ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м.Дніпро Справа № 904/4855/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін:

від АТ "Укртрансгаз": Кравченко Світлана Володимирівна, адвокат, свідоцтво №4430 від 25.07.2012 року;

від Покровської міської ради Дніпропетровської області: Хомік Олексій Васильович, представник, довіреність №2 від 04.01.2022 року;

від АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз": Шамраєв Максим Євгенович, адвокат , довіреність №01Др-123-0722 від 22.07.2022 року;

арбітражний керуючий: Проскурін Дмитро Олександрович, посвідчення №380 від 27.02.2013 року;

інші представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом відправлення ухвали суду на електронну пошту сторін

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Проскуріна Дмитра Олексійовича на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі №904/4855/17 (суддя Камша Н.М.)

за заявою ліквідатора №01-20/228 від 17.08.2021 року про спростування майнових дій власника боржника, визнання недійсними правочинів боржника та повернення майна

за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до боржника Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго", 53300, Дніпропетровська область, місто Орджонікідзе, вул.Тельмана, буд.5,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява №01-20/228 від 17.08.2021 року від ліквідатора Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" Проскуріна Д.О. про спростування майнових дій власника боржника, визнання недійсними правочинів боржника та повернення майна, в якій заявник просив:

1. Визнати незаконним рішення Покровської міської ради №6 від 24.06.2016 року "Про передачу будівлі теплопункту з балансу ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" на баланс управління житлово-комунального господарства та будівництва".

2. Визнати незаконним рішення Покровської міської ради №5 від 06.07.2016 року "Про затвердження акту приймання-передачі будівлі теплопункту за адресою АДРЕСА_1 ".

3. Визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради №394 від 08.09.2017 року "Про затвердження протоколу аукціону з продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 ".

4. Залучити до участі у справі №904/4855/17 ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; номери засобів зв`язку невідомі).

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною і зареєстрований в Реєстрі за №2074.

6. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Орджонікідзевському міському комунальному підприємству "Орджонікідзетеплоенерго" майно, отримане за договором купівлі - продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною і зареєстрованим в Реєстрі за №2074, а саме: будівлю теплопункту, загальною площею 276,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0766 га, кадастровий номер якої - :01:036:0059 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 121; опис об`єкта нерухомого майна: Будівля теплопукту літ."А-1", у складі якої є: приміщення 1 = 6,6кв.м., приміщення 2 = 223,3 кв.м., приміщення 3 = 6,1 кв.м., приміщення 4 = 18,2 кв.м., підсобне приміщення 5 = 9 кв.м., комора 6 =2,6 кв.м., санвузол 7 = 4,7 кв.м., електрощитова 8 = 6,3 кв.м., ґанок літ."а" - з бетону, ґанок літ."а-1" - з бетону, димова башта № 1 - металева, огорожа № 2 - з металевої сітки.

7. Стягнути з Покровської міської ради та ОСОБА_1 на користь ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" судові витрати по справі.

Згідно ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021 року:

- прийнято заяву ліквідатора Проскуріна Д.О. про спростування майнових дій власника боржника, визнання недійсними правочинів боржника та повернення майна №01-20/228 від 17.08.2021 року для розгляду у межах справи про банкрутство у судовому засіданні 06.10.2021 року о 12:00 год.;

- залучено ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) до участі у справі про банкрутство;

- зобов`язано ОСОБА_1 та Покровську міську раду Дніпропетровської області до дати судового засідання подати до господарського суду Дніпропетровської області до справи про банкрутство відзиви на заяву №01-20/228 від 17.08.2021 року ліквідатора Проскуріна Д.О., докази в обґрунтування заперечень.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі №904/4855/17 в задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. №01-20/228 від 17.08.2021 року про спростування майнових дій власника боржника, визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна, належного боржнику та повернення майна відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- провадження у даній справі відкрито господарським судом Дніпропетровської області 10.10.2017 року, а рішення Покровської міської ради про передачу майна боржника на баланс іншої особи прийняте 24.06.2016 року, майнова дія про передачу майна, оформлена актом приймання - передачі теплопункту - 06.07.2016 року, отже, ці операції відбулись поза межами річного "підозрілого" періоду, передбаченого ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким регулюються спірні правовідносини;

- згідно ч.7 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства майно - будівля теплопункту, що є предметом оспорюваного договору, не могло бути включено до ліквідаційної маси банкрута, оскільки є об`єктом комунальної інфраструктури; протилежне ліквідатором не доведено;

