ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Черкаси справа №925/703/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Міняйло А.С.,

за участю представника позивача Оккерт Ю.О., адвокат,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Відділення Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» №188/07,

до фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК»

про стягнення 102 450,00 грн,

Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича, у якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 102 450,00 грн та відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3721,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2021 при проведенні звірки здійснених платежів з контрагентами за 12.01.2021, позивачем було виявлено, що грошові кошті за платіжними дорученнями не отримані контрагентами, а саме: Приватним підприємством «МЕДФАРМ-Л» за платіжним дорученням №3032 від 12.01.2021 на суму 11700,00 грн та Приватним підприємством «ПРОФДЕЗПЛЮС» за платіжним дорученням №3033 від 12.01.2021 на суму 50100,00 грн та за платіжним дорученням №3034 від 12.01.2021 на суму 40650,00 грн. Згідно з випискою за 12.01.2021 АБ «УКРГАЗБАНК» по розрахунковому рахунку позивача, за вказаними платіжними дорученнями грошові кошти були перераховані банком на невідомий позивачу рахунок НОМЕР_1 , який відкритій в Акціонерному товаристві «Правекс Банк» на загальну суму 102 450,00 грн. У подальшому позивач звернувся до АБ «УКРГАЗБАНК» із претензією №3/1-505 про повернення коштів у сумі 102 450,00 грн, проте АБ «УКРГАЗБАНК» у відповідь на претензію зазначив, що у діях працівників банку будь-яких порушень не виявлено. Позивачу стало відомо, що на стадії списання банком коштів з рахунку позивача та подальшого їх відправлення отримувачем, правильні реквізити контрагентів були змінені невідомими особами, а саме: банк отрмувача, номер рахунку отримувача та код ЄДРПОУ. Отже, три платежі на загальну суму 102 450,00 грн були перераховані на один розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , який за доводами позивача відкритий в Акціонерному товаристві «ПРАВЕКС БАНК» на ім`я фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича, з яким у позивача відсутні будь-які господарські або будь-які інші правовідносини, які б породжували обов`язки у позивача здійснення оплат. На адресу фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича позивачем було направлено претензію про повернення коштів у сумі 102 450,00 грн, яка була отримана останнім особисто 15.05.2021, проте станом на день подачі позову залишена без відповіді та без задоволення. Отже, на даний час, грошові кошти позивачу не повернуті, чим порушено майнове право позивача, що і стало підставою для звернення із даним позовом до суду для стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 102 450,00 грн у примусовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.07.2022 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі Відділення Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» №188/07, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача та Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Підготовче засідання у справі призначено об 10:30 « 24» серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.08.2022 відкладено підготовче засідання у справі на 15 год 15 хв 07 вересня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.09.2022 задоволено клопотання Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про витребування доказів; витребувано від Акціонерного товариства «Правекс Банк» виписку від 12.01.2021 по зарахуванню коштів на суму 11700,00 грн, 50100,00 грн, 40650,00 грн від платника Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», які були перераховані на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 (код ) із зазначенням РНКОПП, прізвища, ім`я та по-батькові особи отримувача та відкладено підготовче засідання у справі до 11 год 30 хв « 05» жовтня 2022 року.

29.09.2022 Акціонерне товариство «Правекс Банк» надіслало суду виписку банку за розрахунковим рахунком НОМЕР_1 за 12.01.2022.

Протокольною ухвалою від 05.10.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті об 14 год 30 хв 09.11.2022.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 26.07.2022, направлена судом на адресу відповідача, яка вказана позивачем у позовній заяві та є адресою держаної реєстрації його місцезнаходження (судом був замовлений Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань). Відповідач отримав ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.07.2022 особисто 26.08.2022, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта», яка міститься у матеріалах справи.

Крім того, судом направлялась на адресу відповідача ухвала Господарського суду Черкаської області від 07.09.2022 про витребування доказів та про відкладення підготовчого засідання, яка повернулась до суду із відміткою «адресат вибув».

Відповідно до пункту 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Отже, з огляду на те, що судом виконано усі дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання ним відзиву, суд розглядає справу за наданими позивачем доказами.

