РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2022Справа № 910/9903/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" (03035, м. Київ, вул. Петрозаводська, буд. 2 літ. А)

про стягнення 869 316,21 грн

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУДВІЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" про стягнення 869 316,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №3-17 від 10.01.2017, а саме в частині оплати за товар у строки та порядку, передбаченому договором, у відповідача виникла заборгованість з лютого 2022 року у розмірі 642 446,64 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення інфляційні втрати у розмірі 103 695,82 грн, 3% річних у розмірі 10 877,59 грн, а також пеню у розмірі 112 296,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/9903/22 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Як встановлено судом, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі від 03.10.2022 не був отриманий відповідачем та 29.11.2022 повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 04.11.2022 на підставі поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" клопотання №б/н від 02.11.2022 представник відповідача Попова Л.М. ознайомилась з матеріалами справи № 910/9903/22.

29.11.2022 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та продовження строку для надання відзиву. У поданому клопотанні відповідач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" та адвокатом Олексієнко Т.В. було укладено договір про надання правової допомоги лише 28.11.2022, а тому у останнього є необхідність підготувати правову позицію у справі та надати відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 було відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС-УКБ" про продовження процесуального строку на подання відзиву.

01.12.2022 через загальний відділ діловодства суду від Відповідача надійшов відзив на позов із додатковими документами до нього.

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 відповідачу було відмовлено у продовженні процесуального строку на подання відзиву, суд приходить до висновку про те, що відзив у справі Відповідачем не був наданий, а отже справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

10.01.2017 ТОВ «Гудвіл» (Позивач, Постачальник) та ТОВ «ГЕОС-УКБ» (Відповідач, Покупець) був укладений Договір №3-17, відповідно до якого Постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця металопродукцію (далі - Товар), а Покупець зобов`язувався своєчасно прийняти Товар і здійснити його оплату на умовах цього Договору».

Згідно п.2.1. Договору кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Товару, що передається за цим Договором, зазначається у Рахунках-фактурах Постачальника (надалі - Рахунки-фактури), які мають силу Специфікації, або в інших додатках до цього Договору та визначаються у видаткових накладних.

Пунктом 3.2. Договору, встановлено, що діюча ціна на момент відвантаження Товару вказується у Рахунках-фактурах Постачальника та видаткових накладних. Вартість оплаченого Товару є твердою та зміні не підлягає, незважаючи на будь-які зміни курсу гривні.

Також, пунктом 3.3. Договору встановлено, що в ціну Товару включені послуги з навантаження Товару на наданий Покупцем відкритий транспортний засіб. У разі замовлення транспортування Товару на будівельний майданчик Покупця транспортом, що наймає Постачальник, вартість транспортних послуг виставляється Покупцю окремо в рахунку (складається відповідний акт) або включається у ціну Товару. Факт передачі Товару означає взаємну згоду Сторін щодо транспортних послуг. Транспортні послуги оплачуються в тому ж порядку, який встановлено для оплати Товару (п.п. 3.5., 3.6. Договору).

Відповідно до погоджених Сторонами умов у п. 3.5. Договору передбачено, що передплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Товару протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати Рахунку-фактури.

Пунктом 3.6. Сторонами погоджено, що Постачальник вправі відвантажити Товар згідно потреб Покупця без отримання попередньої оплати. При цьому Покупець сплачує вартість отриманого товару (та доставку) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару.

Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Такий самий порядок, визначений в пп.3.5., 3.6. Договору, оплати транспортних послуг.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору, при передачі Товару Постачальник передає Покупцеві по одному примірнику товаросупроводжувальних документів на кожну партію Товару, а саме: рахунок-фактура, видаткова накладна або акт прийому-передачі, сертифікат якості за вимогою Покупця (копія), товарно-транспортна накладна (у разі доставки Товару транспортом, що наймає Постачальник). Сторони, підписуючи цей Договір, погодили, що факт отримання Покупцем товару по видатковій накладній підтверджує передачу вказаних в цьому пункті договору документів, в тому числі наявність у Покупця відповідного Рахунку-фактури, і не потребує подальшого доведення Передачі Постачальником Покупцю факту передачі цих документів.

Відповідно до частини другої п.4.2. Договору Покупець зобов`язаний здійснити оплату в строки й порядку, передбачені цим Договором.

