ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
"05" грудня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1676/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.,
при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.
розглянувши матеріали справи № 916/1676/22
Про розірвання договору оренди, виселення та стягнення
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: не з`явився
Встановив: Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Громадської організації „Одеський комітет ветеранів війни в Афганістані про розірвання договору оренди, виселення та стягнення.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.07.2022р. позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 22.07.2022р. вх. № ГСОО 1738/22 залишено без руху. Позивачу встановлено усунути недоліки позовної заяви, які визначено судом в ухвалі суду та надати до суду документи, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 9374,22 грн. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Департамент комунальної власності Одеської міської ради, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
01.08.2022р. до господарського суду Одеської області позивачем були надані документи, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 27.07.2022р.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.08.2022р. прийнято позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1676/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "12" вересня 2022 р. о 11:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 12.09.2022р. о 11:30.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2022р. відкладено підготовче засідання на "05" жовтня 2022р. о 10:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.10.2022р. о 10:30.
05.10.2022р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 07.11.2022р. о 10:00.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2022р. повідомлено відповідача по справі №916/1676/22: Громадську організацію „Одеський комітет ветеранів війни в Афганістані про судове засідання, яке відбудеться "07" листопада 2022 р. о 10:00.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2022р. закрито підготовче провадження по справі № 916/1676/22. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "05" грудня 2022 р. о 11:00. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 05.12.2022р. о 11:00.
01.12.2022р. до суду позивачем було подано заяву про розгляд справи без його участі.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвал суду.
У судові засідання представник відповідача не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.
Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.
У судовому засіданні 05.12.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 08.12.2022р.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
21.04.2011 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Громадською організацією «Одеський комітет ветеранів війни в Афганістані» підписано у новій редакції договір оренди нежитлового приміщення № 42/61 від 01.12.2003 м. Одеса (далі - Договір оренди) відповідно до умов якого відповідачу передано у строкове платне користування нежилі приміщення технічного поверху, загальною площею 239,1 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Світлий 14. строком до 21.04.2036 року.
Додатковим погодженням від 23.12.2011р. про внесення змін до Договору оренди,
сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати до 31.12.2012 в розмірі 00,08грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 2 від 01.02.2013р. про внесення змін до Договору оренди,
сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2013р. до 31.12.2013р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 3 від 01.02.2014р. про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2014 по 31.12.2014р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 4 від 14.01.2015р. про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2015 по 31.12.2015р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 5 від 18.01.2016 про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2016 по 31.12.2016р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 6 від 30.03.2017 про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.12.2017р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 7 від 02.03.2018 р. про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.12.2018р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 8 від 18.06.2019р. про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2019 по 31.12.2018р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Додатковим договором № 9 від 12.12.2019р. про внесення змін до Договору оренди, сторонами досягнуто згоди про встановлення орендної плати за період з 01.01.2020 по 31.12.2019р. в розмірі 1,00 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції), з 01.01.2021 розмір орендної плати встановлено в сумі 10 527,72 (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції).
Пунктом 4.1. Договору оренди передбачено, що приміщення передаються Орендарю виключно під розміщення організації.
Позивачем було зазначено суду, що відповідно до пункту 2.4. положення про Департамент затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021 № 137-VIII на Департамент серед іншого покладені функції з реалізація єдиної політики управління об`єктами права комунальної власності територіальної громади міста Одеси; здійснення обліку та інвентаризації об`єктів нежитлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Одеси, внесення Одеській міській раді та її виконавчому комітету пропозицій щодо використання таких об`єктів для задоволення потреб територіальної громади м. Одеси; здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності.
Абзацем «е» пункту 4.2 Договору оренди визначено, що на протязі дії договору, крім своєчасного внесення орендної плати, Орендар зобов`язаний застрахувати об`єкт оренди на користь орендодавця на весь термін дії договору оренди у страховій компанії, у порядку визначеному чинним законодавством, на повну вартість об`єкта оренди, визначеної у п. 1.1. Договору, та надати орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання визначеного зобов`язання, протягом 20 днів з часу укладання цього Договору.
При цьому пунктом 5.6. Договору оренди визначено, що за невиконання або неналежне виконання Орендарем обов`язків, передбачених п. 4.1, п. 4.2. абз. «а», «г», «е», «м», «л», п. 4.З., п. 4.8., п. 4.9., п. 4.13. цього договору, Орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Позивач стверджував суду, що відповідачем в порушення умов Договору оренди не надано до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради копію договору страхування об`єкта оренди на 2022 рік та було зазначено, що за час розгляду справи судом першої інстанції не надано доказів направлення на адресу позивача договору страхування об`єкта оренди.
За ґрунтуванням позивача, недбала поведінка орендаря у разі випадкового знищення чи пошкодження майна тягне за собою порушення прав орендодавця та може привести до фінансових витрат власника майна в особі Територіальної громади м. Одеси на відновлення об`єкта оренди та додаткові судові спори.
Посилаючись на ст. 773 Цивільного кодексу України позивачем було зазначено суду, що відповідачем систематично не сплачується орендна плата, що є порушенням умов договору, визначених в п.п. 2.2., 2.4. Договору оренди (щодо сплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі). Тим самим, відповідачем також порушуються вимоги ст. 762 Цивільного кодексу України, ч. 1 та ч. 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р. № 157-ІХ. якими визначені обов`язки в частині сплати орендної плати. Відповідно до розрахунку заборгованості, що надається Департаментом станом на 18.07.2022 сума заборгованості з орендної плати становить 276933,60 грн.
За посиланням позивача, із зазначеного розрахунку вбачається, що відповідач допустив виникнення заборгованості у період з січня 2021 року по липень 2022 року, в зазначений період відповідачем орендна плата не сплачувалась 19 місяців поспіль, що свідчить про систематичне та усвідомлене порушення відповідачем зобов`язань за Договором оренди.
Відповідно до п. 5.2. Договору, за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день. Нарахування пені за прострочення виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен бути виконаний.
Позивачем, згідно з п. 5.2. Договору, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.549 Цивільного кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне внесення орендної плати та станом на 18.07.2022 сума пені становить 17 214,54 грн.
Посилаючись на до п. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, позивачем було зазначено суду, що в даному випадку, «другою стороною» є Департамент комунальної власності Одеської міської ради, який при укладанні договору оренди нежитлового приміщення з відповідачем діяв в інтересах територіальної громади м. Одеса, розраховував на повне та своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань по сплаті орендної плати відповідачем і, як наслідок, систематичне поповнення місцевого бюджету. Однак, через неповну й несистематичну несплату орендної плати відповідачем, Департамент був позбавлений такої можливості.
Посилаючись на до ст. 549, 611, ч. 1, ст. 782 Цивільного кодексу України, та на пункт 5.3. Договору, яким передбачено, що у разі невнесення орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу орендодавець має право відмовитись від договору та вимагати повернення об`єкту оренди. Також орендодавець має право відмовитись від договору оренди, у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, невиконання поточного та капітального ремонту, в порядку передбаченому цим договором та законодавством України. У разі відмови від Договору оренди Договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.
Позивачем було повідомлено суд, що ним вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідача претензії від 31.01.2022 № 01-13/232, яка залишена відповідачем без розгляду.
Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Як з`ясовано судом, 21.04.2011 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Громадською організацією «Одеський комітет ветеранів війни в Афганістані» підписано у новій редакції договір оренди нежитлового приміщення № 42/61 від 01.12.2003 м. Одеса та за час дії цього договору було укладено відповідні додаткові угоди.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом за час розгляду справи було з`ясовано, що відповідачем не було надано позивачу копію договору страхування об`єкта оренди на 2022 рік, в порушення умов абз. „е п. 4.2 Договору, та за час розгляду справи зворотного суду доведено не було.
Також за відповідачем станом на 14.07.2022р. рахується заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 276933,60 грн., доказів сплати якої на момент розгляду справи у суду відсутні.
Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 276933,60 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до п. 5.2. Договору, за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день. Нарахування пені за прострочення виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен бути виконаний.
Згідно ч.2 ст. 651 Цивільного Кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 18 Закону України „Про оренду держаного та комунального майна, серед основних обов`язків орендаря визначено зобов`язання вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.
Аналізуючи умови договору оренди нежитлового приміщення у новій редакції № 42/61 від 01.12.2003р., з урахуванням додаткових угод до нього, суд вважає що фактичне невиконання даних положень є істотним порушенням умов діючого договору, а тому вимога позивача про розірвання договору є цілком законною.
Приймаючи до уваги невнесення відповідачем орендної плати, суд приходить до висновку щодо наявності у Департаменту комунальної власності Одеської міської ради законних підстав для розірвання договору у порядку визначеному ч.2 ст. 651 Цивільного Кодексу України.
Положеннями ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Відповідно до положень ст. 785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Як наслідок, заявлені Департаментом комунальної власності Одеської міської ради вимоги про виселення відповідача зі спірного приміщення після розірвання договору є реалізацією права позивача як органу, що здійснює управління нерухомим майном комунальної власності, тому дані вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у повному обсязі
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 9374,22 грн. покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити повністю.
2.Розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 42/61 від 01.12.2003р., укладений у новій редакції від 21.04.2020р., який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Наталією Юріївною за реєстровим номером 1092, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Громадською організацією «Одеський комітет ветеранів війни в Афганістані».
Повний текст рішення складено 08 грудня 2022р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко