ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м.Дніпро Справа № 904/8676/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),
суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.
секретар судового засідання: Абадей М.О.
за участю представників сторін:
від прокурора: Маліцька Ю.С. (поза межами суду);
від позивача: Вологжаніна О.Д. (в залі суду);
від відповідача: представник не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 (суддя Колісник І.І., повне рішення складено 02.09.2022) у справі №904/8676/21
за позовом Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея", м. Дніпро
про стягнення 3 090 592,28 грн

ВСТАНОВИВ:
Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на користь Міністерства оборони України 1 819 750,90 грн пені, 1 270 841,38 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору №286/1/20/62 від 28.08.2020 в частині постачання товару в обумовлений договором строк та в повному обсязі, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій відповідно до п. 7.3.2 договору.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на користь Міністерства оборони України пеню в сумі 1 819 750,90 грн, штраф у сумі 1 270 841,38 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на користь Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону судовий збір у сумі 46 358,88 грн.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та правомірністю заявлених позовних вимог; відсутністю підстав вважати висновок Київської торгово промислової палати №1703-4/696 від 21.12.2020 про істотну зміну обставин належним та допустимим доказом наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань за договором з огляду на те, що він не засвідчує факт настання для відповідача форс мажорних обставин (обставин непереборної сили); відсутністю підстав для застосування ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та зменшення штрафних санкцій.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- відсутня вина відповідача у неналежному виконанні зобов`язання за договором №286/1/20/62 від 28.08.2020;
- судом першої інстанції не досліджено, що умовами договору №286/1/20/62 від 28.08.2020 не передбачена відповідальність за непоставку продукції;
- для нарахування неустойки відповідно до п. 7.3.2 договору необхідним є встановлення дати закінчення нарахування неустойки, яка може бути визначена лише в акті приймання передачі продукції; відсутність акту приймання передачі продукції унеможливлює встановлення кінцевої дати нарахування неустойки та її застосування відповідно до п. 7.3.2 договору;
- позивачем отримано забезпечення виконання договору в розмірі 2 273 073,20 грн, тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати п. 11.1.3 договору;
- штрафні санкції, нараховані прокурором та стягнуті рішенням суду першої інстанції, є надвеликими, наявні підстави для зменшення їх розміру.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2022 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Кощеєв І.М., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2022 зазначеною колегією суддів витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу №904/8676/21; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду справи №904/8676/21.
30.09.2022 справа №904/8676/21 надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 залишено без руху; апелянту нададаний десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги: надання до апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору в розмірі 69 538,33 грн.
17.10.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору в сумі 69 688,50 грн.
20.10.2022 у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В. для вирішення питання відкриття апеляційного провадження по справі №904/8676/21 здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Іванова О.Г., Кощеєва І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 для вирішення питання відкриття апеляційного провадження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21; розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання на 06.12.2022.
07.11.2022 від керівника Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 06.12.2022, в режимі відеоконференції за участю представника прокуратури Маліцької Ю.С.
14.11.2022 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу 20.10.2022, а саме: виходом на роботу судді Чус О.В., по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2022 зазначеною колегією суддів задоволено клопотання прокурора, судове засідання у справі, призначене на 06.12.2022, визначено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Маліцької Ю.С. з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
У судовому засіданні 06.12.2022 прокурор та представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 залишити без змін.
Відповідач явку представника в судове засідання 06.12.2022 не забезпечив.
06.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про призначення судового засідання 06.12.2022 в режимі відеоконференції та відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю адвоката Шваб О.В. взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в зв`язку з непрогнозованими відключеннями світла у м. Дніпрі, відсутністю стабільного водопостачання та опалення, частими ракетними обстрілами, внаслідок чого він змушений вивезти свою сім`ю у більш безпечне місце.
Як вбачається з матеріалів справи №904/8676/21, ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022 про призначення судового засідання на 06.12.2022 була отримана відповідачем завчасно 16.11.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №177.
З огляду на викладене, з урахуванням положень ст. 197 Господарського процесуального кодексу України відповідач не був позбавлений права заявити клопотання про участь в судовому засіданні 06.12.2022 в режимі відеоконференції у визначені ч. 2 цієї статті строки.
