ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2022 р. Справа № 924/528/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Семенчук Наталії Миколаївни

до товариства з обмеженою відповідальністю "Старосинявський кар`єр"

про стягнення 243016,29 грн. основного боргу, 59805,45 грн. пені, 52565,69 грн. інфляційних втрат, 8203,33 грн. 3% річних

за участю представників:

позивача: Войналович О.М. (присутній 30.11.2022р. до оголошення перерви в судовому засіданні);

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 30.11.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Семенчук Наталії Миколаївни до товариства з обмеженою відповідальністю "Старосинявський кар"єр, в якій просить суд стягнути з відповідача існуючу станом на 27.07.2022р. заборгованість: 243016,29 грн. основного боргу, 59805,45 грн. пені, 52565,69 грн. інфляційних втрат, 8203,33 грн. 3% річних на підставі договору про надання послуг по перевезенню вантажу автомобільним транспортом № 07/2021 від 04.01.2021р.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 04.01.2021р. між фізичною особою-підприємцем Семенчук Наталією Миколаївною та товариством з обмеженою відповідальністю «Старосинявський кар`єр» було укладено договір №07/2021 про надання послуг по перевезенню вантажу автомобільним транспортом, відповідно до п. п. 4.1 якого після виконання перевезення по кожній заявці, позивач складає акт наданих послуг в якому фіксує факт перевезення вантажу, його кількість (тоннаж), належне (неналежне) виконання, вартість перевезення. Відповідно до актів наданих послуг №ОУ-0000010 від 05.05.2021р., №ОУ-0000011 від 15.05.2021р., №ОУ-0000016 від 31.05.2021р., №ОУ-0000020 від 16.06.2021р. позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 243016,29 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання з оплати наданих послуг не здійснив, чим порушив умови договору та норми законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У клопотанні про зменшення неустойки, поданому 01.11.2022р. відповідач просить зменшити на 90% розмір неустойки (штрафних санкцій), при цьому, посилаючись на положення ГПК України та п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» відзначив, що при вирішенні питання про можливість зменшення штрафних санкцій, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.08.2018р. у справі №903/827/17, від 13.06.2018р. у справі №904/9781/17, від 10.05.2018р. у справі № 921/43/17-г/5, від 27.03.2019р. у справі № 912/1703/18, № 920/1013/18 від 23.09.2019р.). Також відповідач щодо наслідків порушення зобов`язання вказує на те, що позивачем не було надано суду жодних документів, які б підтверджували, що у зв`язку з невиконанням ТОВ «Старокостянтинівський кар`єр» основного зобов`язання позивач зазнав збитків або інших негативних для себе наслідків.

Разом з тим, відповідач зауважив щодо невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам. При цьому, відповідач зауважив, що позивач у справі має намір стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 120574,47 грн., однак така сума становить половину основної суми заборгованості за договором поставки - 243016,29 грн., що, на думку відповідача, є неспіврозмірною сумою. Також, зазначено, що стягнення вказаної суми призведе до значних негативних наслідків для ТОВ «Старокостянтинівський кар`єр».

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

04.01.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівський кар`єр" (замовником) та фізичною особою-підприємцем Семенчук Наталією Миколаївною (первізником) укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажу автомобільним транспортом № 07/2021 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник зобов`язується по найкоротшому, вказаному замовником раціональному маршруту доставляти автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж - сипучі матеріали та/або будь-який інший вантаж з місця відправлення до пункту призначення та передавати вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується сплатити плату за перевезення вантажу. Згідно із п. 4.1 договору після виконання перевезення по кожній заявці, перевізник складає акт наданих послуг, в якому фіксує факт перевезення вантажу, його кількість (тоннаж), належне (неналежне) виконання, вартість перевезення.

Як передбачено п. 4.3 договору, замовник протягом 1 робочого дня з дати отримання акту наданих послуг затверджує його або надає письмову мотивовану відмову. Затвердження здійснюється шляхом підписання уповноваженою особою замовника акту наданих послуг та направлення одного із його примірників перевізнику. З моменту затвердження акту наданих послуг заявки, на підставі яких він складений, вважаються виконаними. Відповідно до п. 5.1. договору вартість договору представляє собою арифметичну суму ціни перевезення за усіма заявками, виконаними відповідно до умов цього договору.

Пунктом 5.3 договору сторони визначили, що розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється відповідачем протягом 10 календарних днів, з дня отримання відповідної партії товару по товарно-транспортній накладній, в сумі яка зазначена на таку партію товару. Згідно із п. 8.3. договору у випадку несплати та/або несвоєчасної оплати вартості товару у строк, встановлений п. 5.4., 5.6. даного договору, замовник сплачує на користь перевізника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми несвоєчасної оплати вартості товару.