Сторонами, пунктом 5.1. Договору (про що і містяться відповідні вказівки в Рахунку-фактурі) було погоджено «Передача Товару здійснюється відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції Міжнародної Торгівельної Палати від 01.01.2010р. (далі - «Інкотермс») на умовах, що зазначені у Рахунках-фактурах або інших додатках до цього Договору. При відсутності відповідної вказівки в Рахунку-фактурі за базис поставки сторони приймають умови EXW- склад Покупця за адресою: м. Київ, вул. Паньківська, 20/82».

Пунктом 5.2. Сторонами було погоджено, що Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем з моменту підписання видаткової накладної або акту прийому-передачі, з цього моменту переходить право власності на Товар до Покупця та всі пов`язані з ним ризики. З моменту підписання видаткової накладної претензії по кількості та якості не приймаються, крім випадків виявлення прихованих дефектів.

Крім того, пунктом 6.1. Договору встановлено, що у випадку порушення умов даного Договору Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та відповідним чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пунктом 6.3 Договору Сторони погодили, що разі порушення строків оплати за Товар, вказаний у п.3.6, 4.2 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розділом 9 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє протягом одного календарного року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між Сторонами. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна зі Сторін не повідомила іншу Сторону про свій намір припинити дію цього Договору, він автоматично подовжується на наступний календарний рік. Зміна і розірвання цього Договору можливі тільки за взаємною згодою Сторін, про що Сторони складають Додаткову угоду, або за рішенням суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

На виконання умов Договору, з урахуванням отриманого від Відповідача замовлення, виставлялися наступні рахунки-фактури із зазначенням асортименту, кількості та ціни Товару, а саме:

- № 1223 від 12.02.2022 на суму 224 101,92 грн (арматура № 10; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 4,020; ціна з ПДВ - 28 302,00 грн; ціна без ПДВ - 23 585,00 грн; всього на суму 113 774,04 грн; та арматура № 18; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 3,940; ціна з ПДВ - 28 002,00 грн; ціна без ПДВ - 23 335,00 грн; всього на суму 110 327,88 грн);

- № 1247 від 14.02.2022 на суму 418 344,72 грн (арматура № 10; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 10,060; ціна з ПДВ - 28 302,00 грн; ціна без ПДВ - 23 585,00 грн; всього на суму 284 718,12 грн; арматура № 12; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 4,140; ціна з ПДВ - 28 002,00 грн; ціна без ПДВ - 23 335,00 грн; всього на суму 115 928,28 грн; дріт в`язальний Ш 1,2 мм; 60-110 кг; у кількості 0,470; ціна з ПДВ - 37 656,00 грн; ціна без ПДВ - 31 80,00 грн; всього на суму 17 698,32 грн).

Тож, при формуванні замовлення, Сторонами були погоджені наступні умови поставки, які закріплені у вказаних вище Рахунках-фактурах:

- № 1223 від 12.02.2022 - DDP, місто Київ, вул.Ново-Польова №2 (інкотермс 2010);

- № 1247 від 14.02.2022 - DDP, місто Київ, вул.Ново-Польова №2 (інкотермс 2010);

Так, за твердженням Позивача, ним на підставі товарно-транспортних накладних № 886 від 16.02.2022 та № 888 від 16.02.2022 на загальну суму 642 446,64 грн було передано Відповідачу товар на вищезазначених умовах, за вказаними в рахунках-фактурах адресами за такими видатковими накладними, а саме: арматура № 10; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 4,020; ціна з ПДВ - 28 302,00 грн; ціна без ПДВ - 23 585,00 грн; всього на суму 113 774,04 грн; та арматура № 18; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 3,940; ціна з ПДВ - 28 002,00 грн; ціна без ПДВ - 23 335,00 грн; всього на суму 110 327,88 грн; арматура № 10; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 10,060; ціна з ПДВ - 28 302,00 грн; ціна без ПДВ - 23 585,00 грн; всього на суму 284 718,12 грн; арматура № 12; кл.А-400С/500С; 12 м у кількості 4,140; ціна з ПДВ - 28 002,00 грн; ціна без ПДВ - 23 335,00 грн; всього на суму 115 928,28 грн; дріт в`язальний Ш 1,2 мм; 60-110 кг; у кількості 0,470; ціна з ПДВ - 37 656,00 грн; ціна без ПДВ - 31 80,00 грн; всього на суму 17 698,32 грн.