- аналогічний висновок щодо майна боржника, яке було частково передано Управлінню житлово - комунального господарства, підтверджено при розгляді даної справи постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2021 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021 року.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконним рішення Покровської міської ради від 24.06.2016 року №6 "Про передачу будівлі теплопункту з балансу ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва", рішення від 06.07.2016 року №5 "Про затвердження акту приймання-передачі будівлі теплопункту за адресою АДРЕСА_1 ". Тому не підлягають задоволенню похідні від вищеозначених вимоги ліквідатора, зокрема, про визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради від 08.09.2017 року №394 "Про затвердження протоколу аукціону з продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 ", визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною і зареєстрованого в Реєстрі за №2074, зобов`язання ОСОБА_1 повернути Орджонікідзевському міському комунальному підприємству "Орджонікідзетеплоенерго" майно, отримане за Договором купівлі - продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року.

Не погодившись з ухвалою суду, арбітражний керуючий Проскурін Д.О. оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам і матеріалам справи.

Апелянт спростовує доводи суду про те, що спірна будівля теплопункту є обє`ктом комунальної інфраструктури. Зазначає щодо цього, що на час прийняття рішення Покровської міської ради №6 від 24.06.2016 року цей об`єкт був вилучений з господарського відання (балансу) ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" і переданий на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва міської ради і безпосередньо не використовувався для забезпечення тепловою енергією житлового фонду м. Покров, тому не міг бути віднесений до об`єктів комунальної інфраструктури житлового фонду в розумінні ч.7 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, в зв`язку із чим, у відповідності до ст. 62 цього Кодексу підлягав включенню ліквідатором до складу ліквідаційної маси банкрута.

Апелянт вважає, що рішення Покровської міської ради №6 від 24.06.2016 року та №5 від 06.07.2016 року підлягали визнанню незаконним з підстав їх невідповідності вимогам закону (ст.ст. 23, 24, 66, 78, 133, 135, 136 Господарського кодексу України, а похідне від них рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради №394 від 08.09.2017 року - незаконним з підстав, передбачених ч.1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (як спосіб спростування майнової дії щодо майна боржника (передумова вчинення відповідного правочину), яка вчинена протягом року, що передував порушенню провадження у справі про його банкрутство), а договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, визнанню недійсним зі підстав ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (як такий, що вчинений щодо майна яке перебувало під арештом) і ч.І ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (як такий, що опосередкував продаж майна боржника за ціною нижче ринкової).

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі №904/4855/17; ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву №01-20/228 від 17.08.2021 року про спростування майнових дій власника боржника, визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна, належного боржнику та повернення майна в повному обсязі.

Покровська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти наведених апелянтом доводів.

Звертає увагу на те, що:

- згідно Статуту боржника, затвердженого рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 26.02.2016 року №7, підприємство засноване на власності територіальної громади міста Орджонікідзе (міська комунальна власність), власником якого с Орджонікідзевська міська рада, і знаходиться у безпосередньому управлінні виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради (орган управління майном);

- майно підприємства є власністю територіальної громади міста в особі Орджонікідзевської міської ради і закріплюється за ним на праві повного господарського відання;

- як свідчить Статут боржника, це підприємство створене з метою надання послуг теплопостачання, постачання пари, води та кондиційованого повітря; основними напрямками його діяльності було забезпечення безперервного постачання населенню комунально-побутовим та іншим підприємствам, установам, організаціям теплової енергії, розвитку та вдосконалення теплового господарства, задоволення потреб населення та інших споживачів послуг теплопостачання тощо;

- згідно ч. 7 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягали включенню до ліквідаційної маси, а тому і реалізації в ліквідаційній процедурі, об`єкти комунальної інфраструктури, які у разі банкрутства підлягали передачі територіальній громаді;

- ліквідатором не спростована та обставина, що спірна будівля теплопункту не належить до об`єктів комунальної інфраструктури, а також не подано доказів того, що на спірний об`єкт теплопункту було зареєстровано у встановленому порядку право господарського відання, як похідне право від права власності.

Просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі №904/4855/17 (заява від 17.08.2021 року №01-20/228) залишити без змін, а апеляційну скаргу ліквідатора боржника арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. залишити без задоволення.

Інші сторони по справі відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явилися, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до матеріалів справи, апеляційна скарга прийнята до розгляду ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 року.