Водночас, відповідачем порушені строки подання клопотання про призначення судового засідання 06.12.2022 в режимі відеоконференції за участю його представника, клопотання подане в день судового засідання та за своїм змістом містить два взаємовиключні прохання: про призначення судового засідання в режимі відеоконференції та про неможливість адвоката Шваб О.В. бути у ньому присутнім.
З огляду на викладене, дії відповідача розцінюються колегією суддів як такі, що направлені на затягування судового процесу, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання від 06.12.2022 судом відмовляється.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2020 відповідно до рішення Тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 13.08.2020 № 75/422/8, ідентифікатор закупівлі № UA-2020-07-22-007361-b) між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" (постачальник) та Міністерством оборони України (замовник) укладений договір №286/1/20/62 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний газ) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір).
Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити у 2020 році нафту і дистиляти (09130000-9) (авіаційний газ) (лот 4: (09131000-6) авіаційний газ (паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1), а саме: паливо для реактивних двигунів РТ та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник - забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки й за цінами, зазначеними у специфікації, а саме: паливо для реактивних двигунів РТ (61-000-6974) та/або паливо ТС-1 для реактивних двигунів (61-000-6972) та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (61-000-4718); ГСТУ 320.00149943.007-97, ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007; строк поставки з 01.10.2020 по 30.10.2020; загальна кількість 4 680,00 тонн; ціна за одиницю продукції в грн (без ПДВ) 13 491,65 грн; загальна вартість продукції в грн з ПДВ 75 769 106,40 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору якість продукції повинна відповідати вимогам, визначеним фізико-хімічним властивостям ГСТУ 320.00149943.007-97, ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007 і підтверджуватись документально в установленому порядку (паспортами, сертифікатами відповідності).
Одержувачами продукції є військові частини, склади (бази) пального, Центри забезпечення пальним згідно з рознарядками Міністерства оборони України, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2 договору).
За змістом п. п. 3.1, 3.2 договору його ціна становить 75 769 106,40 грн, у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт у місцях завантаження і транспортні витрати; ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
Відповідно до п. 4.2 договору постачальник зобов`язаний надати замовнику після поставки продукції комплект наступних документів: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію; акт приймання-передачі (за затвердженою формою); видаткову накладну; повідомлення-підтвердження (додаток 12.4 до договору), яке оформлюється одержувачем замовника; акт прийому-передачі продукції (додаток 12.3 до договору).
Продукція постачається на умовах DDP до складу замовника відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів, установлених чинними технічними умовами (п. 5.1 договору).
Постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількості, строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України (п. 5.2 договору).
Договір вважається виконаним за умови постачання 99% продукції (п. 5.5 договору).
За умовами п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити постачання продукції у строки, встановлені договором.
Відповідно до пункту 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірах, передбачених пунктом 7.3 договору.
Згідно п. 7.3.2 договору за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.
Нарахування неустойки (пеня, штраф) здійснюється замовником починаючи з наступного дня від кінцевої дати постачання товару, визначеної договором, до моменту надходження (постачання) товару, визначеного актом приймання-передачі у випадках, а саме:
- при постачанні залізничним транспортом (залізнична станція призначення), документом, що підтверджує поставку товару, є належним чином оформлена залізнична накладна з відміткою про надходження товару;
- при постачанні автомобільним транспортом (бази, склади замовника, одержувача) датою постачання товару є дата, що зазначена в акті приймання-передачі товару (графа надходження).
Неустойка (пеня, штраф) за несвоєчасне постачання товару, яка передбачена п. 7.3.2 договору, нараховується за весь період прострочення (п. 7.3.6 договору).
Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна) (п. 8.1 договору).
Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2 договору).
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.3 договору).
Згідно п. 8.5 договору продовження строку (терміну) виконання зобов`язання (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов`язань за договором у разі, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.
Пунктом 8.6 договору визначено, що доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором, є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1 договору).
Відповідно до пункту 10.2 договору після закінчення терміну його дії продукція, визначена в пункті 1.1, не підлягає постачанню замовнику та не буде прийнята одержувачем замовника за цим договором. Комплект документів, визначений пунктом 4.2 договору, замовником не приймається та повертається постачальнику без реалізації.
Згідно п. 11.1 договору постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 3% у грошовому вираженні від суми договору (платіжне доручення від 28.08.2020 №7459 на суму 2 273 073,20 грн.
