ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" грудня 2022 р. Cправа № 902/1240/21(904/8867/21)

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" ()

до: Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області () в особі Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" ()

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Т-ОЙЛ" ()

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області ()

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" ()

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛОМ"

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області

про визнання права власності на рухоме майно

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" () в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А.

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпро" ()

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи № 902/1240/21

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" ()

про банкрутство

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1240/21 за заявою ГУ ДПС у Вінницькій області до ТОВ "Дніпроолія" про банкрутство.

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, постановою від 15.08.2022 року ТОВ "Дніпроолія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гонту О.А.

Також, в провадженні суду в межах даної справи перебуває справа № 904/8867/21 за первісним позовом ТОВ "Санпро" до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області в особі Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, до ТОВ "Дніпроолія", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ "Т-ОЙЛ", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ "ІК АКТИВ", третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ "АЛОМ", третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області про визнання права власності на рухоме майно та за зустрічним позовом: ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. до ТОВ "Санпро" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В подальшому, ухвалою від 07.11.2022 року підготовче засідання у справі №902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 - призначено на 13.12.2022 року.

09.12.2022 року до суду від ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. надійшла заява № 02-37/894 від 09.12.2022 року про забезпечення позову у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

Суд, розглянувши подану заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Так, вказана заява, зокрема, мотивована тим, що під час процедури розпорядженням майном у справі №902/1240/21, арбітражним керуючим Гонтою О.А. було встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, за ТОВ "Дніпроолія" зареєстровано:

КРАЗ 65053 14860, 2002 р.в., № шасі НОМЕР_1 ;

RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_2 ;

RENAULT SANDERO 1598, 2015 р.в. VIN № кузова НОМЕР_3 ;

RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_4 ;

ПАЗ 4234 4750, 2013 р. № шасі НОМЕР_5 ;

BMW Х5 1995, 2015 р.в., № двигуна НОМЕР_6 , VIN № кузова НОМЕР_7 .

З огляду на те, що вказані транспортні засоби арбітражним керуючим виявлені не були, а їх місцезнаходження невідоме, арбітражний керуючий звернулась до Господарського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на належні ТОВ "Дніпроолія" транспортні засоби та оголошення їх в розшук.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.04.2022 року по справі №902/1240/21 вказане клопотання арбітражного керуючого Гонти О.А. було задоволено.

Разом з тим, у зустрічному позові № 02-37/707 від 29.09.2022 про витребування майна з чужого незаконного володіння, ліквідатор ТОВ "Дніпроолія" просить суд витребувати у ТОВ "Санпро" на його користь наступні транспортні засоби:

марки Toyota, моделі Land Cruiser 200, тип легковий-загальний універсал-В, об`єм двигуна 4461, 2016 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 ;

марки RENAULT, моделі SANDERO, тип легковий-загальний хетчбек-В, об`єм двигуна 1598, 2015 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_10 ;

марки КРАЗ, моделі 65053, тип вантажний-спеціальний автокран більше 20Т-С, об`єм двигуна 14860, 2002 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_11 ;

марки ПАЗ, моделі 4234, тип автобус-загальний автобус-D, об`єм двигуна 4750, 2013 року випуску, колір жовтий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_12 ;

марки RENAULT, моделі DOKKER, тип легковий-загальний універсал-В. об`єм двигуна 1461, 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_13 ;

марки RENAULT, моделі DOKKER, тип вантажний-спеціалізований фургон малотоннажний-В, об`єм двигуна 1461,2013 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_14 .

А відтак, вбачається необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Toyota, моделі Land Cruiser 200, тип легковий-загальний універсал-В, об`єм двигуна 4461, 2016 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 (оскільки арешт на інші транспортні засоби, що є предметом розгляду у справі №902/1240/21(904/8867/21), накладено згаданою вище ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.04.2022 по справі №902/1240/21).

Позивач у зустрічному позові вважає, що достатніми та ефективними заходами забезпечення позову у даній справі є накладення арешту на транспортний засіб марки Toyota, моделі Land Cruiser 200, тип легковий-загальний універсал-В, об`єм двигуна 4461, 2016 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі №902/1240/21(904/8867/21).

