РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2022Справа № 910/4675/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ»

про визнання правочину недійсним,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК»

про розірвання договорів та вилучення об`єктів лізингу,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Федорова С.М.

Представники учасників справи:

від позивача/відповідача за зустрічним позовом: не з`явився.;

від відповідача/позивача за зустрічним позовом: Картавенко О.В., Мазаєв С.О.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (надалі - відповідач) про визнання недійсним повідомлення відповідача від 02.05.2022 за №1327 про одностороннє розірвання (відмову) від договорів фінансового лізингу.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.16, 202, 203, 215, 216, 236, 509, 651 Цивільного кодексу України, ст.20, 188 Господарського кодексу України, ст.6, 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», обґрунтовані неправомірністю дій відповідача (лізингодавця) щодо розірвання 70 договорів фінансового лізингу.

Разом з позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вилучати в позивача об`єкти лізингу, а саме легкові транспортні засоби в кількості 69 штук, у тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також вчиняти інші дії, спрямовані на обмеження законних прав лізингоодержувача щодо володіння та користування об`єктами лізингу, в тому числі, переоформлення їх на третіх осіб та шляхом накладення арешту на легковий автомобіль.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 заяву ТОВ «ОАЗІС ПАРК» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.06.2022 та відмовлено в задоволені заяви ТОВ «ОАЗІС ПАРК» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

05.07.2022 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, яка, в зв`язку з перебуванням на лікарняному, отримана суддею Карабань Я.А. 18.07.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №910/4675/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.08.2022.

02.08.2022 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК», про визнання розірваними 70-ти договорів фінансового лізингу, вилучення та передачу власнику 69-ти автомобілів.

Зустрічна позовна заява вимоги, з посиланням на ст.525, 526, 543, 554 Цивільного кодексу України, ст.20, 188 Господарського кодексу України, ст.17 Закону України «Про фінансовий лізинг», обґрунтована тим, що лізингоодержувачем порушено умови договорів фінансового лізингу, в зв`язку з чим лізингодавець відмовся від договір в односторонньому порядку, а тому вони на даний час є розірваними і автомобілі передані в лізинг за такими договорами підлягають поверненню.

Разом з зустрічним позовом, позивачем за ним було подано заяву про забезпечення зустрічного позову шляхом заборони ТОВ «ОАЗІС ПАРК» та будь-яким особам використовувати об`єкти лізингу, а саме легкові транспортні засоби в кількості 69 штук, шляхом заборони будь-яким особам вивозити вказані об`єкти лізингу за кордон, а також шляхом передачі автомобілів на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору за зустрічним позовом - Товариству з обмеженою відповідальністю «Логістик Транссервіс».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 залишено зустрічний позов ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 заяву ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, з метою забезпечення зустрічного позову заборонено ТОВ «ОАЗІС ПАРК та будь-яким іншим особам вивозити за кордон України об`єкти лізингу - легкові транспорті засоби.

04.08.2022 від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні призначеному на 10.08.2022 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою технічного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 відмовлено в задоволені клопотання позивача про участь в судовому засіданні призначеному на 10.08.2022 в режимі відеоконференції.

08.08.2022 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому міститься клопотання про поновлення строку на його подання.

09.08.2022 від ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

У підготовче засідання 10.08.2022 з`явився представник відповідача, представник позивача в засідання не з`явився, повідомлений про місце, день та час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання в справі №910/4675/22 на 20.09.2022.

12.08.2022 від відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечує проти первісного позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (надалі - позивач за зустрічним/відповідач за первісним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» (надалі - позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом) про визнання договорів розірваними та вилучення об`єктів лізингу.

У підготовче засідання 20.09.2022 з`явились представники учасників справи. В засіданні представник позивача/відповідача за зустрічним позовом заявив усне клопотання про поновлення строку на подання відзиву на зустрічну позову заяву в задоволені якого судом протокольною ухвалою відмовлено. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 підготовче засідання відкладено на 11.10.2022.

Підготовче засідання призначене на 11.10.2022 не відбулось, в зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою та загрозою ракетних ударів.

12.10.2022 від представника відповідача/позивача за зустрічним позовом на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

12.10.2022 від представника позивача/відповідача за зустрічним позовом на виконання вимог ухвали суду надійшли додаткові письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2022 підготовче засідання призначено на 02.11.2022.

14.10.2022 від представника відповідача/позивача за зустрічним позовом на електронну адресу суду (18.10.2022 оригінал) надійшла заява про зменшення позовних вимог у частині вилучення та передачі власнику 65-ти автомобілів, у якій останній просить вилучити та передати власнику наступні автомобілі: Peugeot 301 Active реєстраційний номер НОМЕР_1 , Peugeot 301 Active реєстраційний номер НОМЕР_2 , Peugeot 301 Active реєстраційний номер НОМЕР_3 , Peugeot 301 Active реєстраційний номер НОМЕР_4 . Також від представника відповідача/позивача за зустрічним позовом на електронну адресу суду (18.10.2022 оригінал) надійшло клопотання про закриття провадження в справі в частині вилучення та передачі власнику 65-ти автомобілів. Крім того, позивач за зустрічним позовом просить суд повернути частину сплаченого ним за зустрічним позовом судового збору в розмірі 161 265, 00 грн.