Як передбачено п. 8.6. договору, сторони погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за цим договором, складатиме 3 роки. Договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2021р. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від виконання своїх обов`язків, які виникли під час дії договору або у зв`язку із його виконанням. Договір скріплено підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до актів, скріплених підписами та печатками сторін №ОУ-0000010 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.05.2021р. на суму 8348,70 грн., №ОУ-0000011 від 15.05.2021р. на суму 106324,02 грн., №ОУ-0000016 від 31.05.2021р. на суму 64672,52 грн., №ОУ-0000020 від 16.06.2021р. на суму 63671,05 грн. фізичною особою-підприємцем Семенчук Наталією Миколаївною (виконавцем) надано товариству з обмеженою відповідальністю "Старосинявський кар"єр" (замовнику) послуги з перевезення вантажу.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано копії товарно-транспортних накладних: № 130 від 23.04.2021р., № 100 від 23.04.2021р., № 404 від 05.05.2021р., № 367 від 04.05.2021р., № 399 від 04.05.2021р., № 431 від 05.05.2021р., № 368 від 04.05.2021р., № 400 від 04.05.2021р., № 370 від 04.05.2021р., № 405 від 05.05.2021р., № 372 від 04.05.2021р., № 542 від 07.05.2021р., № 511 від 06.05.2021р., № 481 від 06.05.2021р., № 401 від 04.05.2021р., № 373 від 04.05.2021р., № 543 від 07.05.2021р., № 512 від 06.05.2021р., № 483 від 06.05.2021р., № 402 від 04.05.2021р., № 371 від 04.05.2021р., № 402 від 04.05.2021р., № 709 від 18.05.2021р., № 739 від 19.05.2021р., № 685 від 17.05.2021р., № 710 від 18.05.2021р., № 686 від 17.05.2021р., № 716 від 18.05.2021р., № 736 від 19.05.2021р., № 687 від 17.05.2021р., № 717 від 18.05.2021р. тощо.

Крім того, позивачем на підтвердження стягнення витрат на правничу професійну допомогу надано копії: договору про надання правової допомоги № 2007 від 20.07.2022р.; ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2022р.; свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000181 від 05.09.2018р., акту від 25.07.2022р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як передбачено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, за змістом статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення неустойки судом враховується, що згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Аналогічна за змістом і норма ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, зміст позовних вимог, з огляду на те, що відповідачем прострочено погашення основної заборгованості за договором, оцінивши в сукупності вищезазначені обставини та надані докази, беручи до уваги обставини, які призвели до виникнення боргу, зміст доводів сторін щодо зменшення неустойки, також з огляду на неврахування позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, а також враховуючи відсутність достатніх підстав для реалізації права суду зменшити розмір штрафних санкцій на 90%, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Старосинявський кар`єр" на користь фізичної особи-підприємця Семенчук Наталії Миколаївни 243016,29 грн. основного боргу, 19072,54 грн. пені, 52565,69 грн. інфляційних втрат, 8203,33 грн. 3% річних, а також 4842,87 грн. відшкодування судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України), відмовивши у решті позову з огляду на його безпідставність у цій частині.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 10000 грн. витрат на правничу допомогу, посилаючись при цьому, зокрема, на зміст договору про надання правової допомоги № 2007 від 20.07.2022р.; ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2022р.; свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000181 від 05.09.2018р., акту від 25.07.2022р. тощо.

Судом відзначається, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України). Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання відповідачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на правничу допомогу. При цьому, визначаючи розмір належних до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу вирішено із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця Семенчук Наталії Миколаївни до товариства з обмеженою відповідальністю "Старосинявський кар`єр" про стягнення 243016,29 грн. основного боргу, 59805,45 грн. пені, 52565,69 грн. інфляційних втрат, 8203,33 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Старосинявський кар`єр" (Хмельницька область, Старосинявський район, село Нова Синявка, вул.Миру, буд. 1А, ідентифікаційний код 42903115) на користь фізичної особи-підприємця Семенчук Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 243016,29 грн. основного боргу, 19072,54 грн. пені, 52565,69 грн. інфляційних втрат, 8203,33 грн. 3% річних, 4842,87 грн. відшкодування судового збору, 7000 грн. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.12.2022р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим. (всім рек. з пов. про вруч.):

1 - до справи;

2 - позивачу - АДРЕСА_1;

3 - відповідачу - 31433, Хмельницька обл., Старосинявський р-н, с. Нова Синявка, вул. Миру, 1А.

Ел. адреси:

позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1