У судовому засіданні 09.11.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2018 між Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» та Відділенням Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» №188/07 було підписано заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання №2018/КД/188-0028 від 19.04.2018. З підписання цієї заяви позивач акцептувало публічну пропозицію Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання.

17.06.2020 між Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (замовник) та Приватним підприємством «ПРОФДЕЗ ПЛЮС» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №243 (далі договір №243).

17.06.2020 між Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (замовник) та Приватним підприємством «МЕДФАРМ-Л» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №244 (далі договір №244).

За умовами цих договорів виконавці зобов`язалися за завданням замовника надати послуги, необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникнення та поширення, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій короно вірусної хвороби (Covid-19), а саме: додаткові послуги з прибирання та дезінфекції транспортних засобів (трамваї, тролейбуси, автобуси) та додаткові послуги із санітарно-гігієнічної обробки приміщень (далі послуги) (пункт 1.1 договорів №243 та №244).

Розрахунки за договором здійснюються у національній валюті України гривні, прямим банківським переказом на поточний рахунок виконавця, вказаний у договорі. Днем здійснення платежу вважається день, у якій сума, що підлягає оплаті, списується з рахунка замовника на рахунок виконавця (пункт 2.2 договорів №243 та №244).

Замовник оплачує вартість наданих виконавцями послуг у розмірі 100% від суми зазначеної у рахунку протягом 14 банківських днів з дати виставлення рахунку і підписання акту приймання-передачі послуг (пункт 2.3 договорів №243 та №244).

На виконання умов договору №244 Приватне підприємство «МЕДФАРМ-Л» на замовлення позивача надало останньому послуги з прибирання та дезінфекції одиниці транспортного засобу та виставило позивачу рахунок-фактуру №СФ-00187 від 24.11.2020 на суму 11700,00 грн.

На виконання умов договору №243 Приватне підприємством «ПРОФДЕЗ ПЛЮС» на замовлення позивача надало останньому послуги з прибирання та дезінфекції транспорту (автобус) за період з 16.11.2020 до 30.11.2020 та виставило позивачу рахунок на оплату №445 від 30.11.2020 на суму 50100,00 грн, а також надало позивачу послуги з прибирання та дезінфекції транспорту (автобус) за період з 01.12.2020 до 15.12.2020 та виставило позивачу рахунок на оплату №455 від 15.12.2020 на суму 40650,00 грн.

12.01.2021 за договорами №243 та №244 позивачем до системи клієнт-банк «iTiny» Акціонерного банку №УКРГАЗБАНК» було зроблено імпорт платежів за допомогою DBF файлу, сформованого у програмі підприємства 1С8, який мав платіжні доручення в електронному вигляді з вивіреними реквізитами отримувачів і сумами платежів, а саме: платіжне доручення №3032 від 12.01.2021 на суму 11700,00 грн, де отримувачем вказано Приватне підприємство «МЕДФАРМ-Л» (призначення платежу: «оплата за прибирання та дезінфекцію ТЗ згідно з договором №244 від 17.06.2020, рахунок №СФ-00187 від 24.11.2020»); платіжне доручення №3034 від 12.01.2021 на суму 40650,00 грн, де отримувачем вказано Приватне підприємство «ПРОФДЕЗПЛЮС» (призначення платежу: «оплата за прибирання та дезінфекцію ТЗ згідно з договором №243 від 17.06.2020, рахунок №445 від 30.11.2020») та платіжне доручення №3033 від 12.01.2021 на суму 50100,00 грн, де отримувачем вказано Приватне підприємство «ПРОФДЕЗПЛЮС» (призначення платежу: «оплата за прибирання та дезінфекцію ТЗ згідно з договором №243 від 17.06.2020, рахунок №455 від 15.12.2020»).

За доводами позивача, під час проведення з Приватним підприємством «МЕДФАРМ-Л» та Приватним підприємством «ПРОФДЕЗПЛЮС» звірки здійснених позивачем платежів за 12.01.2021, було встановлено, що грошові кошти за вказаними платіжними дорученнями контрагентами отримані не були.

Грошові кошти за платіжними дорученнями №3032 від 12.01.2021, №3033 від 12.01.2021 та №3034 від 12.01.2021 на загальну суму 102 450,00 грн були перераховані Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» на рахунок НОМЕР_1 (код ), який відкритий у Акціонерному товаристві «Правекс Банк», що підтверджується випискою Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» по особовому рахунку позивача за 12.01.2021.