Також, Позивачем було зазначено, що Відповідачем Товар був прийнятий за вищевказаними видатковими накладними повноважними представниками за довіреністю, а саме: за видатковою накладною №886 від 16.02.2022 р. - Товар отримав - начальник дільниці Скорохід Василь Богданович за довіреністю №71 від 16.02.2022; за видатковою накладною №888 від 16.02.2022 р. - Товар отримав - начальник дільниці Скорохід Василь Богданович за довіреністю №72 від 16.02.2022.

При цьому, на виконання вимог чинного законодавства, Позивачем за настанням першої податкової події - дата відвантаження Товарів, враховуючи, що Товар поставлявся на умовах його наступної оплати із відстроченням платежу, були складені податкові накладні, а саме - № 358 від 16.02.2022 на суму з ПДВ 224 101,92 грн та № 359 від 16.02.2022 на суму з ПДВ 418 344,72 грн, та у відповідності до положення п. 201.10 ст. 201 ПК України в електронній формі засобами електронного зв`язку через програмне забезпечення обміну електронними документами «M.E.Doc» направлені на реєстрацію до Державної фіскальної служби в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями до податкових накладних, роздруківки яких з «M.E.Doc» були додані Позивачем до позовної заяви.

Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов`язаний був оплатити товар, що був поставлений: за видатковою накладною №886 від 16.02.2022 та видатковою накладною №888 від 16.02.2022 - не пізніше 26 лютого 2022 року, але в порушення умов Договору, Відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати заборгованості з лютого 2022 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, що також підтверджується Актом звірки розрахунків за період з 16.02.2022 року (дата поставки товару за видатковою накладною №886 від 16.02.2022 та видатковою накладною №888 від 16.02.2022) за станом на 22.09.2022 року, який підписаний повноважним представником Позивача та був доданий до позовної заяви.

Тож, враховуючи вищевикладене, Позивачем свої зобов`язання по Договору були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується первинними документами, що додаються до позовної заяви, а Відповідач, як вказує Позивач, відмовляється добровільно погасити заборгованість, у зв`язку з чим, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 3-17 від 10.01.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Приписи вказаної статті кореспондуються з нормами статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України). Аналогічні положення містяться в статті 526 Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар на загальну суму 642 446,64 грн, проте відповідач не оплатив поставлений товар, доказів оплати поставленого товару в повному обсязі до суду Відповідач не надав.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як судом вказано вище, сторони умовами пункту 3.5. Договору передбачено, що передплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Товару протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати Рахунку-фактури.

Пунктом 3.6. Сторонами погоджено, що Постачальник вправі відвантажити Товар згідно потреб Покупця без отримання попередньої оплати. При цьому Покупець сплачує вартість отриманого товару (та доставку) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Такий самий порядок, визначений в пп.3.5., 3.6. Договору, оплати транспортних послуг.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що граничний строк оплати товару становить 26.02.2022 та є таким що настав.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 642 446,64 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати товару, позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 112 296,16 грн за період з 01.03.2022 по 31.08.2022, три проценти річних у розмірі 10 877,59 грн та 103 695,82 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2022 по 22.09.2022.

Пунктом 6.3 Договору Сторони погодили, що разі порушення строків оплати за Товар, вказаний у п.3.6, 4.2 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Судом було здійснено перевірку та встановлено, що позивачем було вірно здійснено розрахунок заявленої до стягнення суми пені та стягненню підлягає пеня в розмірі 112 296,16 грн за період з 01.03.2022 по 31.08.2022.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 877,59 грн - трьох процентів річних, суд відзначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача підлягає 10 877,59 грн вказаної компенсаційної плати згідно розрахунку суду.

Щодо заявленого позивачем до стягнення інфляційного збільшення в розмірі 103 695,82 грн за період з 01.03.2022-22.09.2022 суд зазначає наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (підпункт 3.2 пункт 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць. Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, а також зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше, як у межах заявлених вимог, щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат суд дійшов висновку, що правомірним є стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 103 695,82 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудвіл» у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОС-УКБ» (03035, м. Київ, вул. Петрозаводська, буд. 2, літера А, ідентифікацій код 38825398) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУДВІЛ» (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 2, ідентифікаційний код 32769087) заборгованість у розмірі 642 446 грн. 64 коп., пеню у розмірі 112 296 грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 10 877 грн. 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 103 695 грн. 82 коп. та 13 039 грн. 74 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.12.2022

Суддя Л.Г. Пукшин