ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.12.2022 Справа № 917/753/22

Суддя Погрібна С.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг груп", вул. Старокиївська, 14, м. Київ, 04116

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Енерджі Груп", вул. Вільямса, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36000

про стягнення заборгованості за договором поставки,

УСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Енерджі Груп" про стягнення заборгованості за договором поставки.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.08.2022.

05.12.2022 від позивача надійшла заява про відвід судді Погрібній С.В. (вх. № 9459).

Статтею 39 ГПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява про відвід судді надійшла 05.12.2022, а судове засідання призначено на 07.12.2022, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу без передачі на розгляд іншому судді.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач вказує наступне.

- 26.07.2022 відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 23.08.2022 року;

- 23.08.2022 відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області підготовче засіданні відкладено на 29.09.2022 та продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів, у зв`язку зі спливом 60-денного строку розгляду справи у підготовчому засіданні 26 вересня 2022 року;

- 29.09.2022 справа не слухалась у зв`язку з проходженням судді підготовки суддів місцевих господарських суддів.

- 05.10.2022 відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області підготовче засіданні відкладено на 27.10.2022 без продовження строку підготовчого засідання, яке спливало 26 жовтня 2022 року відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 23.08.2022;

- 27.10.2022 відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області підготовче засіданні відкладено на 29.11.2022 із зазначенням про відсутність клопотань та заяв та неможливість призначення справи по суті, без зазначення таких підстав, без наявності законних на те підстав та вже поза межами строку продовженого підготовчого провадження;

- 29.11.2022 відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області підготовче засіданні відкладено на 07.12.2022, тобто поза межами строку підготовчого провадження, визначеного процесуальним законом та встановленого відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 23.08.2022.

Так, позивач вказує, що строк проведення судом підготовчого провадження у справі, визначений Господарським процесуальним кодексом України, сплинув ще 26 вересня 2022 року, а на сьогоднішній день господарський суд не тільки не розпочав розгляд справи №917/753/22 по суті, а ще й не продовжив цей строк, визначний ним же відповідно до ухвали 23.08.2022, який сплинув ще 26 жовтня 2022 року, до цього часу судом виносились ухвали та приймались рішення у справі № 917/753/22, а саме від 27.10.2022 та від 29.11.2022, - поза межами строку проведення підготовчого провадження, визначеного процесуальним законом, що є порушенням Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача в заяві про відвід судді пояснює, що як представник Позавича який звернувся за захистом своїх прав до суду не маю довіри до судді Погрібної С.В, з об`єктивних причин з огляду на поведінку судді в самому процесі, ставлення до його учасників, та у зв`язку із навмисним затягуванням процесу, перекручуванні суддею фактичних обставин повідомлених мною, як представником, на користь Відповідача чи на можливість відкладення справи та не призначення її до розгляду по суті. Зазначені обставини, підтвердження ухвалами суду про відкладення підготовчого засідання, порушенням строку розгляду справи у підготовчому провадженні та відвертої прихильності судді Погрібної С.В. до сторони Відповідача, що підтверджується ухвалою Господарського суду Полтавської області у даній справі від 27.10.2022, якою суд, на мою думку, в порушення частини 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, в мотивувальній частині поновив Відповідачу строк на подання відзиву у справі, адже представником заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, подано за рекомендацією самої судді Погрібної С.В. (перед початком звукозапису з цих обставин клопотання написано від руки представником та без долучення до цього клопотання відзиву на подачу якого представник просив поновити процесуальний строк, як-то передбачено ч. 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, суддя Погрібна С.В. не взяла до уваги, що відзив Відповідача на позовну заяву, який вже знаходився в матеріалах справи N0917/753/22, на підставі її ж ухвали від 23.08.2022 залишений без розгляду. Слід також звернути увагу і на те, що рішення судді Погрібної С.В. як про залишення відзиву Відповідача на позовну заяву без розгляду на підставі мотивувальної частини ухвали суду від 23.08.2022, так і поновлення пропущеного строку на подання відзиву на підставі мотивувальної частини ухвали суду від 27.10.2022, викладені тільки в мотивувальних частинах ухвал без викладення їх в резолютивних частинах згаданих ухвал, що є порушенням вимог пункту 4 частини 1 статті 234 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані дії судді, на думку заявника, неможливо визнати правомірними, неупередженими та об`єктивними, особливо в контексті наведеної практики Європейського суду з прав людини, що у відповідності до пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

При винесенні даної ухвали суд виходить з наступного.

Статтею 35 ГПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 35 ГПК України).

Відповідно до статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Жодних підстав для відводу судді, визначених у статтях 35, 36 ГПК України, заявником в заяві про відвід судді Погрібної С.В. не вказано.

Наведені вище посилання заявника не є підставою для відводу, оскільки фактично зводяться до непогодження із прийнятим судом рішенням, оскільки відповідно до частини 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заявником не зазначено, яким чином вказані у заяві обставини свідчать саме про упередженість та необ`єктивність судді Погрібної С.В.

Суд також зазначає, що хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 ГПК України. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 ГПК України. З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини 1 цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді позивач посилається на приписи пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України, доведення наявності саме цих обставин може бути підставою для відводу судді.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі № 826/11409/17, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд касаційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суд зазначає, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

За таких обставин доводи заявника не містять посилань на наявність передбачених законом обставин, які є підставами для відводу, не містять належних обґрунтувань про те, що суд прямо чи опосередковано зацікавлений в результаті розгляду справи та є упередженим. Посилання заявника, викладені в заяві про відвід судді Погрібної С.В., самі по собі не є тою безапеляційною обставиною, що викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Про наявність інших обставин, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, у заяві також не зазначається.

У рішенні по справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зауважив, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для відводу судді Погрібної С.В. від розгляду справи № 917/753/22.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 86, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг груп" у задоволенні заяви про відвід судді Погрібної С.В. від розгляду справи № 917/753/22.

2. Ухвалу суду направити сторонам на наявні у матеріалах справи електронні адреси.

3. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, - pl.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає (статті 235, 255 ГПК України).

Ухвала підписана 06.12.2022

Суддя Погрібна С.В.