01.11.2022 від представника відповідача/позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 02.11.2022 з`явились представники відповідача/позивача за зустрічним позовом, представник позивача/відповідача за зустрічним позовом у засідання не з`явився, повідомлявся про місце, день та час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача/позивача за зустрічним позовом у засіданні заявив клопотання про залишення його клопотання про відкладення розгляду справи без розгляду, яке судом протокольною ухвалою задоволено. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача/відповідача за зустрічним позовом про поновлення строку для долучення документів до матеріалів справи та долучив документи до матеріалів справи. Також представник відповідача/позивача за зустрічним позовом заявив клопотання про залишення без розгляду його клопотання про закриття провадження в справі в частині вилучення і передачі власнику 65-ти автомобілів та підтримав клопотання про зменшення позовних вимог. Суд протокольною ухвалою прийняв до розгляду заяву представника відповідача/позивача за зустрічним позовом про зменшення позовних вимог і визначив предмет зустрічного позову з її урахуванням та протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання останнього про закриття провадження в справі, в частині вилучення та передачі власнику 65-ти автомобілів.

Також враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.11.2022.

Представники відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні 29.11.2022 заперечували проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка представника позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 29.11.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача за первісним/позивача за зустрічним позовом, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОАЗІС ПАРК" (лізингоодрежувач) було укладено 70 договорів фінансового лізингу (т.1, а.с.30-т.4, а.с.236), а саме:

1) №211203-8/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

2) №211203-2/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

3) №211203-3/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

4) №211203-4/ФЛ- Ю-А від 03.12.2021,

5) №211203-5/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

6) №211209-1/ФЛ-Ю-А від 09.12.2021,

7) №211213-4/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

8) №211213-6/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

9) №211213-7/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

10) №211213-8/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

11) №211213-9/ФЛ- Ю-А від 13.12.2021,

12) №211213-10/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

13) №211213-11/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

14) №211213-12/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

15) №220111-12/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

16) №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

17) №220111-14/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

18) №220111-15/ ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

19) №220111-16/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

20) №220111-17/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

21) №220113-1/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

22) №220113-2/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

23) №220113-3/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

24) №220113-4/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

25) №220113-5/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

26) №220113-6/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

27) №220113-7/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022;

28) №220113-9/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

29) №220117-1/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

30) №220117-2/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

31) №220117-3/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

32) №220117-4/ФЛ- Ю-А від 17.01.2022,

33) №220117-5/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

34) №220117-6/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

35) №220117-7/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

36) №220117-8/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

37) №220117-9/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

38) №220117-10/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

39) №220117-11/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

40) №220117-12/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

41) №220117-14/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022

42) №220117-15/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

43) №220117-16/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

44) №220117-17/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

45) №220121-2/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

46) №220121-3/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

47) №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

48) №220121-6/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

49) №220121-7/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

50) №220121-8/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

51) №220121-9/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

52) №220121-10/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

53) №220121-11/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

54) №220121-12/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

55) №220121-13/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

56) №220121-14/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

57) №220121-15/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

58) №220121-16/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

59) №220121-17/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

60) №220121-19/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

61) №220121-20/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

62) №220121-21/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

63) №220121-22/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

64) №220121-23/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

65) №220121-24/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

66) №220121-25/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

67) №220121-26/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

68) №220203-1/ФЛ-Ю-А від 03.02.2022,

69) №220208-1/ФЛ-Ю-А від 08.02.2022,

70) №220215-1/ФЛ-Ю-А від 15.02.2022.

Зазначені вище договори фінансового лізингу є аналогічними за своїм змістом.

Так, відповідно до п.1.1.загальних умов договорів, лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "специфікація", а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Пунктом 1.2. загальних умов договорів передбачено, що строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку "Графік сплати лізингових платежів" до договору (надалі - Графік) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Пунктом 3.4. загальних умов договорів передбачено, що приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування об`єктом лізингу). З моменту підписання акту лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації об`єкта лізингу, несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, правил зупинки, паркування та стоянки за участю об`єкта лізингу (в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також за допомогою фото та відеофіксації). Ризик невідповідності об`єкта лізингу цілям використання цього об`єкта лізингу несе лізингоодержувач. Лізингодавець залишає у себе один комплект ключів від об`єкта лізингу та зберігає його протягом всього строку дії договору (якщо об`єкт лізингу - транспортний засіб).

Відповідно до п. 4.3. загальних умов договорів до припинення даного договору об`єкт лізингу не може вивозитись чи будь-яким іншим чином переміщуватись за межі території України бути переданим (відчуженими лізингоодержувачем за будь-якими договорами, обтяженим будь-якими обтяженнями будь-якими особами без письмової згоди лізингодавця).

Згідно п. 4.4. загальних умов договорів лізингоодержувач має право експлуатувати, зберігати, переміщувати об`єкт лізингу по всій території України, окрім: тимчасово окупованих територій, визначених відповідно до Закону України від 18.01.2018 №2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" та Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в т.ч. відповідних територій Донецької і Луганської областей, а також усієї території Автономної Республіки Крим); території (зон) проведення операції об`єднаних сил, території введення надзвичайного чи військового стану у разі запровадження на такій території такого заходу правового режиму, як примусове відчуження майна.

Пунктом 4.4.1. загальних умов договорів передбачено, що у випадку зміни адреси базування об`єкта лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повідомити про це лізингодавця протягом трьох робочих днів.

Пунктами 5.2.1., 5.2.2. загальних умов договорів лізингоодержувач зобов`язується: щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком "Довідка" до договору та фото спидометра та всіх чотирьох сторін (а у разі повідомлення/направлення інформації про пошкодження додатково надавати фото пошкоджень з декількох ракурсів та фото після усунення таких пошкоджень). В разі настання з об`єктом лізингу пошкоджень та/або викрадення, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору. У разі недотримання умов цього пункту лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу Окрім цього, лізингодавець мас право в будь-який момент вимагати від Лізингоодержувача надати на огляд об`єкт лізингу, а лізингоодержувач отримавши повідомлення про необхідність надання об`єкта лізингу для огляду зобов`язаний доставити його для огляду в зазначений лізингодавцем місце та час; забезпечити безперешкодний доступ представникам лізингодавця та/або фінансуючої установи до об`єкта лізингу для проведення його інспектування та наявність об`єкта лізингу за останньою адресою базування, що була повідомлена лізингоодержувачем лізингодавцю згідно умов цього договору на час проведення інспектування, призначений лізингодавцем.

Пунктом 6.1. загальних умов договорів сторони погодили, що лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити умови цього договору в таких випадках:

6.1.1. лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 (шістдесяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі;

6.1.2. лізингоодержувач порушує умови страхування, пункти 2.9, 4.1.1-4.1.2, 4.3, 4.4 загальних умов;

6.1.3. лізингоодержувач протягом строку дії цього договору порушує умови будь-яких договорів фінансового лізингу, оперативного лізингу (оренди), користування прокату та інших договорів, укладених сторонами;

6.1.4. у разі порушення справи про банкрутство лізингоодержувача. або прийняття рішення про ліквідацію чи реорганізацію лізингоодержувача;

6.1.5. у випадку викрадення або втрати об`єкта лізингу незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні;

6.1.6. у випадку, якщо об`єкт лізингу знищений, пошкоджений і не може бути відновлений (в т.ч. при повній конструктивній загибелі об`єкта лізингу), незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні;

6.1.7. лізингоодержувач прострочив приймання об`єкта лізингу на строк понад 30 (тридцять) календарних днів;

6.1.8. у випадках та з підстав, передбачених Законом України від 06.12.2019 №361-1Х "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (в частині вимог про припинення ділових відносин).

У пункті 6.3. загальних умов договорів обумовлено, що у випадках передбачених пунктами 6.1.1.-6.16., 6.1.8. загальних умов, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача сплатити викупний лізинговий платіж на умовах пункту 6.4 загальних умов, а лізингоодержувач зобов`язаний сплатити викупний платіж. У випадках, передбачених пунктами 6.1.5.-6.1.6. загальних умов, право лізингоодержувача на придбання об`єкта лізингу згідно умов цього договору припиняються.

Згідно п. 6.6. загальних умов договорів у будь-якому випадку, незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. - 6.1.4., 6.1.8. загальних умов. У разі порушення лізингоодеожувачем умов пунктів 4.4., 6.5., 9.3. загальних умов договору лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку: лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. лзингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Відповідно до п. 8.1., 8.2. загальних умов договорів сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, і якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов`язків за договором. Сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Згідно п. 10.1. загальних умов договорів даний договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами (в тому числі, обов`язкового підписання сторонами додатків "Загальні умови Договору", "Специфікація", "Довідка", "Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на об`єкт лізингу", "Графік сплати лізингових платежів", "Технічний асістанс", "Поняття нормального зносу", "Акт огляду (Типова форма)" до договору).

