ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 Справа № 917/1131/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого від імені держави здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах -

Державної служби України з безпеки на транспорті

в особі Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

до Фізичної особи - підприємця Кононовича Івана Івановича

про стягнення 15 263,40 грн

без виклику представників сторін

встановив:

Заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області звернувся з позовною заявою в інтересах держави в особі органу, уповноваженого від імені держави здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до Фізичної особи - підприємця Кононовича Івана Івановича про стягнення 15 263,40 грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2019 посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, в зв"язку з цим відповідачу нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 573,00 євро, що еквівалентно 15 263,40 грн.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою від 11.10.2022 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (а.с. 63-64).

Ухвала від 11.10.2022 вважається врученою відповідачу 25.10.2022, що підтверджується довідкою поштового відділення від 25.10.2022 (а.с.70-72). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 09.11.2022.

Таким чином, строки для подання відзиву на позов закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 48-49).

Ухвалою від 21.09.2022 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків(а.с.51-52). Прокурор у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.57-61).

Ухвалою від 11.10.2022 суд відкрив провадження у справі № 917/1131/22, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 63-64).

Про відкриття провадження у справі прокурор, позивачі повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 11.10.2022 про доставку електронного листа в системі Електронний суд (а.с.65, 66).

Відповідно до п. 2 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Отже, ухвала від 11.10.2022 доставлена прокурору та позивачу в установленому порядку, що підтверджено довідками із системи Електронний суд.

Ухвала суду від 11.10.2022, надіслана відповідачу на юридичну адресу: АДРЕСА_1 повернулася до суду з довідкою поштового відділення від 25.10.2022 про відсутність адресата, за адресою (а.с.70-73).

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа - підприємець Кононович Іван Іванович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25). На вказану адресу суд надсилав ухвали у цій справі.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 11.10.2022 вважаються врученою відповідачу 25.10.2022.

Отже, згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 242 Господарського процесуального кодексу відповідач належно повідомлений про розгляд цієї справи.

Крім того, на офіційному сайті Судової влади України 13.10.2022 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.67).

Ухвала від 11.10.2022 також надсилалися на електронну пошту прокурора, позивача, у позові, а також на офіційну електронну адресу (електронну пошту) відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.68).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст.23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4, 5 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Обираючи форму представництва прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту. Про це йдеться у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі про представництво інтересів в арбітражному судочинстві, яке відповідно до ст. 89 Закону України Про Конституційний Суд України є обов`язковим. Згідно з вказаним рішенням інтереси держави можуть збігатися, так і не збігатися з інтересами державних органів. Поняття інтереси держави є оціночним і у кожному конкретному випадку прокурор самостійно визначає, в чому саме відбулося або має відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше 7 відсотків.

Згідно з вимогами п.26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відповідно до п.1 ч.2 ст. 24-2, п.6 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України, належить до джерел формування державного дорожнього фонду у складі доходів спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, Укртрансбезпека не наділена правом звернення до суду з позовом про стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки направило до Полтавської обласної прокуратури лист від 24.11.2021 № 99115/22/24-21 про необхідність вжиття таких заходів органами прокуратури (а.с.26).

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1579-р від 02.12.2021 «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізоване у Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області та Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті листом від 25.01.2022 № 301/822/23-22 повідомила про необхідність вжиття заходів щодо стягнення нарахованої плати за проїзд з Фізичної особи - підприємця Кононовича Івана Івановича органами прокуратури та підтвердила про невжиття заходів з метою стягнення шкоди органами Укртрансбезпеки (а.с.42).

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті листом від 27.01.2022 № 348/822/23-22 повідомила, що заходи з метою стягнення шкоди органами Укртрансбезпеки не вжито (а.с.39).

Прокурор листом від 19.06.2022 повідомив Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про здійснення представництва інтересів держави в суді при вирішення питання щодо стягнення з ФОП Кононович І. І. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом (а.с.43).

З урахуванням вищевикладеного підставою для представництва прокурора інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки є факт несплати відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету.

Враховуючи викладене, цей позов правомірно заявлено Прокурором на захист інтересів держави, оскільки Укртрансбезпека не наділено правом звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів.

Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки видало направлення від 20.09.2019 № 011782 на проведення рейдової перевіркитранспортних засобів на ділянці дороги м. Луцьк, Луцькому районі; на ділянці а/д Н-17 м. Луцьк м. Горіхів; на ділянку а/д М-19 м. Луцьк м. Ковель; 30 км а/д Р-14, на ділянку а/д Н-22 м. Устилуг до межі Волинської та Рівненської областей; з 382 км по 384 км а/д М-07 (стаціонарний пост поліції), м. Ковель, Ковельський район, смт. Любомль, Любомльський р-н (а.с.27).

Як вказано у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 208112 від 25.09.2019 (а.с.30), у ході проведення габаритно-вагового контролю 25.09.2019 посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на дислокації 90км а/д Н-17 м. Луцьк м. Горіхів встановлено факт перевезення транспортним засобом марки МАN модель TGX 18.400, днз НОМЕР_1 , причіп марки SCHMITZ модель SKO24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вантажу із перевищенням вагових параметрів, визначених Правилами дорожнього руху України, без відповідного дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до довідки № 0002387 від 25.09.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю осьове навантаження транспортного засобу марки МАN модель TGX 18.400, днз НОМЕР_1 , причіп марки SCHMITZ модель SKO24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить на осі-2 - 12,10 (а.с.29). Зазначене підтверджено талоном зважування від 25.09.2019 (а.с.31).

Це порушення зафіксовано у відповідному акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 208112 від 25.09.2019. Акт складено в присутності водія транспортного засобу ОСОБА_1 та підписано ним (а.с.30).

Вказане також зафіксовано у акті № 0021285 від 25.09.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складеному управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області, в п. 10 якого вказано, що фактичні осьові навантаження становлять на осі-1 6,8 тон, на осі-2 - 12,1 тон, в той час як нормативно допустимі навантаження на одну ось 11 тон, та на другу ось 11 тон (а.с.33).

Габаритно-ваговий контроль автомобіля та причепу здійснений з використанням приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів відповідність яких підтверджена свідоцтвом про повірку вимірювальної техніки за № 34-00/2275 виданим 05.07.2018 (а.с.28).

За результатами перевірки проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 573,00 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, еквівалентно 15263,40 грн. (а.с.35). Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули з урахуванням норм пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування.

У товарно-транспортній накладній № 3511 від 24.09.2019 вказано, що вантаж перевозився транспортним засобом марки МАN модель TGX 18.400, днз НОМЕР_1 та причіп марки SCHMITZ модель SKO24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобільним перевізником зазначений фізична особа - підприємець Кононович Іван Іванович (а.с.32).

Транспортний засіб марки МАN модель TGX 18.400, днз НОМЕР_1 та причіп марки SCHMITZ модель SKO24, реєстраційний номер НОМЕР_2 використовувався фізичною особою - підприємцем Кононовичем Іваном Івановичем на підставі договору оренди автомобіля від 03.10.2018, укладеного між Сіренком В. Б. (орендодавець) та Кононовичем І. І. (орендарем); (а.с.34).

Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки прийняло постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 19.11.2019 № 158576, якою на Кононовича І. І. за порушення вимог ст. 48, абз.15 ч.1 ст.60 накладено штраф у розмірі 8500 грн (а.с.37). Вказаний штраф відповідач сплатив, що підтверджується квитанцією банку від 26.09.2019 (а.с.38).

Управління Укртрансбезпеки у Волинській області направило відповідачу лист від 25.06.2021 з вимогою здійснити оплату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування у сумі 15263,40 грн. (а.с.36).

Відповідач оплати не здійснив.

При розгляді спору суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (в редакції станом на 25.09.2019 - на дату виявлення порушення; далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України № 2862-IV Про автомобільні дороги (в редакції станом на 25.09.2019 - на дату виявлення порушення) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону України Про дорожній рух (в редакції станом на 25.09.2019 - на дату виявлення порушення) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879; в редакції станом на 25.09.2019 - на дату виявлення порушення).

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п. 2 Порядку № 879).

Відповідно до п. 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

В п.20 Порядку № 879 вказано, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (в редакції станом на 25.09.2019 - на дату виявлення порушення) За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 22.1 Правил дорожнього руху визначено, що маса вантажу, який перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно з п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Пунктами 30, 31-1 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

В п. 28 Порядку № 879 вказано, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Аналіз наведених норм говорить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568), перевізником є фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як свідчать матеріали справи, перевізником спірного вантажу значився Фізична особа - підприємець Кононович Іван Іванович, про що зазначено у товарно-транспортній накладній № 3511 від 24.09.2019 (а.с.32) та що підтверджено договором оренди автомобіля від 03.10.2018 (а.с.34).

За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, посадовими особами управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області зафіксовано перевищення навантаження на одиничну вісь: 12,1 т проти 11 т допустимих, перевищення параметрів від нормативу становить 10 %. У акті № 0021285 від 25.09.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів відстань маршруту визначено за відомостями ТТН від с.м.т. Чутове до м. Львів 955 км (а.с.33).

Ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879. Відповідно до яких плата за проїзд великоваговими транспортними засобами з перевищенням допустимих осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включно становить 0,1 євро за 1 кілометр.

Отже, позивачем правильно нараховано плату за проїзд в сумі 573,00 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, еквівалентно 15263,40 грн.