Також заявник зазначає, що вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний транспортний засіб не суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Крім того, з урахуванням фактичних обставин, на переконання Позивача, забезпечення позову шляхом накладення арешту є єдиним дієвим механізмом ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача у зустрічному позові.

Адже, подальший перепродаж вказаного транспортного засобу істотно ускладнить виконання рішення суду у справі № 902/1240/21(904/8867/21) про поновлення та захист порушених прав Позивача у зустрічному позові у цій справі, а також призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів.

Також, у випадку невжиття заявленого заходу забезпечення позову та в разі задоволення позову, обраний Позивачем у зустрічному позові спосіб захисту і поновлення порушених прав та інтересів буде неефективним та може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

З огляду на викладене, заявник посилаючись на наведені у заяві норми законодавства та судову практику, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Toyota, моделі Land Cruiser 200, тип легковий-загальний універсал-В, об`єм двигуна 4461, 2016 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та №916/3545/15.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч 1, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

За змістом ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.05.2020 року у справі № 910/14149/19, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Касаційний господарський суд звернув увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.09.2021 року у справі № 925/296/21, зазначено, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Водночас, Суд зазначає, що застосовуючи заходи забезпечення позову судам слід враховувати, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, та у випадку дійсного порушення права заявника, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Так, як зазначено раніше, на думку заявника, достатніми та ефективними заходами забезпечення позову у даній справі є накладення арешту на згаданий вище транспортний засіб марки Toyota, моделі Land Cruiser 200 - до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 902/1240/21(904/8867/21).

При цьому, на переконання заявника, забезпечення позову шляхом накладення арешту є єдиним дієвим механізмом ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача у зустрічному позові, адже, подальший перепродаж вказаного транспортного засобу істотно ускладнить виконання рішення суду у справі № 902/1240/21(904/8867/21) про поновлення та захист порушених прав Позивача у зустрічному позові у цій справі, а також призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів.

Також, у випадку невжиття заявленого заходу забезпечення позову та в разі задоволення позову, обраний Позивачем у зустрічному позові спосіб захисту і поновлення порушених прав та інтересів буде неефективним та може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Поряд з цим, заявником не надано до суду достатніх, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження доводів щодо ймовірності подальшого перепродажу майна чи здійснення активних дій, спрямованих на відчуження згаданого транспортного засобу, що в свою чергу ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що наведені у заяві доводи, не надають суду можливості дійти однозначних висновків про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відповідно, такі посилання самі по собі не можуть слугувати достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16.06.2011 №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Відтак, оскільки заявником не доведено та документально не підтверджено те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за зустрічним позовом, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" та ст. 129 ГПК України покладається на заявника.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 18, 73, 74, 76-79, 86, 136-140, 234, 235 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволені заяви ТОВ "Дніпроолія" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-37/894 від 09.12.2022 року про забезпечення позову у справі № 902/1240/21(904/8867/21), в межах справи № 902/1240/21 про банкрутство ТОВ "Дніпроолія".

2. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на електронні адреси: ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ТОВ "Дніпроолія" - ; ; арбітражному керуючому Гонті О.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "Санпро" - : представнику ТОВ "Санпро" адвокату Лисиці Т.І. - ІНФОРМАЦІЯ_2; РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) - ; ТСЦ МВС № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області - ; ТОВ "Т-ОЙЛ" - ; ГУ ДПС у Дніпропетровській області - ; ТОВ "АЛОМ" - .

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 12.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ТОВ "Санпро" (50002, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 219, поверх 5, офіс 1)

3 - РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) (49041, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр.Праці, 16)

4 - ТСЦ МВС № 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (50029, м.Кривий Ріг, вул.Бикова, 31, ТЦ "Метро")

5 - ТОВ "Дніпроолія" (21050, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. Соборна, 15)

6 - ТОВ "Т-ОЙЛ" (01024, м. Київ, вул.Круглоуніверситетська, офіс 31)

7 - ГУ ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А)

8,9 - ТОВ "ІК АКТИВ" (вул.Коломойцівська, 3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50106; 49000, м. Дніпро, вул.Челюскіна, 5, кв. 11)

10 - ТОВ "АЛОМ" (01000, м. Київ, вул.Хмельницького Богдана, 19-21/А)

11 - ГУ ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця)