ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. Справа№ 925/1410/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Колосовська А.Р.

за участю представників: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 (повний текст складено 28.09.2022)

у справі №925/1410/21 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна»

до 1. Комунального некомерційного підприємства «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області,

2. Комунального некомерційного підприємства «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської»,

3. Комунального некомерційного підприємства «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області,

за участю:

третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1 Монастирищенської міської ради;

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -2 Балаклеївської сільської ради;

третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 3 Канівської міської ради Черкаської міської ради;

третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Черкаської обласної державну адміністрації;

третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації;

третьої особи-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Департамент фінансів Черкаської обласної державної адміністрації

про стягнення 1 972 012,40 грн,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 у справі №925/1410/21 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» заборгованість за фактично надані медичні послуги гемодіалізу у розмірі 893 336, 07 грн (вісімсот дев`яносто три тисячі триста тридцять шість гривень 07 копійок), 13 400,04 грн (тринадцять тисяч чотириста грн. 04 коп.) витрат на сплату судового збору та 646,45 грн (шістсот сорок шість грн. 45 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Присуджено до стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» заборгованість за фактично надані медичні послуги гемодіалізу у розмірі 781 576,21 грн (сімсот вісімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят шість гривень 21 копійка), 11 723,64 грн (одинадцять тисяч сімсот двадцять три грн. 64 коп.) витрат на сплату судового збору та 646,45 грн (шістсот сорок шість грн. 45 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Присуджено до стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» заборгованість за фактично надані медичні послуги гемодіалізу у розмірі 297 100,12 грн (двісті дев`яносто сім тисяч сто гривень 12 копійок), 4 456,50 грн (чотири тисячі чотириста п`ятсот шість грн. 50 коп.) витрат на сплату судового збору та 646,45 грн (шістсот сорок шість грн. 45 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що розмір заявлених ТОВ "Фрезеніус Медикал Кер Україна" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 193 930,80 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони неспіврозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції. У зв`язку з цим суд вирішив, що клопотання позивача про відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї справи підлягає до часткового задоволення у розмірі 1 939,31 грн (1% від заявленої суми) та стягненню із відповідачів у справі на користь позивача підлягає по 646,45 грн з кожного.

Не погодившись із прийнятим рішенням, 13.10.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 у справі №925/1410/21 в частині стягнутих з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При цьому ціна договору та порядок її обчислення визначені на основі взаємної домовленості, що відповідає цінам, які склалися на ринку юридичних послуг України з представництва в подібній категорії справ;

- під час представництва інтересів позивача в суді першої інстанції адвокати належним чином та в повному обсязі вчиняли усі процесуальні дії у відповідності до вимог ухвал суду. Саме протиправність дій відповідачів і несплата ними коштів за надані послуги стала причиною звернення до суду, який підтвердив правомірність вимог позивача по суті. При цьому оцінка платоспроможності відповідачів, фінансових аспектів утруднення виконання судового рішення, на чому наголосив суд першої інстанції, не є критерієм, який законодавчо визначений в якості врахування під час вирішення питань розподілу витрат на правничу допомогу;

- під час вирішення інших господарських справ (№922/309/22, №925/550/22, №925/225/22) суд першої інстанції, застосовуючи принцип розумності та співмірності, стягував значно більші суми судових витрат на правничу допомогу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» у справі №925/1410/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1410/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 у справі №925/1410/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

31.10.2022 матеріали справи №925/1410/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 у справі №925/1410/21, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 29.11.2022.

15.11.2022 від відповідача-2 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просив залишити її без задоволення, а рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу без змін. На переконання відповідача-2 висновок місцевого господарського суду про зменшення розміру витрат на правову допомогу судом здійснено повністю правомірно та вказані в рішенні від 02.09.2022 мотиви суду повністю відповідають правовим висновкам Верховного Суду у справах №902/1051/19, №910/20852/20, №910/7520/20.

Інші учасники судового процесу письмових відзивів на апеляційну скаргу суду не надали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в апеляційному порядку.

