ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/863/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 06.09.2022

у справі №916/863/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС

до ОСОБА_1

про стягнення 49 020,51 грн.,

(суддя першої інстанції: Петренко Н.Д., дата та місце ухвалення рішення: 06.09.2022, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Господарським судом Одеської області розглядалася справа №916/863/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (далі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту № ТК170511/2 та ТК170511/3 від 17.05.2021 року, угоди № 01-04/14-1 та № 01-04/14-2 про зміну кредитора у зобов`язанні від 01.04.2014 року у розмірі 49 020,51 грн, з яких: 11 343,06 грн 3 % річних та 37 677,45 грн інфляційні втрати.

18.07.2022 року Господарським судом Одеської області ухвалено рішення по справі № 916/863/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Компанія Ніко-Тайс грошових коштів за у розмірі 49 020,51 грн., з яких: 11 343,06 грн. 3 % річних та 37 677,45 грн. інфляційні втрати та судовий збір.

26.07.2022 року на адресу суду надійшла заява позивача ТОВ Компанія Ніко-Тайс про розподіл судових витрат /вх. № 2-605/22/ у справі № 916/863/22, в якій позивач просить стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 711,85 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду від 06.09.2022 по справі №916/863/22 заяву ТОВ Компанія Ніко-Тайс про розподіл судових витрат /вх. № 2-605/22 від 26.07.2022 року/ у справі № 916/863/22 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Компанія Ніко-Тайс судові витрати у розмірі 6 661,85 грн., з яких: 2 250,00 грн. витрати на правничу допомогу, 4 411,85 грн гонорар успіху, в іншій частині вимог відмовлено

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення в частині відмови в задоволенні заяви ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6300,00 грн. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10711,85 грн. у повному обсязі.

Апелянт вказує, що відповідно до додаткового рішення суду першої інстанції, за відсутності поданого заінтересованою особою обгрунтованого клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, судом на власний розсуд здійснено зменшення заявлених до відшкдування судових витрат, понесених скаржником на професійну правничу допомогу, та відповідно відшкодовано лише 4411,85 грн. із фактично понесених та заявлених до стягнення 10711,85 грн.

На переконання апелянта висновки суду першої інстанції, які викладені в додатковому рішенні від 06.09.2022 по справі №916/863/22 щодо розподілу та стягненню розміру судових витрат не відповідають не лише нормам чинного законодавства України, а й сталій судовій практиці у вирішенні аналогічного роду спорів.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції не зазначив та не навів (окрім власного суб`єктивного пояснення/припущення) жодного належного та допустимого обгрунтування та правового твердження, які б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що вказані вимоги заяви є необгрунтованими та неправомірними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 06.09.2022 по справі №916/863/22, вирішено розглянути апеляційну скаргу ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 06.09.2022 по справі №916/863/22 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія звертає увагу, що додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 4411,85 грн. в якості гонорару успіху сторонами не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою захисту порушених прав, 05.08.2021 року між позивачем (замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (виконавець) укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 05-08-221/12 від 05.08.2021 року, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ОСОБА_1 , які виникли на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту.

Правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги (п. 1.2 договору).

Відповідно до п.1.3. Договору повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг за відповідний період їх виконання/здійснення визначається в акті здачі-приймання виконаних робіт /наданих послуг/ щодо надання правової допомоги у відповідності до умов даного договору.

Сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 900,00 грн. (включаючи усі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до п. 1.1 договору). Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить:

- ознайомлення із матеріалами справи 1 200,00 грн;

- судові засідання 1 800,00 грн 2 000,00 грн;

- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи із розрахунку 900,00 грн/год;

- витрати (квитки, добові тощо) згідно підтверджуючих документів (п. 3.1 договору).

Замовник повинен сплатити 100 % вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг, протягом 30 календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції /п. 3.2 договору/.

Сторони погодили та визначили, що розмір гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника визначається на рівні, що не перевищує 12 % від розміру грошових коштів, які підлягають примусовому стягненню згідно відповідного рішення суду за позовом замовника (п. 3.8 Договору).

05.08.2021 року між позивачем (замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (виконавець) підписано акт прийому-передачі документів.

20.07.2022 року між позивачем (замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (виконавець) підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до якого за період з 05.08.2021 року по 18.07.2022 року виконавець передає, а замовник приймає наступні виконані роботи та надані послуги:

1. Зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи 1 год.

2. Організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви 6 год із врахуванням наступного:

2.1.) надання консультації із питань практичного застосування законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень;

2.2.) здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), що стосуються даного майнового спору, надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань;

2.3.) здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики;

2.4.) організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, здійснення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат;

2.5.) організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позову та наповнення його правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів. Підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до суду позовної заяви, в тому числі й формування додатків до позовної заяви;

2.6.) організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками до нього для відповідача, направлення його на адресу відповідача.

3. Додаткова оплата (гонорар успіху) у розмірі 4 411,85 грн. = 49 020,51 х 9%

Загальна вартість послуг становить 10 711,85 грн. (п. 3 акту).

З матеріалів справи вбачається, що представництво ТОВ Компанія Ніко-Тайс в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Грищенком О.М. на підставі довіреності 12.08.2021 року.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Разом з цим, об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. У ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку, викладеному у вищевказаній постанові.

У постанові від 05.10.2021 в справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відділу ДВС відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати скаржника були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18.

З огляду на вищевикладене, судовою колегією не приймаються до уваги доводи апелянта в частині відсутності в матеріалах справи клопотання/заяви відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2022 року в справі № 911/2737/17 та від 21.10.2021 року в справі № 420/4820/19).

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду стягувачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний господарський суд, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.

Так, проаналізувавши зміст акту приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2022 року, з урахуванням критерію реальності, дійсності, необхідності, розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 10 711,85 грн., з урахуванням їх розумності, є необґрунтованими.

Суд першої інстанції цілком правомірно зазначив, що відображені в Акті здачі-приймання виконаних робіт (послуг) такі послуги, як зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи (п. 1 акту); надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між замовником (п. 2.1 акту); здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишення без змін судової практики (п. 2.3 акту) не є безпосередньо пов`язаними із розглядом справи, отже відповідні витрати заявника понесені ним на власний розсуд та не пов`язані із розглядом справи, їх розмір не є пропорційним. Крім того, безпідставними включенням до переліку послуг з правової допомоги адвоката послуг є: «підготовка, із врахуванням вимог ГПК України, щодо подання до суду позовної заяви, в тому числі й формування додатків до позовної заяви (абзац 2 п. 2.5 акту); організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо технічного розроблення та виготовлення примірника позовної заяви із додатками до нього для відповідача, направлення його на адресу відповідача» (п. 2.6 акту). Оскільки технічне копіюванням документів у вигляді поліграфічних послуг, їх завіряння, направлення документів поштою не є різновидом правничої допомоги та не вимагає застосування професійних знань адвоката, тому такі дії не можуть бути віднесені до витрат на правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №808/1849/18.

З урахуванням вказаного, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2250,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване додаткове рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального права - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 06.09.2022 у справі №916/863/22 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 06.09.2022 у справі №916/863/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош