ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"05" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 910/11212/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

дослідивши матеріали позовної заяви (вх. № 3321/22 від 30.11.2022)

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Оіл» (вул. Маразліївська, № 1/20, оф. 234, м. Одеса, 65014, )

про визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Київа з позовом, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Оіл», у якому просить суд визнати договір поруки № 3108 від 31.08.2021 недійсним.

В обґрунтовання позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з її боку було відсутнє волевиялення на укладення договору поруки № 3108 від 31.08.2021 та нею не було підписано такого договору поруки у дійсності, а тому наявні підстави для визнання його недійсним.

31.10.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва передано матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Оіл» про визнання договору недійсним. за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 позовну заяву за вх. № 3321/22 від 30.11.2022 передано на розгляд судді Цісельському О.В.

При дослідженні матеріалів позовної заяви судом встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Тобто, подання позову включає в себе дії позивача (самостійно або через уповноважених представників) щодо його безпосереднього звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За приписами частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник

Згідно ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Таким чином, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

Суд зазначає, що відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Положеннями частини 4 цієї ж статті встановлено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У відповідності до частини 1, 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник; при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу XV (Перехідні положення) Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Згідно частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року №36, ордер повинен містити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Наразі, як встановлено судом, вказана позовна заява вих. № 1810-22 від 18.10.2022 від імені ОСОБА_1 підписана представником останньої адвокатом Анапріюк, на підтвердження повноважень якого до позовної заяви додано копію ордеру на надання правничої допомоги від 05.10.2022 року серії АА № 1232886.

Проте зі змісту наданого ордеру вбачається, що останній видано на підставі договору про надання правової допомоги № 05/10-2022 від 05.10.2022 року, який до матеріалів позовної заяви позивачем не додано, із зазначенням в ордері у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» - «у Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді».

Водночас, ордер не містить відомостей на підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 у Господарському суді Одеської області, що не відповідає вимогам п. 15.4 Положення №36, а зазначення в ордері «у Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді» не свідчить про дотримання вимог у частині зазначення такого обов`язкового реквізиту ордеру як назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом.

Згідно правового висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, в разі надання адвокатом правової допомоги в суді в ордері має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду. При цьому, Велика Палата Верховного Суду не визнає ордер документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, якщо в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" зазначено, що адвокат надає правову допомогу: 1) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування (справа № 990/847/18 від 05.06.2019 року), 2) у всіх органах, установах, організаціях та підприємствах, а також судах у всіх без винятку справах (справа № 9901/939/18 від 03.07.2019 року).

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 року у справі № 910/10156/17, від 17.08.2020 року у справі № 911/2636/19.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адвокатом Анапріюк А.С. не надано належного ордера на підтвердження своїх повноважень як представника ОСОБА_1 на підписання позовної заяви та звернення з нею до Господарського суду Одеської області, позаяк всупереч вимогам чинного законодавства не подано до суду ордеру, в якому зазначено конкретну назву суду, в якому надається правова допомога (Господарський суд Одеської області).

Інших документів на підтвердження повноважень адвоката Анапріюка А.С. на представництво інтересів ОСОБА_1 до позовної заяви не додано.

Так, суд приходить до висновку, що позовну заяву у даній справі позивачем подано без додержання вимог ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

Додатково суд зазначає, що у вступній частині позовної заяви вказано третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грасо-Груп» та ОСОБА_2 .

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи (ч. 1 ст. 41 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України поділяє третіх осіб на: третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору (ст. 49 ГПК України) та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (ст. 50 ГПК України).

Між тим, позивач жодним чином не обґрунтував підстави, за яких необхідно залучити до участі у справі зазначених осіб.

Варто зазначити, що саме лише зазначення в позовній заяві певної особи, установи чи організації як третьої особи без обґрунтування необхідності її залучення участі у справі, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Відповідно до ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійні вимоги це такі особи, які вступають або залучаються в процес на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обв`язки щодо однієї з сторін. Їх залучення у процес може здійснюватися за заявою учасника справи.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 50 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Як вбачається з поданої заяви, позивачем не зазначено як рішення суду може вплинути на права та обов`язки зазначених третіх осіб щодо однієї із сторін та на яких підставах вказаних осіб належить залучити до участі у справі.

Враховуючи вимоги ст. 50 ГПК України, суд звертає увагу позивача на обов`язок обґрунтування підстав залучення третіх осіб, на стороні позивача чи відповідача мають бути залучені вказані особи та як рішення у справі може вплинути на їх права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, у суду наявні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 (вх. № 3321/22 від 30.11.2022) без руху.

Керуючись ст.ст.162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 3321/22 від 30.11.2022) залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

3. Зобов`язати ОСОБА_1 , у разі подання заяви про усунення недоліків позову, надати суду докази надсилання відповідачу заяви про усунення недоліків позовної заяви від 30.11.2022 за вх.№3321/22.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що за змістом ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набрала законної сили 05.12.2022 та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.В. Цісельський