У судове засідання, призначене на 29.11.2022, представники учасників судового процесу не з`явилися.

07.11.2022 відповідач-1 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

25.11.2022 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Інші учасники судового процесу про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 про відкриття апеляційного провадження у справі, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування).

Враховуючи клопотання позивача та відповідача-1 про розгляд справи у їх відсутності, а також те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників учасників судового процесу.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву відповідача-2 на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду в частині розподілу витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем наведено орієнтований розрахунок судових витрат позивача в суді першої інстанції, який за його твердженнями становитиме гривневий еквівалент 6 000,00 євро і залежатиме від обсягу витраченого часу та рівня спеціалістів, які надають правову допомогу.

16.08.2022 позивач надіслав до Господарського суду Черкаської області клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив суд стягнути з відповідачів -1, -2, -3 понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 193 930,80 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 193 930,80 грн позивачем надано у матеріали справи договір про надання юридичних послуг №FMC0110 від 01.10.2019, укладений з Адвокатським об`єднанням «Лекс`Юс», додатковий договір від 30.12.2020 до договору про надання юридичних послуг від 01.10.2019, додатковий договір №8 від 06.05.2021 до договору про надання юридичних послуг від 01.10.2019, рахунок-фактуру №04/04/2022 від 04.04.2022 на суму 193 930,80 грн, платіжне доручення №874 від 05.04.2022 на суму 193 930,80 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 04.08.2022 на суму 193 930,80 грн, специфікацію наданих послуг професійної правничої допомоги першої інстанції під час розгляду справи №925/1410/21.

Відповідно до умов Договору надання юридичних послуг №FMC0110 від 01.10.2019 (далі, Договір) замовник (позивач) доручає, а виконавець (Адвокатське об`єднання «Лекс`Юс», далі АО) бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуг в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Розмір та порядок розрахунків за надання послуг, передбачених умовами Договору, погоджуються в окремих додаткових договорах до цього договору із урахуванням того, що вартість таких послуг не перевищуватиме гривневий еквівалент: 9 000 євро в суді першої інстанції; 6 000 євро в суді апеляційної інстанції; 3 000 євро в суді касаційної інстанції (пункт 3.2. Договору).

За змістом пункту 3.3. Договору для оплати наданих послуг виконавець надає замовнику рахунок-фактуру і акт приймання-передачі із наданням специфікації із зазначенням власне наданих послуг (опис послуг), рівня спеціалістів виконавця, які надавали послуги, кількості відпрацьованих ним годин, вартості наданих послуг, розрахованих на основі індивідуальних погодинних ставок задіяних спеціалістів.

У додатковому договорі №8 від 06.05.2021 до Договору №FMC0110 від 01.10.2019 погоджено, зокрема, що вартість послуг, що підлягає сплаті виконавцю, визначається відповідно до погодинних ставок, визначених у пункті 3.1. договору, із урахуванням того, що у будь-якому разі загальна вартість послуг на стадії суду першої інстанції не має перевищувати гривневий еквівалент 6000 євро за курсом НБУ станом на дату виставлення рахунку.

Відповідно до підписаного між позивачем та АО акту приймання-передачі послуг від 04.08.2022 та специфікації наданих послуг професійної правничої допомоги першої інстанції під час розгляду справи №925/1410/21, АО було надано замовнику наступні послуги:

1. Підготовка позовної заяви, що включає у тому числі, консультування Клієнта щодо необхідності отримання додаткових доказів, узгодження форми і змісту письмових документів для подання до суду, їхній правовий аналіз; розрахунок судового збору; узгодження з Клієнтом, правової позиції по справі; оформлення позову на подачу, посвідчення 72 додатків на 615 аркушах для суду (34,5 годин) - гонорар 4 140 євро;

2. Підготовка адвокатських запитів (2,7 годин) - 324 євро;

3. Підготовка клопотання про призначення підготовчого засідання в режимі відеоконференції (0,5 години) - 60 євро;

4. Аналіз відзивів Монастирищенської та Канівської лікарень, відповіді Канівської міської ради на адвокатський запит, підготовка відповіді на відзиви (4,2 години) - 504 євро;

5. Підготовка до засідання та представництво Клієнта у підготовчому засіданні (2,1 години) - 252 євро;

6. Підготовка відповіді на відзив Смілянської лікарні (6 годин) - 720 євро;

7. Підготовка заперечення на пояснення третіх осіб (2 години) - 240 євро;

8. Підготовка заяви на виконання ухвали суду та клопотання про відео конференцію (1 година) - 120 євро;

9. Підготовка заяви про врахування висновків ОП КГС (1,5 години) - 180 євро;

10. Підготовка до засідання та представництво клієнта у підготовчому засіданні (1,3 години) - 156 євро;

11. Підготовка до засідання та представництво Клієнта у засіданні в режимі відеоконференції (2,9 годин) - 348 євро;

12. Підготовка до засідання та представництво Клієнта у засіданні в режимі відеоконференції (2,5 години) - 300 євро;

13. Підготовка клопотання про поновлення справи та врахування висновків Верховного Суду в подібній справі (0,8 години) - 96 євро.

Всього, 67,4, годин вартістю 8 088 євро.

Водночас, як зазначає позивач та встановлено пунктом 3.2. Договору із урахуванням пункту 3 додаткового договору №8, вартість наданих послуг не має перевищувати гривневий еквівалент 6000 євро, а тому позивачем заявлено до стягнення витрати саме у сумі 193 930,80 грн, еквівалентній 6000 євро.

Колегія суддів, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, зазначає про те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

При цьому, колегія суддів наголошує, що втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Отже, безпідставними є доводи скаржника про те, що суд в жодному разі не в праві втручатися у правовідносини адвоката та клієнта щодо визначення розміру гонорару.

Судом встановлено, що представники відповідача-2 і -3 та представник від третьої особи-6 в судовому засіданні місцевого господарського суду 01.09.2022 заперечували проти заявленого позивачем клопотання, вважаючи заявлену до стягнення суму правничої допомоги надмірною та завищеною (підтверджується змістом протоколу судового засідання від 01.09.2022).

Як випливає зі змісту норм статті 126 Господарського процесуального кодексу України, практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

З огляду на наявність клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, а також беручи до уваги характер спірних правовідносин у даній справі, проаналізувавши детальний опис наданих товариству адвокатами послуг, а також подані документи, з огляду на принципи пропорційності та розумності, та з урахуванням ціни позову, колегія суддів, погоджуючись із висновками місцевого господарського суду, вважає таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, задоволення клопотання ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1 939,31 грн (1% від заявленої позивачем до стягнення суми).

У даному контексті судом врахована наявність значної кількості справ за участю ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна» за подібних правовідносин, які розглядаються/розглядались господарськими судами, зокрема, й Верховним Судом.

Отже, як вірно наголосив суд першої інстанції та не спростовано позивачем, правова позиція останнього є сформованою, а доказів додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Зокрема, адвокат позивача (Овод А.П.) приймав участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів два рази: 25 листопада 2021 року та 15 лютого 2022 року.

Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги ту обставину, що відповідачі є комунальними некомерційними підприємствами (медичними закладами), які фінансуються, у тому числі, за рахунок місцевого бюджету, а тому стягнення суми у розмірі 193 930,80 грн становитиме надмірний тягар для відповідачів.

Вказана обставина була аналогічним чином врахована Касаційним господарським судом при прийнятті додаткової постанови від 07.07.2022 в аналогічній справі №910/21181/20.

Отже, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір заявлених ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 193 930,80 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони не співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Враховуючи вказане, наявність клопотання відповідачів -2, -3 та третьої особи-6 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, судову практики у подібних правовідносинах, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, до 1 939,31 грн та розподілу їх порівну в дольовому порядку (по 646,45 грн з кожного із відповідачів).

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Відтак, усі інші доводи скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про розподіл витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус Медикал Кер Україна» на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 у справі №925/1410/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 02.09.2022 у справі №925/1410/21 в частині стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Матеріали справи №925/1410/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.12.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка