РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2022Справа № 910/7778/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/7778/22

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»

про стягнення 13033,10 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - відповідач) про стягнення 27809,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-5002-00055/00003 від 01.02.2021 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «NISSAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7778/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.08.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102 та на електронну пошту відповідача, що зазначена у позовній заяві.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвала Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 була отримана відповідачем - 05.09.2022.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, у що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

26.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява від 21.09.2022 про зменшення позовних вимог, в якій просить суд зменшити розмір позовних вимог, у зв`язку із частковою сплатою відповідачем на користь позивача 14776,60 грн, на підтвердження чого надає копію платіжного доручення №14287 від 14.09.2022.

Згідно приписів пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем дотримано вимоги статті 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому така заява підлягає прийняттю судом до розгляду.

Отже, оскільки зменшення розміру позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві та подано у встановлений строк, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви, а тому новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є, 13033,10 грн.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Август-Україна», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-5002-00055/00003 (далі - договір), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Згідно договору до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 26.02.2021 до 25.02.2022.

13.12.2021 року о 17 год. 24 хв. в м. Черкаси на перехресті вул.30-річчя Перемоги та вул. О. Теліги, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Nissan» та вантажного автомобіля марки «Камаз 43101», а саме: гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2022 у справі №712/13791/21 встановлено порушення гр. ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України, втім ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення з оголошенням усного зауваження.

Водночас, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №127378 від 13.12.2021 року водій ОСОБА_2 , 13.12.2021 року о 17 год. 24 хв. в м. Черкаси, на перехресті вул. 30-річчя Перемоги - О.Теліги, керуючи автомобілем «Nissan» державний номерний знак НОМЕР_1 (власник ТОВ «Август-Україна»), не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та здійснив зіткнення з автомобілем «Камаз-43101» державний номерний знак НОМЕР_2 (власник в/ч НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався з вул. 30-річчя Перемоги та мав намір в`їхати на кільце в сторону вул. Сумгаїтська, чим порушив п.2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.02.2022 у справі №712/13792/21 встановлено порушення гр. ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

14.12.2021 страхувальник звернувся до позивача із заявою №ЦРКА-4419 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Актом огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 14.12.2021, складеного ОСОБА_3 зафіксовано характер пошкоджень (назва деталей та опис пошкоджень) автомобіля марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно рахунку-фактури №МК-00000100 від 16.12.2021, виставленого ТОВ «Метка» та акту виконаних робіт №МК-00000184 від 31.01.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 61992,90 грн.

14.02.2022 позивачем складений та підписаний електронним цифровим підписом відповідальної особи страховий акт №ЦРКА-4419, згідно з яким пошкодження транспортного засобу марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 57619,40 грн.

На підставі складеного страхового акту №ЦРКА-4419 від 14.02.2022 позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором, перерахував на рахунок ТОВ «Август-Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 57619,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №22673 від 14.02.2022.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», підставою для набуття позивачем права вимоги щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора в зобов`язанні) є факт фактичної виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким, в тому числі, спричинено ДТП, що потягнуло пошкодження автомобіля марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 , яким визнано вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доказів того, що ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 , та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 на законних підставах керував вказаним транспортним засобом.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, Соснівський районний суд м. Черкаси в постанові від 14.02.2022 у справі №712/13791/21 на підставі досліджених у судовому засіданні доказів (протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №127377 від 13.12.2021, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2021, письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.12.2021, письмових пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 від 13.12.2021) встановив у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а саме: порушення п.2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, втім звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Разом з цим, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.02.2022 у справі №712/13792/21 встановлено порушення вимог п.п. 2.3.б), 13.1 Правил дорожнього руху України і іншим учасником ДТП, яка відбулася 13.12.2021 року о 17 год. 24 хв. в м. Черкаси, на перехресті вул. 30 річчя Перемоги - О.Теліги, а саме: ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Nissan» державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Пунктом 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унормовано, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У даному випадку, винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.12.2021, визнано двох осіб, а саме водія транспортного засобу «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , та водія транспортного засобу «Камаз 43101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи, що вина, в тому числі, ОСОБА_1 встановлена в судовому порядку, суд прийшов до висновку, що шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 , відшкодовується відповідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності та норм вказаного Закону, в розмірі 50% від заподіяної шкоди, ОСОБА_1 , як особою, яка на законних підставах керувала транспортним засобом марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Під час розгляду справи судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформленого полісом серії АР №5819960, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно п.п. 1.1, 1.4 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Камаз 43101» державний номерний знак НОМЕР_2 на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля застрахована відповідачем у справі.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс АР №5819960) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивач направив на адресу відповідача заяву №11/21194 від 25.04.2022 про виплату страхового відшкодування.

Однак відповідач у встановлений законом строк відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначений полісом АР №5819960 розмір ліміту відповідальності (130000,00 грн) та франшизи (1000,00 грн), часткову сплату в сумі 14776,60 грн та зважаючи на обопільну вину водіїв, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 13033,10 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статтей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №2-01/2022-ВР від 14.01.2022 (надалі - договір про надання правової (правничої) допомоги), укладеного між Адвокатським бюро «Гедз» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», акта виконаних робіт від 10.08.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги №2-01/2022-ВР від 14.01.2022, платіжного доручення №4369 від 11.08.2022, довіреності №0122-29 від 18.01.2022 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10423/10.

Згідно пункту 1.1 договору про надання правової (правничої) допомоги клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.3 договору про надання правової (правничої) допомоги визначено, що для надання правової (правничої) допомоги клієнту, Адвокатське бюро призначає: Гедз Юлію Володимирівну, яка є адвокатом (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №10423/10 від 20 грудня 2021 року, видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 17 грудня 2021 року №96).

Відповідно до п. 5.1 договору встановлено, що за надання правової (правничої) допомоги адвокатським бюро, у справах де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок за кожну справу, клієнт перераховує гонорар адвокатському бюро не пізніше 3-х (трьох) робочих днів після надання адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

Судом встановлено, що Гедз Юлія Володимирівна є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

10.08.2022 між адвокатським бюро та клієнтом складено та підписано акт виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №2-01/2022-ВР від 14.01.2022, згідно якого адвокатським бюро були виконані наступні роботи: проведено консультацію з клієнтом щодо порядку та строків звернення з позовом до суду; вчинено підготовчі дії, а саме: з`ясовано чи мали місце обставини (факти), про які вказує клієнт та якими доказами вони підтверджуються, з`ясовано чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, визначено правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, визначено правові норми, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зібрано необхідні докази на підтвердження позовних вимог, проаналізовано та вивчено судову практику; підготовлено позовну заяву для подачі до суду, в зв`язку з чим проведено дії з визначення підсудності, визначення складу учасників судового процесу, розрахунку ціни позову та розміру судових витрат, написання (складання) тексту позовної заяви, копіювання, завіряння, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач під час розгляду справи не скористався своїм правом на подання клопотання по зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги, і судом під час розгляду справи не встановлено підстав, визначених у статті 129 Господарського процесуального кодексу України, для висновку про необґрунтованість заявленого до відшкодування розміру витрат на правову допомогу.

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог в повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката, у розмірі 5000,00 грн., що є доведеним.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 126, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення 13033,10 грн задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, ідентифікаційний код 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-А, ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 13033 (тринадцять тисяч тридцять три) грн 10 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12.12.2022.

СуддяТ. В. Васильченко