В зв`язку з відсутністю в Центральному апеляційному господарському суді фінансування на поштові відправлення, копія даної ухвали в кількості 15 екземплярів відправлена сторонам на відомі суду електронні пошти представників, про що свідчить відмітка канцелярії суду на зазначеній ухвалі.

Колегія суддів звертає увагу, що представник ОСОБА_1 , яка є покупцем згідно оспорюваного договору, і вирішення спору безпосередньо стосується її прав, обов`язків та майнових інтересів, був присутнім при постановленні оскаржуваної ухвали. Щодо апеляційного оскарження ухвали суду ОСОБА_1 повідомлена безпосередньо апелянтом шляхом направлення їй копії апеляційної скарги.

Станом на 28.09.2022 року передбачений ст.273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги вичерпано.

Відповідно до положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі тих доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції. Додаткові докази до суду апеляційної інстанції не надано.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України наділяє сторони процесуальними правами, серед яких право брати участь у судових засіданнях, в тому числі шляхом участі в засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

Суд враховує, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась. Про апеляційне оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у даній справі сторони повідомлені також самим апелянтом, про що свідчать надані суду докази відправлення апеляційної скарги сторонам по справі.

Отже сторони повідомлені про час та місце розгляду справи єдиним можливим для Центрального апеляційного господарського суду способом. Строк апеляційного перегляду вичерпано. Сторони не були позбавлені можливості забезпечити у засідання суду участь повноважних представників, однак, таким правом не скористалися.

Матеріали справи дозволяють визначитися щодо законності оскаржуваної ухвали на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість закінчення апеляційного перегляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Колегією суддів встановлено, що провадження у даній справі про банкрутство ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" порушено господарським судом Дніпропетровської області 10.10.2017 року. Отже, спірні правовідносини регулюються Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Частною 1 ст. 20 Закону про банкрутство передбачено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого.

Згідно Статуту боржника, затвердженого рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 26.02.2016 року №7, підприємство засноване на власності територіальної громади міста Орджонікідзе (міська комунальна власність), власником якого є Орджонікідзевська міська рада, і знаходиться у безпосередньому управлінні виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради (орган управління майном).

Підприємство створене з метою отримання прибутку за рахунок виробництва та надання послуг, пов`язаних із теплопостачанням та інших послуг (ст. 2 Статуту).

Майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, цінності, які передані у власність територіальної громади міста Орджонікідзе згідно з рішенням обласної ради від 24.10.2002 року №83. вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства (п. 5.1 ст. 5 Статуту).

Майно підприємства є власністю територіальної громади міста в особі Орджонікідзевської міської ради і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту підприємства (п. 5.2 ст. 5 Статуту).

Відчуження майна підприємства, що є власністю територіальної громади міста і закріплене за підприємством, здійснюється з дозволу власника у порядку, встановленому чинним законодавством України (п.5.4 ст. 5 Статуту).

Згідно зі ст.ст. 142. 143 Конституції України матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст. Територіальні громади безпосередньо або через утворені органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Аналогічні положення містяться у ст. 327 Цивільною кодексу України.

Відповідно до ст. 78 Господарського кодексу України з метою ефективного управління майном, що належить до комунальної власності, компетентними органамн місцевого самоврядування створюються комунальні унітарні підприємства. Майно таких підприємств перебуває у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Боржник у даній справі є комунальним комерційним підприємством, тобто суб`єктом підприємництва, тому комунальне майно закріплене за ним на праві господарського відання.

Правовий режим такого майна встановлений ст. 136 Господарського кодексу України. Згідно з даною нормою право господарського відання визначено як речове право суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках передбачених цим кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно - господарську діяльність підприємства.

Статтею 62 Кодексу з процедур банкрутства передбачено, що всі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до ліквідаційної маси.

Не підлягають включенню до ліквідаційної маси, а тому і реалізації в ліквідаційній процедурі, об`єкти комунальної інфраструктури, які у разі банкрутства підлягали передачі територіальній громаді (ч. 7 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства).

З матеріалів справи вбачається, що Покровською міською радою прийнято наступні рішення:

- №6 від 24.06.2016 року "Про передачу будівлі теплопункту з балансу ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" на баланс управління житлово-комунального господарства та будівництва";

- №5 від 06.07.2016 року "Про затвердження акту приймання-передачі будівлі теплопункту за адресою вул. Л.Чайкіної, 25А".