Відповідно до п. 11.1.3 договору замовник не повертає забезпечення виконання зобов`язання постачальнику за цим договором та стягує це забезпечення направленням вимоги до банка гаранта про сплату грошової суми та стягує безвідсотковий грошовий депозит при настанні однієї або декількох наступних умов:
- за порушення постачальником строків та/або кількості та/або якості поставленої продукції;
- за відмову від постачальника від виконання договору;
- розірвання договору замовником з підстав невиконання або неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором.
За погодженою сторонами рознарядкою (додаток № 12.3 до договору) одержувачами договірної продукції (палива для реактивних двигунів РТ (61-000-6974) та/або палива ТС-1 для реактивних двигунів та/або палива авіаційного для газотурбінних двигунів Джет А-1 за ГСТУ 320.00149943.007-97, ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007) у період з 01.10.2020 по 30.10.2020 визначені:
- військова частина НОМЕР_1 (станція призначення Староконстянтинів-2 Південно-Західної залізниці, код станції 337506) щодо отримання 600,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_2 (доставка автомобільним транспортом) щодо отримання 300,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_3 (станція призначення Вінниця Південно-Західної залізниці, код станції 335801) щодо отримання 500,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_4 (станція призначення Гнівань Південно-Західної залізниці, код станції 335604) щодо отримання 120,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_5 (доставка автомобільним транспортом) щодо отримання 300,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_6 (Озерне) (станція призначення Житомир Південно-Західної залізниці з подачею на станцію Пряжево для в/ч НОМЕР_6 ) щодо отримання 400,00 тонн (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 20.10.2020);
- військова частина НОМЕР_7 (станція призначення Біла Церква Південно-Західної залізниці, код станції 343808) щодо отримання 500,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_8 (доставка автомобільним транспортом) щодо отримання 200,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_9 (станція призначення Чугуїв Південної залізниці, код станції 430809) щодо отримання 300,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_10 (станція призначення Полтава-Київська Південної залізниці, код станції 448501) щодо отримання 300,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_11 (станція призначення Мелітополь Придніпровської залізниці, код станції 476003) щодо отримання 960,00 тонн;
- військова частина НОМЕР_12 (доставка автомобільним транспортом) щодо отримання 200,00 тонн.
Протягом листопада - грудня 2020 року відповідач поставив позивачу продукцію (паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (61-003-4718) ДСТУ 4796:2007) в кількості 3 857,08 тонн на загальну суму 62 446 048,06 грн, у тому числі:
1) військовій частині НОМЕР_1 (станція призначення Староконстянтинів-2 Південно-Західної залізниці, код станції 337506) згідно актів приймання передачі №2/61 від 13.11.2020 та №2/62 від 18.11.2020:
- 07.11.2020 275,678 тонн на суму 4 463 221,31 грн (із простроченням на 7 днів);
- 10.11.2020 343,296 тонн на суму 5557955,38 грн (із простроченням на 11 днів);
2) військовій частині НОМЕР_2 (доставка автомобільним транспортом, АДРЕСА_1 ) згідно акту приймання передачі №10 від 09.12.2020:
- 02.12.2020 51,680 тонн на суму 836 698,16 грн (із простроченням на 32 дня);
3) військовій частині НОМЕР_3 (станція призначення Вінниця Південно-Західної залізниці, код станції 335801) згідно актів приймання передачі №331 від 20.11.2020 та №353 від 08.12.2020:
- 13.11.2020 128,097 тонн на суму 2 073 887,87 грн (із простроченням на 13 днів);
- 30.11.2020 94,596 тонн на суму 1 531 507,34 грн (із простроченням на 30 днів);
4) військовій частині НОМЕР_4 (станція призначення Гнівань Південно-Західної залізниці, код станції 335604) згідно акту приймання передачі №48 від 25.11.2020:
- 19.11.2020 126,393 тонн на суму 2 046 300,15 грн (із простроченням на 19 днів);
5) військовій частині НОМЕР_5 (доставка автомобільним транспортом, АДРЕСА_2 ) згідно акту приймання передачі №1306 від 08.12.2020:
- 02.12.2020 71,09 тонн на суму 1 150 945,68 грн (із простроченням на 32 дня);
