номер провадження справи 34/106/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 Справа № 908/2095/22

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін,

матеріали справи № 908/2095/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», ідентифікаційний код юридичної особи 39587171 (вул. Волгоградська, б. 26-А, м. Запоріжжя, 69035)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Арена Груп ЛТД», ідентифікаційний код юридичної особи 42782408 (вул. Щаслива, буд. 9А, м. Запоріжжя, 69065)

про стягнення 97 099 грн 25 коп.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 04.10.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арена Груп ЛТД» 97 099 грн 25 коп. заборгованості за договором № 41АР697-894-21 від 22.12.2021, а саме: 60 546 грн 42 коп. заборгованості, 18 234 грн 20 коп. пені, 1 912 грн 84 коп. 3% річних, 16 405 грн 79 коп. інфляційних втрат; а також 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 20.10.2022 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2022 у справі № 908/2095/22 позовна заява прийнята судом до розгляду. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач своєчасно отримали вказану копію ухвали (04.11.2022 та 28.10.2022, відповідно).

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

14.11.2022 до суду від відповідача у справі надійшов відзив, в якому відповідач просить суд закрити провадження у справі в частині вимог щодо стягнення 60 546 грн 42 коп. боргу, у зв`язку з його погашенням після відкриття провадження у уданій справі та відмовити у задоволенні інших позовних вимог. Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, то відповідачем ці вимоги не визнаються з посиланням на лист ТПП України від 28.02.2022 № 20224/02.0-7.1.

Відзив прийнятий судом до розгляду.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» щодо розмежування функцій з постачання та розподілу газу, а також згідно з постановою НКРЕКП (Регулятора) від 28.05.2015 № 1640 з 01 липня 2015 року було анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видану ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» та Постановою НКРЕКП від 28 травня 2015 року № 1652 ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут».

З 01.07.2015 ліцензовану діяльність з постачання газу (відносини купівлі-продажу) проводить Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (як постачальник газу), а ліцензовану діяльність з розподілу газу (транспортування, встановлення вузлів обліку газу, облік газу, тощо) проводить АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» (як Оператор ГРМ).

На виконання вищевказаного закону НКРЕКП постановою від 30.09.2015 № 2494 затвердила Кодекс газорозподільних систем, який регулює взаємовідносини оператора газорозподільних систем, із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення:

2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до п. 6 гл. 3 розділу ІХ Кодексу визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Споживач зобов`язується поінформувати постачальника про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період відповідно до вимог Правил постачання природного газу, (абз.2 п. 6 гл. 3 розділу ІХ Кодексу ГРМ).

Крім того, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг своєю постановою від 30.09.2015 № 2496 затвердила Правила постачання природного газу, які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (п. 3 Правил).

22.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» (постачальником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арена Груп ЛТД (споживачем, відповідачем у справі) укладено договір № 41АР697-894-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - договір).

До договору складено додаток № 1 «Планові обсяги постачання газу у 2022 році».

За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 2.5.1 договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до пункту 2.5.2 договору на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (п. 2.5.3 договору).

У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дня отримання, такий акт вважаться підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника ( п. 2.5.4 договору).

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором, (пункт 3.4 Договору).

Пункт 4.1 договору зазначає, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 5.6 договору сторони мають також інші права і обов`язки, що імперативно встановлені чинними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 9.1 договору передбачено, що договір діє в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою від 30.12.2021 сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01 січня 2022 року. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 65, грн.

На виконання умов договору, позивачем у січні 2022 року було передано, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 2444,6 куб. м. на суму 160 546 грн 42 коп., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за січень 2022.

Відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі сплачено отриманий від позивача природний газ у січні 2022, а саме оплачено лише 10 000 грн 00 коп. (50 000 грн 00 коп. -14.04.2022 та 50 000 грн 00 коп. 22.06.2022).

Заборгованість в сумі 60 546 грн 42 коп. станом на 17.10.2022 (подання позову) залишилась неоплаченою.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арена Груп ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» 97 099 грн 25 коп. заборгованості за договором № 41АР697-894-21 від 22.12.2021, а саме: 60 546 грн 42 коп. заборгованості, 18 234 грн 20 коп. пені, 1 912 грн 84 коп. 3% річних, 16 405 грн 79 коп. інфляційних втрат було предметом позовних вимог у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором № 41АР697-894-21 від 22.12.2021 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів та додатковою угодою до договору.

За своєю правовою природою, вказаний договір є договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.

Договір постачання природного газу між іншими споживачами та їх постачальниками укладається відповідно до вимог чинного законодавства України.

Як свідчать матеріали справи, відповідач є споживачем природного газу за договором № 41АР697-894-21 від 22.12.2021 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Відповідно до другого розділу Правил постачання природного газу:

Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код.

Постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 5.6 договору сторони мають також інші права і обов`язки, що імперативно встановлені чинними нормативно-правовими актами.

Додатковою угодою від 30.12.2021 сторони домовились про узгодження ціни на газ, починаючи з 01 січня 2022 року. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 65, грн.

Сторонами не заперечується дія договору та узгодження відповідного постачання у спірний період 2022 року.

Як свідчать матеріали справи, підтверджується позивачем та не заперечується відповідачем, на виконання умов договору, позивачем у січні 2022 року було передано, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 2444,6 куб. м. на суму 160 546 грн 42 коп., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за січень 2022 року, підписаного з боку обох сторін.

Відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі сплачено отриманий від позивача природний газ у січні 2022, а саме станом на день звернення позивача до суду з даним позовом оплачено лише 10 000 грн 00 коп. (50 000 грн 00 коп. -14.04.2022 та 50 000 грн 00 коп. 22.06.2022).

Заборгованість в сумі 60 546 грн 42 коп. станом на 17.10.2022 (день подання позову) залишилась неоплаченою.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем у позові правомірно було заявлено до стягнення з відповідача 60 546 грн 42 коп. заборгованості за договором № 41АР697-894-21 від 22.12.2021 за поставлений у січні 2022 природний газ.

Однак, в процесі розгляду справи, відповідачем було повністю погашено заявлену до стягнення у даній справі суму основного боргу за договором, що підтверджується платіжним дорученням № 397 від 11.11.2022 на суму 60 546 грн 42 коп.

Таким чином, відповідач в повному обсязі, але із простроченням та після подання позову, розрахувався з позивачем за поставлений природний газ у січні 2022 за договором № 41АР697-894-21 від 22.12.2021.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність предмету спору станом на день розгляду даної справи, суд, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, закриває провадження у даній справі в частині стягнення 60 546 грн 42 коп. основного боргу за договором.

Також, позивачем заявлено до стягнення 18 234 грн 20 коп. пені, 1 912 грн 84 коп. 3% річних, 16 405 грн 79 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 258, 549-551 Цивільного кодексу України, п. 6.2.1 договору, позивач нарахував відповідачеві 18 234 грн 20 коп. пені за загальний період прострочення з 11.02.2022 по 10.08.2022.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 6.2.1 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок суми пені, здійснений позивачем та встановлено наявність помилки у кількості днів прострочення за першим періодом з 11.02.2022 по 13.04.2022, всього 62 дні, а не 93, як вказаного у розрахунку пені позивача.

На підставі викладеного, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за загальний період з 11.02.2022 по 10.08.2022 складає 15 507 грн 10 коп. В іншій сумі пені у розмірі 2 727 грн 10 коп. суд відмовляє, як у безпідставно заявленій до стягнення.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, за неналежне виконання договору заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 912 грн 84 коп. за загальний період з 11.02.2022 по 23.09.2022.

Судом перевірено розрахунок позивача вищевказаної суми 3% річних та визнано обґрунтованим, у зв`язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 912 грн 84 коп. задовольняються.

Також, судом перевірено розрахунок позивачем інфляційних втрат та визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 16 405 грн 79 коп. інфляційних втрат за загальний період з лютого 2022 по травень 2022.

Таким чином, судом частково задовольняються позовні вимоги у даній справі.

Щодо посилань відповідача щодо розрахункового періоду до 28.02.2022, то слід зазначити, що п. 4.1 договору передбачено, що саме розрахунковий період за договором становить один календарний місяць, а відповідно до п. 4.2 договору, оплата газу здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки, а остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, а отже, позивачем правильно визначено початок прострочення оплати за поставлений у січні 2022 відповідачеві природний газ.

Пропозиція щодо укладення графіку заборгованості, згідно з п. 4.6 договору, від відповідача позивачеві не надходила.

Щодо не визнання відповідачем вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на лист ТПП України від 28.02.2022 № 20224/02.0-7.1., суд зазначає таке.

Згідно з ч. ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України, встановлено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Ознаками форс-мажору є: не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Судова практика Верхового Суду вказує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх недзвичайність та невідворотність.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 по справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідач не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, не було надано документа або будь-яких доказів.

Відповідачем не надано доказів дотримання порядку повідомлення позивача про виникнення форс-мажору та, як наслідок, неможливість своєчасної оплати.

Відповідачем також не надано належних доказів того, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості проведення покупцем своєчасного розрахунку.

Лист Торгово-промислової палати України вих. №2021/02.0-7.1 від 28.02.2022 адресований «всім, кого він стосується», а не конкретно відповідача.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання.

До того ж, відповідач отримав природний газ у січні 2022, і зобов`язаний був оплатити його до 10.02.2022, тобто до початку введення в Україні воєнного стану.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за позовом відноситься на сторони пропорційно задоволеним вимогам, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача слід стягнути 864 грн 29 коп. судового збору.

Судовий збір у сумі 69 грн 68 коп. відноситься на позивача.

У зв`язку з закриттям провадження у даній справі в частині стягнення 60 546 грн 42 коп. основного боргу, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачеві підлягає поверненню з держбюджету 1 547 грн 03 коп. судового збору за позовом, за його клопотанням, відповідною ухвалою суду, після вступу рішення в законну силу.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 238, 240, 241, 252, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі щодо стягнення 60546 грн 42 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арена Груп ЛТД», ідентифікаційний код юридичної особи 42782408 (вул. Щаслива, буд. 9А, м. Запоріжжя, 69065) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», ідентифікаційний код юридичної особи 39587171 (вул. Волгоградська, б. 26-А, м. Запоріжжя, 69035) 15 507 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сім) грн 10 коп. пені, 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн 84 коп. 3% річних, 16 405 (шістнадцять тисяч чотириста п`ять) грн 79 коп. інфляційних втрат та 864 (вісімсот шістдесят чотири) грн 29 коп. судового збору.

4. В іншій частині позову щодо стягнення 2 727 грн 10 коп. пені та 69 грн 68 коп. судового збору суд відмовляє.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 14.12.2022.

Суддя А.О. Науменко