Саме законність відчуження будівлі теплопункту за адресою вул. Л.Чайкіної, 25А є предметом спору у даній справі.

Колегія суддів зауважує, що в обґрунтування заявлених вимог про визнання вказаних рішень недійсними, ліквідатор посилався на ст.ст. 62, 66, 78 Господарського кодексу України.

За змістом вказаних норм права держава гарантує захист майнових прав підприємства. Вилучення державою у підприємства майна, що ним використовується, здійснюється лише у випадках і порядку, передбачених законом. Збитки, завдані комунальному унітарному підприємству внаслідок виконання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підлягають відшкодуванню зазначеними органами добровільно або за рішенням суду.

Також ліквідатор посилався на положення ст. 136 Господарського кодексу України, за змістом якої власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Посилаючись на вищеозначені норми Господарського кодексу України, ліквідатор зазначав, що власнику (засновнику) комунального унітарного комерційного підприємства, не надано право безоплатно вилучати передане такому підприємству на праві господарського відання комунальне майно з подальшим його переданням на баланс інших, створених власником, установ, а згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ліквідатор також зазначав, що з 27.07.2006 року все нерухоме майно боржника перебувало під арештом, накладеним державним виконавцем Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника від 18.04.2018 року №121044947.

Крім того, Нікопольською ОДПІ 23.09.2015 року описано нерухоме майно, яке обліковувалось на балансі підприємства, у податкову заставу, що, за твердженням ліквідатора, також було перешкодою для передачі майна з балансу боржника на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва міської ради.

Суд обґрунтовано зазначив, що провадження у даній справі відкрито господарським судом Дніпропетровської області 10.10.2017 року, а рішення Покровської міської ради про передачу майна боржника на баланс іншої особи прийняте 24.06.2016 року, майнова дія про передачу майна, оформлена актом приймання - передачі теплопункту - 06.07.2016 року - ці операції відбулись поза межами річного "підозрілого" періоду, передбаченого ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким регулюються спірні правовідносини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом апеляційної скарги апелянт вказані доводи суду першої інстанції не спростував. Отже, в цій частині вимоги скаржника необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про безпідставність інших висновків суду та вважає необхідним зазначити наступне:

Суд в оскаржуваній ухвалі послався на те, що в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області по даній справі від 29.07.2020 року, яка залишена в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.02.2021 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021 року, господарським судом зроблено висновок що майно, яке було частково передано Управлінню житлово - комунального господарства, є об`єктом комунальної інфраструктури, тому з урахуванням вимог ч.7 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства не могло бути включено до ліквідаційної маси банкрута.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021 року у даній справі вбачається, що касаційним судом надавалась оцінка доводам ліквідатора боржника щодо покладення субсидіарної відповідальності на Покровську міську раду Дніпропетровської області та Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області за зобов`язаннями підприємства та стягнення із них солідарно 135 293 969, 89 грн.

Верховний Суд вказав, що зазначаючи про те, що договори поставки майна від 24.04.2017 року та № 29062017-1 від 29.06.2017 року укладені між боржником та ПП "Універсалсервіс-М", а також відповідні рішення Покровської міської ради слід вважати сумнівними правочинами боржника, скаржник не наводить аргументів, які б стверджували про оспорення таких договорів та рішень міської ради в порядку передбаченому законом.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2021 року у даній справі суд дійсно підтримав посилання судів попередніх інстанцій, що майно, яке частково передано Управлінню житлово-комунального господарства, іншим комунальним підприємствам міста для подальшого використання, то судами попередніх інстанцій встановлено, що це майно також є об`єктами комунальної інфраструктури, і з урахуванням вимог частини 7 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства також не могло бути включено до ліквідаційної маси банкрута.

З огляду на те, що предметом даного спору є саме законність оспорюваного договору з фізичною особою ОСОБА_1 , законність інших рішень Покровської міської ради, вказані судом першої інстанції висновки касаційної інстанції, на думку колегії суддів, не можуть бути прийняті.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Покровської міської ради №4 від 24.03.2017 року доповнений перелік об`єктів комунальної власності міста, які підлягають приватизації у 2017 році шляхом продажу на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), затверджений рішенням IV пленарного засідання 16 сесії міської ради 7 скликання від 23.12.2016р. №31 наступним об`єктом: - будівля теплопункту за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 276,8 кв.м. зі спорудами: ганок літ. «а» - з бетону, ганок літ «а-1» - з бетону, димова башта №1-металева, огорожа №2 - з металевої сітки.

Рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради №239 від 24.05.2017 року затверджений звіт, проведений суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємством «Нерухомість», з оцінки будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 , загальною площею 276,8 кв.м. зі спорудами: ганок літ «а» - з бетону, ганок літ «а-1» - з бетону, димова башта №1 металева, огорожа №2 - з металевої сітки, вартістю всього 98 800,00 грн. (дев`яносто вісім тисяч вісімсот гривень) без урахування ПДВ та акт оцінки вказаного приміщення, складений міською комісією з відбору суб`єктів оціночної діяльності.

Згідно оскаржуваного ліквідатором рішення №394 від 08.09.2017 року Виконавчий комітет Покровської Міської ради вирішив:

1.Затвердити протокол №1 з продажу об`єкта міської комунальної власності- нежитлової будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 загальною площею 276,8 кв.м. у складі якої є ганок літ «а» - з бетону, ганок літ «а- 1» - з бетону, димова башта №1- металева, огорожа №2 - з металевої сітки на аукціоні за методом зниження ціни, проведеного' 04.09.2017р. Українською універсальною біржею (ЄДРПОУ 2515 8707).

2. Визнати покупцем об`єкту фізичну особу ОСОБА_1 , з кінцевою ціною продажу - 49400,00 грн. (сорок дев`ять тисяч чотириста гривень), без ПДВ.

3. Укласти договір купівлі - продажу нежитаової будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 загальною площею 276,8 кв.м. у складі якої є ганок літ «а» - з? бетону, ганок літ 2а-1» - з бетону, димова башта №1- металева, огорожа №2 - з металевої сітки з фізичною особою ОСОБА_1 в строки, встановлені чинним законодавством.

У відповідності до договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. і зареєстрованого в Реєстрі за №2074, Територіальна громада м. Покров в особі Покровської міської ради продала, а ОСОБА_1 придбала у власність будівлю теплопункту, загальною площею 276,8 кв.м. зі спорудами: ганок літ. «а» - з бетону, ганок літ «а-1» - з бетону, димова башта № НОМЕР_2 , огорожа №2 - з металевої сітки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж здійснено за 49400,00 грн.

За положеннями договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року:

- згідно з висновком про вартість майна, затвердженим рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради № 39 від 24.05.2017 року, вартість відчужуваного нерухомого майна становить 98800 грн. 00 коп. (п.1.5.) без податку на додану вартість;

- враховуючи протокол № 1 аукціону з реалізації об`єкта малої приватизації Комунальної власності міста Покров від 04.09.2017 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради № 394 від 08.09.2017 року, зазначений у цьому Договорі об`єкт продається за ціною 49 400 грн. 00 коп. без ПДВ (п.1.6.);

- розрахунки за придбаний об`єкт здійснювалися покупцем способом безготівкового перерахування всієї суми зі свого1 рахунку №9949, відкритого у АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО З00528 на рахунок продавця №8391 в ГУДКС у Дніпропетровській області, м. Дніпро, МФО 805012, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 04052212 (п.2.2.);

- продавець гарантує, що об`єкт продажу під забороною (арештом) та у податковій заставі не перебуває (п.8.1.).

Колегія суддів зауважує, що положення законодавства про банкрутство покладають на ліквідатора боржника обов`язок наповнення та збереження ліквідаційної маси банкрута.

Як вбачається з Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №121044947 від 18.04.2018 року, з 27.07.2006 року все нерухоме майно боржника перебувало під арештом, накладеним державним виконавцем Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на накладений державним виконавцем арешт всього нерухомого майна, що перебувало у господарському віданні ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» Покровська міська рада, як власник підприємства, переданого йому на баланс (у господарське відання) майна, а також її Виконавчий комітет, не мали права приймати рішення як про передачу відповідного об`єкта нерухомого майна з балансу підприємства на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва міської ради, так і щодо розпорядження цим майном, у тому числі і щодо його відчуження в порядку приватизації.

Однак, приписи ст.20 Закону про банкрутство формально унеможливлюють визнати такі рішення незаконними, про що вказано вище.

Між тим, наявні підстави для визнання оспорюваного ліквідатором договору купівлі-продажу недійсним, оскільки при його укладенні допущено порушення вимог ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України.

Продавець при укладенні договору гарантував, що це майно не перебуває під арештом, що не відповідало дійсності і спростовується даними з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Висновок суду першої інстанції що будівля теплопункту була об`єктом комунальної інфраструктури, власністю територіальної громади м. Покров, на цю будівлю не міг розповсюджуватися накладений ДВС арешт та дія податкової застави, оскільки теплопункт не був власністю банкрута, є необґрунтованим, оскільки на момент накладання відповідного арешту будівля теплопункту перебувала у господарському віданні ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго». Відтак, у тому числі і цим майном підприємство, в силу положень ч.2 ст. 96 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, мало відповідати по своїм зобов`язанням перед кредиторами.

Щодо доводів суду першої інстанції про відсутність доказів того, що на спірний об`єкт теплопункту було зареєстровано у встановленому порядку право господарського відання, як похідне право від права власності, слід зазначити наступне:

Згідно ч.3 ст. 10 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній станом на дату прийняття органом, уповноваженим управляти комунальним майном, - Дніпропетровською обласною радою рішення №83-5/ХХІУ від 24.10.2002 року про передачу цілісного майнового комплексу дочірнього підприємства обласного комунального підприємства «Дніпротеплоенерго-Орджонікідзетеплоенерго» у комунальну власність територіальної громади м. Орджонікідзе) майно комунального підприємства закріплювалося за ним на праві господарського відання, а законодавством України, чинним у 2002 році, не передбачалося проведення державної реєстрації права господарського відання, як речового права комунального підприємства на нерухоме майно.

Таким чином, власником нерухомого майна, переданого на баланс (у господарське відання) ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» в складі цілісного майнового комплексу підприємства, була і залишалася територіальна громада м. Орджонікідзе.

Право господарського відання є похідним речовим правом від права власності і не може існувати окремо, незалежно, від права власності, відтак, не могло бути зареєстровано ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» на будівлю теплопункту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до моменту реєстрації за міською радою права власності на це нерухоме майно.

Отже, рішення Покровської міської ради №6 від 24.06.2016 року та №5 від 06.07.2016 року, а також похідне від них рішення Виконавчого комітету №394 від 08.09.2017 року опосередковують волевиявлення власника на відчуження комунального майна, яке перебувало у володінні (на балансі) боржника на праві господарського відання, і, водночас, є необхідною передумовою вчинення договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року.

Оскільки колегія суддів визнає підтвердженими доводи ліквідатора про невідповідність спірного договору вимогам діючого законодавства, а саме укладення договору за наявності арешту, наявні підстави і для задоволення вимог щодо визнання недійсним похідного від цих вимог рішення виконавчого комітету Покровської міської ради №394 від 08.09.2017 року "Про затвердження протоколу аукціону з продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 ".

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи приписи вказаних норм права підлягають задоволенню вимоги ліквідатора про зобов`язання покупця за недійсним договором повернути боржнику незаконно вилучене у нього майно.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що згідно положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції, Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

З огляду на встановлені колегією суддів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, про які вказано вище, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі №904/4855/17 скасувати частково.

Заяву ліквідатора Проскуріна Дмитра Олексійовича №01-20/228 від 17.08.2021 року про спростування майнових дій власника боржника, визнання недійсними правочинів боржника та повернення майна задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, посвідчений нотаріусом Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною і зареєстрований в Реєстрі за №2074.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Орджонікідзевському міському комунальному підприємству "Орджонікідзетеплоенерго" майно, отримане за Договором купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на аукціоні від 13.09.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Ларисою Петрівною і зареєстрованим в Реєстрі за №2074, а саме: будівлю теплопункту, загальною площею 276,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0766 га, кадастровий номер якої - :01:036:0059 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 121; опис об`єкта нерухомого майна: Будівля теплопункту літ."А-1", у складі якої є: приміщення 1 = 6,6кв.м., приміщення 2 = 223,3 кв.м., приміщення 3 = 6,1 кв.м., приміщення 4 = 18,2 кв.м., підсобне приміщення 5 = 9 кв.м., комора 6 = 2,6 кв.м., санвузол 7 = 4,7 кв.м., електрощитова 8 = 6,3 кв.м., ганок літ."а" - з бетону, ганок літ."а-1" - з бетону, димова башта № 1 - металева, огорожа № 2 - з металевої сітки.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Покровської міської ради №394 від 08.09.2017 року "Про затвердження протоколу аукціону з продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі теплопункту по АДРЕСА_1 ".

В іншій частині заяви відмовити.

В іншій частині ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі №904/4855/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.12.2022 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.О. Вечірко