6) військовій частині НОМЕР_6 (станція призначення Пряжево) згідно актів приймання передачі №206 від 02.12.2020, №215 від 11.12.2020:
- 23.11.2020 319,228 тонн на суму 5 168 294,94 грн (із простроченням на 23 дня);
- 07.12.2020 63,093 тонн на суму 10 214 774,40 грн (із простроченням на 37 днів);
7) військовій частині НОМЕР_7 (станція призначення Біла Церква Південно-Західної залізниці, код станції 343808) згідно актів приймання передачі №104 від 30.11.2020, №105 від 30.11.2020, №108 від 08.12.2020:
- 19.11.2020 218,243 тонн на суму 3 533 349,80 грн (із простроченням на 19 днів);
- 24.11.2020 189,912 тонн на суму 3 074 671,48 грн (із простроченням на 24 дня);
- 03.12.2020 112,582 тонн на суму 1 822 700,33 грн (із простроченням на 33 дня);
8) військовій частині НОМЕР_8 (доставка автомобільним транспортом, АДРЕСА_3 ) згідно актів приймання передачі №18 від 26.11.2020, №19 від 26.11.2020:
- 20.11.2020 94,244 тонн на суму 1525808,47 грн (із простроченням на 20 днів);
- 21.11.2020 23,844 тонн на суму 386 033,88 грн (із простроченням на 21 день);
9) військовій частині НОМЕР_9 (станція призначення Чугуїв Південної залізниці, код станції 430809) згідно акту приймання передачі №388 від 27.11.2020:
- 19.11.2020 318,528 тонн на суму 5 156 961,95 грн (із простроченням на 20 днів);
10) військовій частині НОМЕР_10 (станція призначення Полтава-Київська Південної залізниці, код станції 448501) згідно актів приймання передачі №331 від 25.11.2020, №332 від 26.11.2020, №344 від 08.12.2020:
- 20.11.2020 113,233 тонн на суму 1 833 240,00 грн (із простроченням на 20 днів);
- 23.11.2020 93,871 тонн на суму 1 519 769,62 грн (із простроченням на 23 дня);
- 30.11.2020 87,482 тонн на суму 1 416 331,84 грн (із простроченням на 30 днів);
11) військовій частині НОМЕР_11 (станція призначення Мелітополь Придніпровської залізниці, код станції 476003) за актами приймання передачі №166/63 від 09.11.2020, № 167/63 від 10.11.2020, №190/64 від 12.11.2020:
- 02.11.2020 341,004 тонн на суму 5 520 847,94 грн (із простроченням на 2 дня);
- 04.11.2020 562,286 тонн на суму 9 103 399,09 грн (із простроченням на 5 днів);
- 09.11.2020 56,167 тонн на суму 909 342,61 грн (із простроченням на 9 днів);
12) військовій частині НОМЕР_12 (доставка автомобільним транспортом, АДРЕСА_2 ) за актами приймання передачі №15 від 02.12.2020, №16 від 09.12.2020:
- 20.11.2020 101,200 тонн на суму 1 638 425,98 грн (із простроченням на 20 днів);
- 30.11.2020 71,333 тонн на суму 1 154 879,84 грн (із простроченням на 30 днів).
Постачання решти передбаченого договором та Додатком № 12.3 палива в кількості 822,92 тонн на суму 13 323 058,34 грн відповідачем здійснено не було.
Міністерством оборони України на адресу відповідача були направлені претензії №286/9/8462 від 23.11.2020 та № 286/9/753 від 12.02.2021 щодо сплати штрафних санкцій за прострочення постачання продукції та її недопоставку. Зазначені претензії відповідачем отримані 09.12.2020 й 14.02.2021 відповідно, але залишені без задоволення, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 819 750,90 грн та штрафу в розмірі 1 270 841,38 грн.
З огляду на те, що позовна робота про стягнення суми штрафних санкцій (пені, штрафу) за договором від 28.08.2020 №286/1/20/62 Міністерством оборони України не проводилась у зв`язку з значною завантаженістю, про що Київській спеціалізовані прокуратурі у військовій та оборонній сфері надано відповідь у листах від 23.09.2021 №298/5/2692, від 25.10.2021 №298/5/3069, звернення прокурора із цим позовом у справі №908/8676/21 відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є обґрунтованим.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
З характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається, що вони є відносинами з постачання товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка узгоджується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Матеріалами справи №904/8676/21 підтверджується, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором, а саме: із загальної кількості палива за договором 4 680,0 тонн поставив позивачу лише 3 857,08 тонн на загальну суму 62 446 048,06 грн із порушенням визначеного договором строку та взагалі не здійснив поставку палива у кількості 822,92 тонн на суму 13 323 058,34 грн.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 7.3.2 договору за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.