При цьому у справі відсутні докази на підтвердження того, що відповідно до вимог пункту 21 Порядку № 879 після виявлення перевищення нормативного вагового параметра (осьового навантаження) перевізник припинив рух транспортного засобу до внесення плати за його проїзд.

Також, відповідач не довів, що транспортний засіб відповідача продовжив подальший рух за маршрутом лише після внесення плати за його проїзд, приведення його вагових параметрів у відповідність з установленими нормативами та повторного габаритно-вагового контролю, як це передбачено у пунктах 21, 23, 24 Порядку № 879.

Отже, фактичних обставин, які за приписами пунктів 21, 23, 24 Порядку № 879 є підставою для здійснення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України судами попередніх інстанцій не встановлено, адже її сплати відповідачем та приведення осьового навантаження у відповідність до нормативного до продовження руху за маршрутом не відбулося.

За таких обставин відсутні підстави для застосування до правовідносин у даній справі порядку здійснення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, передбаченого пунктом 21 Порядку № 879, тому розрахунок такої плати та порядок її внесення правильно визначено згідно із нормами розділу 4 "Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів" цього Порядку.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 лютого 2022 року у справі № 914/3255/20, про те, що:

- системний аналіз приписів пунктів 21, 31-1 Порядку № 879 щодо здійснення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, дає підстави для висновку про те, що зазначені норми не є колізійними, адже врегульовують різні за змістом (фактичними обставинами) правовідносини:

І) пункт 21 застосовується за умови усунення перевізником порушення нормативів габаритно-вагових параметрів транспортного засобу та внесення плати за проїзд до продовження руху;

ІІ) а пункт 31-1 застосовується у випадку продовження транспортним засобом руху після виявлення порушень за результатами габаритно вагового контролю без приведення його параметрів у відповідність до нормативів, внесення плати за проїзд та проходження повторного габаритно-вагового контролю.

- за своїм змістом передбачена у абзаці четвертому пункту 4 Правил № 30 та пунктах 2, 21 Порядку № 879 похибка у 2 відсотки є максимально можливим відхиленням саме від нормативного навантаження за якого транспортний засіб не вважається великоваговим, відтак перевізник не набуває обов`язку внесення плати за проїзд великовагового транспорту та наслідки за її невнесення не наступають;

- ця похибка може бути врахована за передбачених спеціальними нормативними актами умов у сукупності: (1) не має перевищувати 2 відсотки від нормативів, визначених Правилами дорожнього руху, та (2) враховуватися при вирішенні питання щодо віднесення транспортного засобу до великовагових, необхідності оформлення відповідного дозволу для такого транспорту та внесення плати за проїзд;

- такий нормативний припис покликаний забезпечити захист добросовісного перевізника, тому не може тлумачитися розширено задля зменшення відповідальності порушника за збитки завдані перевезенням вантажів із значним, більше 2 відсотків, перевищенням нормативного навантаження;

- альтернативних норм щодо можливості врахування допустимої похибки перевищення вагових параметрів транспортного засобу над нормативами, встановленими пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, при визначенні плати за проїзд великовагових або великогабаритних транспортних засобів законодавством не встановлено.

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області складені всі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема довідку № 0002387, акт № 208112 та розрахунок плати за проїзд до цього акта, які були складені працівниками Укртрансбезпеки 25 вересня 2019 року, у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Розмір плати за проїзд визначено у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.

Учасники правовідносин у сфері господарювання несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини перша та друга статті 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За частиною першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин другої та третьої статті 225 ГК України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим відповідачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні. Відповідачем не надано також доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Суд враховує праві висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 926/16/19, від 12.02.2020 у справі № 917/210/19 про те, що у разі дотримання посадовими особами Укртрансбезпеки вимог чинного законодавства щодо проведення габаритно-вагового контролю, складання відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійснення розрахунку плати за проїзд та ненадання перевізником доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні, а також доказів оскарження в установленому порядку дій посадових осіб Укртрансбезпеки щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків, позовні вимоги про стягнення плати за проїзд (збитків держави) автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом підлягають задоволенню.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12 лютого 2020р. у справі № 917/210/19, про те, що зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

З огляду на вищевикладене, заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Прокурор у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі цього позову Прокуратура Полтавської області сплатила 2481,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 1209 від 05.07.2022 (а.с.24). Факт надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 05.07.2022 (а.с. 50).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кононовича Івана Івановича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135; ідентифікаційний код 39816845) для зарахування у дохід Державного бюджету України (р/р UA0003570, код класифікації доходів бюджету 22160100 отримувач: ГУК у Волинській області/м. Горохів, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)) 15263 грн 40 коп. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кононовича Івана Івановича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Прокуратури Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, буд. 7, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 02910060) 2481 грн 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 07.12.2022.

Суддя Т. М. Безрук