У пункті 10.9. загальних умов договорів сторони передбачили, що усі повідомлення та вимоги та інша кореспонденція направляються поштою рекомендованим або цінним повідомленням, чи кур`єрською доставкою в разі, якщо лізингоодержувач змінить місцезнаходження та/або фактичну адреси (які вказані у договорі) та не повідомить про такі зміни у порядку, визначеному цим договором, усі повідомлення та інша кореспонденція, направлена лізингодавцем та адреси лізингоіздержувача, зазначені у цьому договорі вважаються належним чином направленими лізингодавцем та отриманими лізингоодержувачем. При цьому, достатнім доказом направлення сторонами одна одній повідомлень, вимог та іншої кореспонденції є розрахунковий документ (касовий чек) про направлення рекомендованого повідомлення. У разі прийняття лізингодавцем рішення про направлення повідомлення, вимоги чи іншої кореспонденції іншій стороні засобами електронної пошти е-mail повідомлення та або іншими каналами телекомунікацій, в тому числі, з використанням додатків (sms, viber, whats app, telegram) сторони в порядку ст. 10, 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", сторони домовились що вказані повідомлення вимоги чи інша кореспонденція вважаються такими що надані/надіслані в письмовій формі та доставлені/одержані лізингоодержувачем, якщо: а) документи направлені з електронної пошти лізингодавця (що вказана в цьому договорі та/або електронну адресу ) на електронну пошту лізингоодержувача (або його уповноваженої/контактної особи), що вказана в цьому договорі та/або взяту з заяви-анкети на одержання послуг фінансового лізингу електронну пошту та/або в офіційних письмових документах (в тому числі, бланку), підписаних лізингоодержувачем власноруч (або електронним цифровим (кваліфікованим електронним) підписом лізингоодержувача; б) документ підписано електронним цифровим підписом лізингодавця (відсканований власноручний підпис на від сканованому документі, що міститься у вкладенні е-mail повідомлення та/або електронний підпис уповноваженої особи лізингодавця під текстом/супровідним листом лізингодавця та/або електронним цифровим підписом (кваліфікованим електронним) підписом лізингодавця, що міститься у вкладенні е-mail повідомлення.

У матеріалах справи наявні підписані між сторонами акти прийому-передачі об`єктів лізингу в користування за вказаними вище договорами фінансового лізингу.

Також 17.01.2022 між сторонами було укладено додатковий договір до сорока одного (41) договору фінансового лізингу, а саме: №211203-8/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-2/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-3/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-4/ФЛ- Ю-А від 03.12.2021, №211203-5/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211209-1/ФЛ-Ю-А від 09.12.2021, №211213-4/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-6/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-7/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-8/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-9/ФЛ- Ю-А від 13.12.2021, №211213-10/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-11/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-12/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №220111-12/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-14/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-15/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-16/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-17/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220113-1/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-2/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-3/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-4/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-5/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-6/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-7/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-9/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220117-1/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-2/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-3/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-4/ФЛ- Ю-А від 17.01.2022, №220117-5/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-6/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-7/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-8/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-9/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-10/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-11/ ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-12/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-14/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-15/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-16/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-17/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, у пункті 1 якого сторони погодили, що належним виконанням лізингоодержувачем зобов`язання за кожним окремим договором наведеним вище, є своєчасна сплата лізингових платежів в цілому по всім договорам (т.5, а.с.234).

Згідно із п.2 вказаного додаткового договору сторони погодили викласти п.6.6.1 загальних умов договорів в наступній редакції: « 6.1.1. Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 (шістдесяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі, або будь-якому з укладених з лізингодавцем договорів, перелік яких визначений в додатковому договору від 17.01.2022».

У решті договорів фінансового лізингу (29 договорів): №220121-2/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-3/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-6/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-7/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-8/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-9/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-10/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-11/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-12/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-13/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-14/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-15/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-16/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-17/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-19/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-20/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-21/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-22/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-23/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-24/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-25/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-26/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220203-1/ФЛ-Ю-А від 03.02.2022, №220208-1/ФЛ-Ю-А від 08.02.2022, №220215-1/ФЛ-Ю-А від 15.02.2022), що укладені після зазначеної вище додаткової угоди від 17.01.2022, сторони погодили, що належним виконанням лізингоодержувачем зобов`язань за цим договором, є своєчасна сплата лізингових та інших платежів по всім договорам фінансового лізингу укладеним з лізингодавцем та тим, що будуть укладатися в майбутньому. Сторони домовились, що в разі неналежного виконання зобов`язань лізингоодержувача зі сплати лізингових та інших платежів (частково або в повному обсязі) по будь-якому з укладених з лізингодавцем договорів фінансового лізингу на строк понад 60 (шістдесят) календарних днів, лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, або відмовитися від всіх укладених договорів фінансового лізингу на свій вибір ( пункти 7 та 8 договорів).

Як зазначено позивачем за первісним позовом, листом №б/н від 30.03.2022 лізингоодержувач (ТОВ «ОАЗІС ПАРК») повідомив лізингодавця (ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ») про неможливість виконання зобов`язань за договорами фінансового лізингу, в зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні, що є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), та засвідчено листом Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1.

Через те, що обставини непереборної сили тривали більше 30 днів, 15.04.2022 лізингодавцем на адресу ТОВ «ОАЗІС ПАРК» направлено листа за вих. №1166 про намір розпочати переговори на підставі пункту 8.3. загальних умов договорів фінансового лізингу.

У відповідь на зазначений лист ТОВ «ОАЗІС ПАРК» направлено лізингодавцю лист за вих. №б/н від 19.04.2022, для розгляду та погодження, додаткову угоду про розірвання договорів фінансового лізингу з умовами погашення заборгованості.

02.05.2022 ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" було надіслано до ТОВ "ОАЗІС ПАРК" повідомлення за вих. №1327 від 02.05.2022 про відмову від (розірвання) 70 договорів фінансового лізингу та повернення об`єктів лізингу.

У зазначеному вище повідомленні вказано, що відповідно до листа ТОВ "ОАЗІС ПАРК" за вих. №б/н від 19.04.2022 сторони не змогли домовитись про врегулювання простроченої дебіторської заборгованості через форс-мажорні обставини, лізингодавцем прийнято рішення про вилучення об`єктів лізингу. Керуючись Законом України «Про фінансовий лізинг», п.6, 8 загальних умов договорів фінансового лізингу ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" повідомило про розірвання (відмову від) 70-ти договорів фінансового лізингу, укладених між сторонами, а саме: №211203-8/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-2/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-3/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-4/ФЛ- Ю-А від 03.12.2021, №211203-5/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211209-1/ФЛ-Ю-А від 09.12.2021, №211213-4/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-6/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-7/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-8/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-9/ФЛ- Ю-А від 13.12.2021, №211213-10/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-11/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №211213-12/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021, №220111-12/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-14/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-15/ ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-16/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-17/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220113-1/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-2/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-3/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-4/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-5/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-6/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-7/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, №220113-9/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

№220117-1/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-2/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-3/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-4/ФЛ- Ю-А від 17.01.2022, №220117-5/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-6/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-7/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-8/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-9/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-10/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-11/ ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-12/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-14/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-15/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-16/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220117-17/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022, №220121-2/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-3/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-6/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-7/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-8/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-9/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-10/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-11/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-12/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-13/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-14/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-15/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-16/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-17/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-19/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-20/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-21/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-22/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-23/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-24/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-25/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220121-26/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №220203-1/ФЛ-Ю-А від 03.02.2022, №220208-1/ФЛ-Ю-А від 08.02.2022, №220215-1/ФЛ-Ю-А від 15.02.2022.

Так, предметом первісного позову є вимоги лізингоодержувача до лізингодавця про визнання недійсним повідомлення від 02.05.2022 за №1327 про одностороннє розірвання (відмову) від 70-ти договорів фінансового лізингу.

Лізингодавець вимоги за первісним позовом не визнає, а також заявив зустрічний позовом про визнання розірваними 70-ти договорів фінансового лізингу, вилучення та передачу власнику 4 автомобілів (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.10.2022).

Так, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтями 11, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Тобто припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин. Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.

Одночасно, ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» (лізингодавець, відповідач за первісним/позивач за зустрічним позовом) обґрунтував свої дії, в частині вчинення спірного правочину: порушенням лізингоодержувачем (ТОВ «ОАЗІС ПАРК») умов договорів в частині здійснених оплат (прострочення понад 60 днів) і порушенням умов договору, які полягали у вивезенні автомобіля за кордон без дозволу лізингодавця та знятті GPS трекінгів, що є передбаченими п.п. 6.1.1-6.1.13 загальних умов договорів підставами для розірвання в односторонньому порядку договору; також пунктами 8.1-8.3 загальних умов договорів.

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні визначено Законом України "Про фінансовий лізинг".

Згідно ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом.

Як зазначалось вище, в розділі 6 загальних умов договорів, сторонами визначено порядок зміни умов договору, його виконання та припинення.

Пунктом 6.3. загальних умов договорів унормовано, що у випадках передбачених пунктами 6.1.1.-6.16., 6.1.8. загальних умов, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача сплатити викупний лізинговий платіж на умовах пункту 6.4 загальних умов, а лізингоодержувач зобов`язаний сплатити викупний платіж. У випадках, передбачених пунктами 6.1.5.-6.1.6. загальних умов договору, право лізингоодержувача на придбання об`єкта лізингу згідно умов цього договору припиняються.

За умовами п. 6.6. загальних умов договорів у будь-якому випадку, незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. - 6.1.4., 6.1.8. загальних умов. У разі порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4., 6.5., 9.3. загальних умов договоріву лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку: лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Тобто умовами укладених між сторонами правочинів передбачено право лізингодавця в односторонньому порядку достроково розірвати договір лізингу за наявності певних умов.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Отже, повідомлення сторони договору може вважатися одностороннім правочином, у випадку, якщо воно породжує, змінює чи припиняє права та обов`язки обох сторін договору.

Так, предметом первісного позову є недійсність одностороннього правочину відмови від договорів фінансового лізингу, оскільки позивач за первісним позовом вказує про відсутність підстав для такої відмови.

Відповідно до ст. 203, 204 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З аналізу наведених вище положень цивільного законодавства та умов укладених між сторонами договорів вбачається, що сторонами досягнуто згоди про те, що лізингодавець має право на одностороннє розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. - 6.1.4., 6.1.8. загальних умов договору, та у випадках порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4., 6.5., 9.3. загальних умов.

Суд не приймає до уваги посилання позивача за первісним позовом про те, що настання обставин, передбачених пунктами 6.1.1. - 6.1.4., 6.1.8. загальних умов договорів, має наслідком лише виникнення права лізингоодержувача на зміну умов договору, оскільки в пунктах 6.6. договорів імперативно визначено, що незважаючи на те чи вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. - 6.1.4., 6.1.8. загальних умов договору. Доказів того що вказані пункти договору оспорювались в судовому порядку та були визнанні недійсними суду, у встановленому законодавством порядку, надано не було, а отже зазначені пункти на момент розгляду справи є чинними.

Суд наголошує, що вимога до лізингоодержувача здійснити викупний платіж є правом лізингодавця, а не його обов`язком, отже реалізація цього права ніяким чином не впливає на право лізингодавця в односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. - 6.1.4., 6.1.8. загальних умов договорів.

Окрім того, позивачем за первісним позовом не заперечується факт перетину частини автомобілів державного кордону на виїзд з України 18.03.2022 та 21.03.2022 - на в`їзд в Україну. Так, відповідно до листа в.о. начальника Львівської митниці ДМС України від 05.04.2022 за №7.4-1-23/13/6665 вбачається, що 18.03.2022 через ПП «Кравець-Корчова», МП «Яворів» було вивезено, зокрема, автомобіль державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , тобто автомобіль, який є предметом договору фінансового лізингу №220113-8/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, що був укладений між сторонами та який міститься в додатковому договорі від 17.01.2022 (т.5, а.с.92-93).

Доказів письмової згоди лізингодавця на вивезення об`єкту лізингу за межі території України відповідно до умов п. 4.3. договорів позивачем за первісним/відповідачем за зустрічним позовом до суду не надано та матеріали справи не містять.

Посилання позивача за первісним/відповідачем за зустрічним позовом на те, що виїзд транспортного засобу був обумовлений настанням 24.02.2022 обставин непереборної сили - військової агресії з боку російської федерації, суд до уваги не приймає, оскільки умовами договору не передбачено таке право позивача за первісним/відповідача за зустрічним позовом на вивезення автомобіля за кордон при настанні певних обставин, у тому числі форс-мажорних.

Крім того, позивачем за первісним/відповідачем за зустрічним позовом не заперечувався факт прострочення понад 60 календарних днів зі сплати лізингових платежів станом на 02.05.2022 за наступними договорами: №211203-8/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-2/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-3/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211203-4/ФЛ- Ю-А від 03.12.2021, №211203-5/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021, №211209-1/ФЛ-Ю-А від 09.12.2021, №220111-12/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-14/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-15/ ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-16/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220111-17/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022, №220203-1/ФЛ-Ю-А від 03.02.2022, №220208-1/ФЛ-Ю-А від 08.02.2022.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Крім того, пунктами 8.1., 8.2. загальних умов договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, і якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов`язків за договором. Сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Тобто сторонами договору досягнуто згоди щодо чіткого порядку дій сторін у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Дійсно, Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14 № Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, ТОВ «ОАЗІС ПАРК" стверджує, що поінформувало ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" про настання форс-мажорних обставин листом б/н від 30.03.2022 (т.4, а.с.138), проте суд не приймає дане ствердження до уваги. Так, дослідивши наданий лист, суд зазначає, що за своєю формою та змістом він є відповіддю на запит лізингодавця щодо об`єктів лізингу, та не є окремим повідомленням в розумінні пункту 8.2. договорів.

Отже, усупереч вимог пунктів 8.2. договорів позивачем не було повідомлено відповідача не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили про настання таких обставин та про те, що вказані обставини перешкоджають належному виконанню договору.

При цьому, судом також враховано, що повідомлення сторін договору та порядок їх направлення чітко визначений в пунктах 10.9. загальних умов договорів.

Однак, доказів належного повідомлення лізингоодержувачем лізингодавця про настання обставин непереборної сили, які перешкоджають належному виконанню цього договору, в спосіб, що визначений пунктами 10.9. договорів, позивачем до матеріалів справи не надано.

Отже, виходячи з викладеного вище в сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджуються обставини порушення позивачем за первісним позовом умов договорів, що стало наслідком для виникнення у відповідача за первісним позовом права в односторонньому порядку відмовитись від договорів (розірвати договори) та вилучити об`єкти лізингу, що вказує на обґрунтованість та правомірність одностороннього розірвання (відмови від) договорів, оформленого повідомленням № 1327 від 02.05.2022, а отже і відсутність підстав для визнання такого правочину недійсним.

З урахуванням усіх встановлених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за первісним позовом обставин, з якими чинне законодавство пов`язує недійсність правочину, а тому вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання недійсним повідомлення ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» №1327 від 02.05.2022 про одностороннє розірвання (відмову від) договорів фінансового лізингу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується предмету зустрічного позову про визнання розірваними договорів фінансового лізингу:

1) №211203-8/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

2) №211203-2/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

3) №211203-3/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

4) №211203-4/ФЛ- Ю-А від 03.12.2021,

5) №211203-5/ФЛ-Ю-А від 03.12.2021,

6) №211209-1/ФЛ-Ю-А від 09.12.2021,

7) №211213-4/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

8) №211213-6/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

9) №211213-7/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

10) №211213-8/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

11) №211213-9/ФЛ- Ю-А від 13.12.2021,

12) №211213-10/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

13) №211213-11/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

14) №211213-12/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021,

15) №220111-12/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

16) №220111-13/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

17) №220111-14/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

18) №220111-15/ ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

19) №220111-16/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

20) №220111-17/ФЛ-Ю-А від 11.01.2022,

21) №220113-1/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

22) №220113-2/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

23) №220113-3/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

24) №220113-4/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

25) №220113-5/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

26) №220113-6/ ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

27) №220113-7/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022;

28) №220113-9/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022,

29) №220117-1/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

30) №220117-2/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

31) №220117-3/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

32) №220117-4/ФЛ- Ю-А від 17.01.2022,

33) №220117-5/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

34) №220117-6/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

35) №220117-7/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

36) №220117-8/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

37) №220117-9/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

38) №220117-10/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

39) №220117-11/ ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

40) №220117-12/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

41) №220117-14/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022

42) №220117-15/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

43) №220117-16/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

44) №220117-17/ФЛ-Ю-А від 17.01.2022,

45) №220121-2/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

46) №220121-3/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

47) №220121-4/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

48) №220121-6/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

49) №220121-7/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

50) №220121-8/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

51) №220121-9/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

52) №220121-10/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

53) №220121-11/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

54) №220121-12/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

55) №220121-13/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

56) №220121-14/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

57) №220121-15/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

58) №220121-16/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

59) №220121-17/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

60) №220121-19/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

61) №220121-20/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

62) №220121-21/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

63) №220121-22/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

64) №220121-23/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

65) №220121-24/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

66) №220121-25/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

67) №220121-26/ ФЛ-Ю-А від 21.01.2022,

68) №220203-1/ФЛ-Ю-А від 03.02.2022,

69) №220208-1/ФЛ-Ю-А від 08.02.2022,

70) №220215-1/ФЛ-Ю-А від 15.02.2022;

- вилучення та передання власнику - позивачу за зустрічним позовом - об`єктів лізингу, а саме:

1) автомобілю Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

2) автомобілю Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_9 ;

3) автомобілю Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 ;

4) автомобілю Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 ,

суд зазначає таке.

Відповідно до приписів статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У господарському судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів, за загальним правилом, визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України (далі ГК України), хоча суд може захистити цивільне право або інтерес й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Так, аналіз приписів статей 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України дає підстави стверджувати про те, що ними не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору розірваним (припиненим), позаяк реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання відповідного договору.

Разом з цим, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верхового Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19.

З урахуванням правових висновків, викладених в постанові Верхового Суду від 13.02.2018 року у справі №910/849/17 суд наголошує, що звертаючись із зустрічним позовом про визнання договорів розірваними, позивачем фактично ставиться питання про встановлення юридичного факту, зокрема, факту розірвання позивачем за власною ініціативою договорів фінансового лізингу шляхом надіслання на адресу відповідача за зустрічним позовом повідомлення про розірвання договорів, що виходить за межі компетенції господарського суду, оскільки в такому випадку суд не здійснює захисту порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу суб`єкта господарювання.

Тобто, за висновками суду, обраний позивачем спосіб захисту права, а саме - визнання розірваним правочину, не відповідає матеріально-правовим способам захисту прав, що визначені приписами чинного законодавства, оскільки позивачем було обрано такий спосіб захисту порушеного права, яким встановлюється юридичний факт припинення договору, що є неналежним способом захисту цивільних прав та не призведе до відновлення порушеного або оспорюваного права (інтересу).

При цьому суд зазначає, що при розгляді первісного позову судом встановлено порушення ТОВ «ОАЗІС ПАРК» умов договорів, що стало наслідком виникнення в ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» права в односторонньому порядку відмовитись від договорів (розірвати договори), що і було оформленого повідомленням № 1327 від 02.05.2022.

Вказане повідомлення № 1327 від 02.05.2022 ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» направлено на адресу ТОВ «ОАЗІС ПАРК» 02.05.2022, що підтверджується описом вкладення в цінний лист від 02.05.2022 та накладною Укрпошти №484 від 02.05.2022 (т.5, а.с.266).

Відповідно до п.6.6.1. договорів фінансового лізингу лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання якщо минуло шість робочих днів з дня наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Враховуючи зазначене, вказані вище 70 договорів фінансового лізингу є розірваними з 11.05.2022.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права, а саме - визнання розірваними договори фінансового лізингу не відповідає матеріально-правовим способам захисту прав, що визначені приписами чинного законодавства, в зв`язку із чим зазначена вимоги позивача за зустрічним позовом є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також позивач за зустрічним позовом просить суд вилучити та передати власнику - позивачу за зустрічним позовом - об`єкти лізингу, а саме: автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ; автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_9 ; автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 ; автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 .

Так, автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 , був переданий ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» ТОВ «ОАЗІС ПАРК» на підставі акту від 27.01.2022 прийому-передачі об`єкта лізингу в користування за договором №210121-16/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022; автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_9 - на підставі акту від 27.01.2027 прийому-передачі об`єкта лізингу в користування за договором №210121-17/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022; автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 - на підставі акту від 27.01.2022 прийому-передачі об`єкта лізингу в користування за договором №210121-23/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022; автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 - на підставі акту від 16.12.2021 прийому-передачі об`єкта лізингу в користування за договором №2112131-11/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021.

Відповідно до п.7. ч.2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний: у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі повернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу, у тому числі з підстав розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках, визначених договором фінансового лізингу та цим Законом, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт фінансового лізингу лізингодавцю у стані, в якому такий об`єкт було отримано від нього, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Відповідно до п.6.6.2. договорів лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу, з усіма його складовими частинами, обладнанням, документами та іншими складовими, отриманими згідно акту, в стані, в якому він передавався лізингоодержувачу в лізинг, з урахуванням нормативного зносу, який повинен був виникнути під час строку лізингу, у придатному для експлуатації стані. При поверненні об`єкта лізингу лізингоодержувач зобов`язаний: підписати акт повернення об`єкта лізингу; надати лізингодавцю у відповідності до вимог діючого на дату вилучення законодавства щодо оподаткування операцій з вилучення об`єкта лізингу належним чином та своєчасно оформлену та зареєстровану податкову накладну з податку на додану вартість (застосовується у випадку, якщо лізингоодержувач є платником податку на додану вартість), яка надає право лізингодавцю на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Будь-яких доказів повернення об`єктів лізингу, а саме автомобілів: Peugeot 301 Activ державний номер НОМЕР_7 , автомобіль Peugeot 301 Activ державний номер НОМЕР_2 , автомобіль Peugeot 301 Activ державний номер НОМЕР_10 , автомобіль Peugeot 301 Activ державний номер НОМЕР_12 матеріали справи не містять.

Отже, оскільки договори фінансового лізингу №210121-16/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №210121-17/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №210121-23/ФЛ-Ю-А від 21.01.2022, №2112131-11/ФЛ-Ю-А від 13.12.2021 є розірваними 11.05.2022, а ТОВ «ОАЗІС ПАРК» до цього часу не повернуто ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» об`єкти лізингу, тому вимога позивача за зустрічним позовом щодо вилучення та передання власнику - позивачу за зустрічним позовом - об`єктів лізингу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen . ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене вище, суд повністю відмовляє в задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» та частково задовольняє зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача за зустрічним позовом подано клопотання про повернення судового збору в розмірі 161 265,00 грн, у зв`язку з зменшенням позовних вимог.

Окремо суд зазначає, що порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст.4 зазначеного Закону визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем за зустрічним позовом було заявлено 139 немайнових вимог, отже, за подання зустрічної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 344 859, 00 грн (2 481, 00х139).

У подальшому позивачем зменшено позовні вимоги до 74 немайнових вимог (судовий збір 183 594, 00 грн).

Як убачається з матеріалів справи позивачем було сплачено за подання зустрічної позовної заяви судовий збір за платіжними дорученнями №8796 від 28.07.2022 та №8874 від 05.08.2022 у загальному розмірі 344 859, 00 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, в зв`язку зі зменшенням позовних вимог позивач за зустрічним позовом має право на повернення судового збору в загальному розмірі 161 265, 00 грн.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду не є виконавчим документом, у зв`язку з чим, питання про повернення судового збору буде вирішено окремою ухвалою суду.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі

2. Зустрічний позов задовольнити частково.

3. Вилучити в Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» (03039, місто Київ, вулиця Ізюмська, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 44369067) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, літера Б, ідентифікаційний код 33880354) об`єкти лізингу, а саме:

5) автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

6) автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_9 ;

7) автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 ;

8) автомобіль Peugeot 301 Activ седан 5 дверей 1.6 115 к.с. 5-ст.механічна, 2021 року випуску, державний номер НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 ;

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ПАРК» (03039, місто Київ, вулиця Ізюмська, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 44369067) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛІЗИНГ» (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2 (літера Б), ідентифікаційний код 33880354) 9 924 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 00 коп. судового збору.

5. У іншій частині зустрічного позову відмовити.

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

7. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 09.12.2022.

Суддя Я.А.Карабань