Заявлена до стягнення пеня у загальній сумі 1 819 750,90 грн фактично розрахована прокурором наступним чином:
- 993 721,28 грн - за прострочення постачання продукції загальною вартістю 62 446 048,06 грн за загальний період з 31.10.2020 по 06.12.2021 окремо за кожним актом приймання-передачі майна, поставка якої відбулася з порушенням строку;
- 826 029,62 грн - за прострочення постачання продукції у кількості 822,92 тонн загальною вартістю 13 323 058,34 грн за загальний період з 31.10.2020 по 31.12.2020 (дату закінчення строку дії договору), яка не поставлена.
Заявлений до стягнення штраф у загальній сумі 1 270 841,38 грн фактично розрахований прокурором наступним чином:
- 338 227,30 грн - від вартості поставленої продукції з порушенням строків одержувачам: ВЧ НОМЕР_2 - 2 58568,87 грн за 32 дня прострочення поставки за актом № 10 від 09.12.2020 приймання-передачі 51,680 тонн палива на суму 836 698,16 грн; ВЧ НОМЕР_5 - 80 566,20 грн за 32 дня прострочення поставки за актом № 1306 від 08.12.2020 приймання-передачі 71,090 тонн палива на суму 1 150 945,68 грн; ВЧ НОМЕР_6 71 503,21 грн за 37 днів прострочення поставки за актом № 215 від 11.12.2020 приймання-передачі 63,093 тонн палива на суму 1 021 474,40 грн; ВЧ НОМЕР_7 - 127 589,02 грн за 33 дня прострочення поставки за актом № 108 від 08.12.2020 приймання-передачі 112,582 тонн палива на суму 1 822 700,33 грн.
- 932 614,08 грн - від вартості непоставленої до 30.10.2020 продукції у кількості 822,92 тонн на суму 13 323 058,34 грн у межах строку дії договору до 31.12.2020.
Заявлені вимоги визнані судом першої інстанції законними та обґрунтованими, розрахунок правильним, внаслідок чого позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
Відповідач в апеляційній скарзі правильність розрахунків позовних вимог не спростовує.
Доводи відповідача щодо відсутності в договорі відповідальності за непоставку продукції є необґрунтованими з огляду на те, що п. 7.3.2 договору, на підставі якого прокурором нараховані штрафні санкції, встановлена відповідальність за порушення строків постачання продукції. Як було встановлено судом, відповідачем в тому числі порушені строки постачання продукції у кількості 822,92 тонни на суму 13 323 058,34 грн, яка мала бути поставлена до 30.10.2020, втім так і не поставлена, тому прокурором правомірно застосований п. 7.3.2 договору та нараховані штрафні санкції на вартість продукції, яку відповідач не поставив, за період з 31.10.2020 по 31.12.2020 (дату закінчення договору).
Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування обставин покладається на ту сторону, яка посилається на їх існування.
Згідно з положеннями статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Заявляючи про звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання з поставки товару за договором, відповідач посилається на настання істотної зміни обставин, яка вплинула на можливість виконання ним цих зобов`язань, а саме на порушення компанією Coral Energy DMCC строків виконання зобов`язань за контрактом № CD-FF/310119 щодо поставки відповідачу товару "авіаційне паливо Джет-1", визначеного специфікацією № 27/1, яке сталося внаслідок світової економічної рецесії, викликаної пандемією COVID-19.
Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені статтею 617 Цивільного кодексу України.
Так, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України).
Місцевим господарським судом зазначено, що на час укладення сторонами у цій справі договору в країні вже існували загальновідомі обставини, пов`язані з пандемією COVID-19 й відповідач, як суб`єкт підприємницької діяльності, мав усвідомлювати всі ризики виконання/невиконання своїх договірних зобов`язань.
Отже, укладаючи договір, відповідач, знаючи строки поставки продукції, усвідомлюючи власні можливості й ризики щодо виконання договору, добровільно взяв на себе зобов`язання щодо поставки цієї продукції у визначений договором строк, а також усю відповідальність за його порушення у вигляді сплати неустойки.