Листом №13/1-116 від 15.01.2021 позивач повідомив заступника директора Запорізької обласної дирекції Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» про неотримання контрагентами грошових коштів за платіжними дорученнями №3032, №3033 та №3034 від 12.01.2021 у загальному розмірі 102 450,00 грн та терміново вимагав повернути кошти на рахунок підприємства у сумі 102 420,00 грн як неправомірно перераховані банком за створеними самостійно реквізитами невідомого отримувача.

У відповідь на лист позивача №13/1-116 від 15.01.2021, начальник відділення №188/07 Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» надіслало позивачу лист із порядком дій клієнта у випадку виявлення факту несанкціонованого переказу коштів.

19.01.2021 позивач направив Національному банку України лист №13/1-136 від 19.01.2021, у якому просив посприяти у вирішенні питання про повернення неправомірно перерахованих банком коштів у сумі 102 450,00 грн.

Листом №57-0010/12769 від 16.02.2022 Національний банк України повідомив позивача, що до повноважень Національного банку України не відноситься вирішення спорів між банками та їх клієнтами, у тому числі і вирішення спорів, які пов`язані зі здійсненням банком переказу.

25.01.2021 позивач направив начальнику відділення №188/07 Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» вимогу №13/1-188, у якій терміново вимагав повернути грошові кошти у сумі 102 450,00 грн.

27.01.2021 позивач звернувся на відділу поліції №2 Запорізького районного управління ГУНП у Запорізькій області із заявою про кримінальне правопорушення за частиною 3 статті 190, статті 200, статті 361 Кримінального кодексу України.

У відповідь на звернення позивача, начальник відділу поліції №2 Запорізького районного управління ГУНП у Запорізькій області повідомив позивача, що відносини, які виникли на підставі дії договору Банк-клієнт вирішуються шляхом перемовин або передаються до відповідного суду України.

05.03.2021 позивач направив до відділення №188/07 Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» претензію №3/1-505, у якій вимагав повернути кошти у сумі 102 450,00 грн протягом 3 банківських днів з момент отримання даної претензії.

У відповідь на претензію банк направив позивачу лист №5-188/07/154/2021 від 30.03.2021, у якому зазначив, що службовою перевіркою не виявлено у діях працівників банку будь-яких порушень та рекомендував звернутися позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача, відділення №188/07 Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» надало відповідь №124/15954/2021 від 28.04.2021 із звітом IP адреси позивача за 12.01.2021, згідно з яким було встановлено, що відбулося несанкціоноване втручання у систему Клієнт-банк «iTiny» за допомогою VPN-сервису з IP-адрес. На стадії списання банком грошових коштів з рахунку підприємства та подальшого їх відправлення отримувачам, правильні реквізити були змінені невідомими особами, а саме: банку отримувача, номер рахунку отримувача та коду ЄДРПОУ. При цьому найменування отримувача було залишено без змін.

За доводами позивача, грошові кошту у розмірі 102 450,00 грн були перераховані на один розрахунковий номер UA0657538, який відкритій в Акціонерному товаристві «Правекс Банк» на ім`я фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

05.05.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію №3/1-1019 від 28.04.2021, у якій позивач просив повернути безпідставно набуте майно помилково перераховані банком грошові кошти у сумі 102 450,00 грн.

Дану претензію відповідач отримав особисто 15.05.2021, що підтверджується роздруківкою з Акціонерного товариства «Укрпошта», проте дана претензія залишилась відповідачем без відповіді та без задоволення.

На час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач грошові кошти у сумі 102 450,00 грн позивачу не повернув, що і стало підставою для звернення позивача до суду з метою захисту прав та порушеного господарського інтересу, та відновлення свого становища.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов`язаний виконувати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум коштів.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт-банк», «клієнт-Інтернет-банк», «телефонний банкінг» тощо.

Юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку (пункт 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22).

Так, пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 визначено, що електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису, у тому числі електронного цифрового підпису, для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис.

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду (номера), що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1, статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документи на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Пунктом 22.6 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» також визначено, що обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з приписами пункту 10.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк» тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет -банк», визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронні цифрові підписи. Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувана. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, яким є параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб`єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису. Сертифікат відкритого ключа (далі - сертифікат ключа) - документ, виданий центром сертифікації ключів, який засвідчує чинність і належність відкритого ключа підписувачу. Сертифікати ключів можуть розповсюджуватися в електронній формі або у формі документа на папері та використовуватися для ідентифікації особи підписувача.

Як встановлено судом, між позивачем та Відділенням Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» №188/07 було підписано заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання та відповідно укладено договір комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання

Отже, комплексне банківське обслуговування Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» здійснює Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК».

Судом встановлено, що позивач на виконання своїх зобов`язань за договорами №243 та №244 належним чином оформило платіжні доручення на перерахування грошових коштів конкретно визначеним контрагентам: Приватному підприємству «МЕДФАРМ-Л» та Приватному підприємству «ПРОФДЕЗПЛЮС» із зазначенням їх вірних реквізитів, а саме: платіжне доручення №3032 від 12.01.2021 на суму 11700,00 грн; платіжне доручення №3033 від 12.01.2021 на суму 50100,00 грн та платіжне доручення №3034 від 12.01.2021 на суму 40650,00 грн.

Проте, як вбачається із досліджених у судовому засіданні платіжних доручень №3032, №3033, №3034 у графі «код отримувача» вказаний код , який не належить ні Приватному підприємству «МЕДФАРМ-Л», ні Приватному підприємству «ПРОФДЕЗПЛЮС».

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, застосування статті 1212 Цивільного кодексу України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі. У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №904/5844/17.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання, які передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема виписки Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» за 12.01.2021, грошові кошти у сумі 102 450,00 грн за вищевказаними платіжними дорученнями були списані Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» з рахунку позивача з подальшим їх перерахуванням іншій особі з іншими реквізитами, ніж були зазначені позивачем у відповідних платіжних дорученнях, а саме на рахунок НОМЕР_1 , який відкритій в Акціонерному товаристві «Правекс Банк» на ім`я фізичної особи-підприємця Прищепи Антона Олексійовича (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Наведене підтверджується також і випискою банку за особовим рахунком НОМЕР_3 за 12.01.2021, яка надана Акціонерним товариством «Правекс Банк» на вимогу суду, відповідно до якої грошові кошти на суму 11700,00 грн, на суму 50100,00 грн та на суму 40650,00 грн були зараховані на рахунок НОМЕР_1 , який відкритій в Акціонерному товаристві «Правекс Банк» на ім`я фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

При цьому, судом встановлено, що між сторонами не існувало жодних договірних правовідносин та зобов`язань, які були б підставою для перерахування цих коштів, будь-яких договорів, які вказані у призначенні платежу між сторонами не укладалося.

Підставою виникнення зобов`язання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача майна або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути правомірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони).

Відповідно до частини 2 пункту 1.23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 2.35 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 N22 кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України.

У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Так, чинним законодавством передбачено, що повернення коштів за помилковим переказом має здійснюватися виключно неналежним отримувачем.

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для сплати на користь відповідача 102 450,00 грн, суд дійшов висновку, що перераховані контрагентам кошти помилково перераховані відповідачу. З урахуванням приписів статті 1212 Цивільного кодексу України, перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти вважаються такими, що безпідставно набуті останнім.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, у відповідності до вищезазначених приписів процесуального закону, не спростовано належними та допустимими доказами викладені позивачем у позові обставини щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 102 450,00 грн та факту помилкового перерахування позивачем вказаних грошових коштів. Жодних документальних доказів на підтвердження існування зобов`язань позивача сплатити ці кошти на користь відповідача, останнім також не надано.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського Кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

З огляду на вищенаведене, у зв`язку з відсутністю доказів на спростування позовних вимог позивача, а також враховуючи обов`язок відповідача повернути безпідставно отримані кошти у розмірі 102 450,00 грн, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача про примусове стягнення з відповідача 102 450,00 грн, як помилково сплачених.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Прищеп Антона Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (вул.Шкільна, 2, м.Запоріжжя, 69095, ) безпідставно набуті грошові кошти у сумі 102 450,00 (сто дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень 00 коп) грн та 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.12.2022.

Суддя О.І.Кучеренко