Крім того, отримавши 07.10.2020 від компанії Coral Energy DMCC повідомлення № CDM-FF/0710/20 щодо продовження строків постачання товару, відповідач повідомив Міністерство оборони України про такі обставини лише 30.11.2020, тобто вже після спливу кінцевого терміну поставки та з порушенням строку, визначеного п. 8.2 договору.
Наданий висновок Київської торгово-промислової палати № 1703-4/696 від 21.12.2020 про істотну зміну обставин (hardship) не є належним і допустимим доказом наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за договором, що пов`язане з настанням обставин непереборної сили, оскільки згідно зі статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) шляхом видачі сертифіката про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Апеляційний господарський суд зазначає, що на відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад, у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання. На відміну від форс-мажору істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє сторону від відповідальності за невиконання, а дозволяє припинити таке виконання (розірвання договору) чи змінити умови такого виконання або умови договору в цілому (для досягнення балансу інтересів сторін, який був порушений через істотну зміну обставин). Відтак форс-мажор (стаття 617 Цивільного кодексу України) та істотна зміна обставин (стаття 652 Цивільного кодексу України) є різними правовими ситуаціями (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21).
З огляду на викладене, висновок Київської торгово-промислової палати № 1703-4/696 від 21.12.2020 про істотну зміну обставин не засвідчує факт настання для відповідача форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили). Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору та про яку зазначено у цьому висновку, може бути підставою для зміни або розірвання договору за згодою сторін, що передбачено приписами частини першої статті 652 Цивільного кодексу України, чи то в судовому порядку, але не звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, як про це помилково зазначає відповідач.
Право суду зменшити розмір штрафних санкцій закріплено в ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.
При цьому ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у п. 67 постанови касаційного господарського суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (аналогічний висновок міститься у п. 23 постанови Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21).
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі № 910/10618/20).
У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21 міститься висновок, що, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
За ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.
Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.
Укладаючи контракт, сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі, ціну, строк виконання, штрафні санкції. Тобто відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за контрактом, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені контрактом строки постачання продукції.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу.
Прагнучи до мирного співіснування з усіма державами, Україна підтримує свою обороноздатність на рівні оборонної достатності для захисту від агресії.
Основи організації оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни встановлює Закон України «Про оборону України».
Статтею 3 Закону України «Про оборону України» встановлено, що підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого часу включає забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою та іншою технікою, а також створення високоефективних засобів збройної боротьби.
Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оборону України», Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.11.2014 є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення до життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.
Невиконання чи порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави в цілому та на репутацію Міністерства оборони України (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суд від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).
Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Як вбачається з матеріалів справи №904/8676/21, спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду; забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами є одним з пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони держави. Водночас, неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем, який вільно, діючи на власний ризик, усвідомлюючи і ту загальновідому обставину, яка не підлягає доведенню, про особливий період, в якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, взяв на себе зобов`язання із визначеними в договорі умовами щодо поставки нафтопродуктів у визначений строк, має негативний вплив на обороноздатність країни та на репутацію Міністерства оборони України.
З огляду на викладене, місцевий господарський суд правомірно відмовив відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення неустойки (штрафу, пені) згідно заяви від 20.01.2022.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати п. 11.1.3 договору.
Так, відповідно до п. 11.1 договору постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 3% у грошовому вираженні від суми договору (платіжне доручення від 28.08.2020 №7459 на суму 2 273 073,20 грн).
Згідно п. 11.1.3 договору замовник не повертає забезпечення виконання зобов`язання постачальнику за цим договором та стягує це забезпечення направленням вимоги до банка гаранта про сплату грошової суми та стягує безвідсотковий грошовий депозит при настанні однієї або декількох наступних умов:
- за порушення постачальником строків та/або кількості та/або якості поставленої продукції;
- за відмову від постачальника від виконання договору;
- розірвання договору замовником з підстав невиконання або неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром (основне зобов`язання).
Статтею 200 Господарського кодексу України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Як вбачається з матеріалів справи №904/8676/21, предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій на підставі п. 7.3.2 договору, спір не стосується взаємовідносин сторін, забезпечених гарантією, тому посилання відповідача на п. 11.1.3 договору є безпідставним.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційній інстанції.
Таким чином апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі №904/8676/21 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови відповідно до положень, визначених в ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 12.12.2022.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус