РІШЕННЯ

08 грудня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/445/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

за участі секретаря судового засідання Крутіна Ю.С.

за позовом: Керівника Бучацької окружної прокуратури, вул. Міцкевича, 10А, м. Бучач, Тернопільська область, 48400, в інтересах держави в особі:

1: Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008

2:Товстенської селищної ради Тернопільської області, вул. Українська, 84, смт. Товсте,Чортківський район, Тернопільська область, 48630

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. ЄжиГедройця, будинок 5, м. Київ, 03150 в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79000

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в сумі 78 955, 04 грн.

За участі представників:

Прокурора: Куліковської Лілії Богданівни,посвідчення №059816 від 09.02.2021 р., довіреність № 12-11ВИХ-22 від 06.01.2022 р.

Позивача 1: Пуршеги Ірини Василівни, посвідчення серія ТЕ № 041 від 27.07.2021 р., довіреність № 1-1-15-39 від 05.01.2022 р., наказ №8-о від 18.01.2021 р.

Позивача 2: не прибув.

Відповідача: Тарарука Леоніда Ростиславовича, посвідчення № 483 від 01.02.2008 р., довіреність №Ц/3-55/314-21 від 29.12.2021р.свідоцтво № 483 від 01.02.2008 р.

Відповідно ст.222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "EasyCon".

ВСТАНОВИВ:

20.09.2022 Керівник Бучацької окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, Товстенської селищної ради Тернопільської області звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в сумі 78 955, 04 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача Акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", а саме незабезпечення ефективного комплексу всіх заходів, спрямованих на збереження лісів, незадовільного стану здійснення контролю за охороною та захистом лісів, невжиття заходів із боротьби з незаконними рубками заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу на суму 78 955, 04 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2022 відкрито провадження у справі №921/445/22 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20.10.2022, з подальшим його відкладенням на 17.11.2022. Сторони повідомлені про дату і час судового засідання. 27.10.2022 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву № НЮ-1/2955 від 27.10.2022 (вх. № 7063 від 27.10.2022) в якому заперечує проти позовних вимог позивача, вважає їх незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне: аналізуючи ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 105 Лісового кодексу України з метою забезпечення підвищення продуктивності, посилення корисних властивостей, охорони та відтворення лісів, не передбачено відповідальності постійних землекористувачів за порушення вимог щодо охорони ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів; щодо розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, яка розрахована на підставі постанови КМУ від 23.07.2008 №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу"така не може застосовуватись до постійних лісокористувачів у зв`язку з недотриманням вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісосмуги залізниці, як і відповідальності за таке порушення; у відзиві також зазначено про те, що шкоди навколишньому природному середовищу Акціонерним товариством «Українська залізниця» не завдано, оскільки до адміністративної відповідальності у сфері порушення природоохоронного законодавства органами Державного лісового агентства чи Державної екологічної інспекції працівників виробничого підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» притягнуто не було; АТ «Укрзалізниці», як постійному лісокористувачу земельної ділянки, на якій знаходяться її захисні лісонасадження заподіяно шкоду, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження, на підставі вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України (незаконна порубка дерев у лісосмузі залізниці), а тому у АТ «Укрзалізниці» виникає право на відшкодування заподіяної шкоди; щодо звернення із позовом до суду керівника Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі позивачів 1,2, то пояснення останніх, про неможливість подання відповідного позову у зв`язку із відсутністю фінансування, не може вважатися поважною причиною невжиття відповідних заходів у тому числі і звернення до суду за захистом державних інтересів та інтересів територіальних громад, і такою, що обов`язково ініціює подання позову прокуратурою. До відзиву долучив докази надіслання його копії іншим учасникам справи. 09.11.2022 через канцелярію суду прокуратурою подано відповідь на відзив № 12-695ВИХ-22 від 08.11.2022 (вх. № 7438 від 09.11.2022) згідно якої, заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне: відповідачем не оспорюється факт, що АТ «Укрзалізниця» є постійним лісокористувачем захисних лісонасаджень на території Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, також не оспорюється факт вчинення незаконної порубки дерев на земельній ділянці, що перебуває у його постійному користуванні, а відтак згідно ст. 17 Лісового кодексу відповідач є постійним лісокористувачем, на якого чинним законодавством покладено обов`язок забезпечити охорону лісів на підвідомчій території. Аналізуючи зміст положень п. 1 ч. 2 ст. 19, п. 5 ст. 64, ч. ч. 1, 5 ст. 86, п. 5 ч. 2 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України, АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» як постійний лісокористувач, повинно нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій йому території. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності, а тому застосування постанови КМУ від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» є правомірним у даному випадку. Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, оскільки ліс є невід`ємним елементом екосистем, незаконне вирубування лісового фонду призводить до порушення прав усіх громадян на безпечне довкілля, а тому у даному випадку наявні підстави для представництва інтересів держави Бучацькою окружною прокуратурою в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області,Товстенської селищної ради Тернопільської області в зв`язку із нездійсненням захисту інтересів держави останніми, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.До відповіді на відзив долучено докази надіслання копії такої відповіді іншим учасникам справи. 10.11.2022 через канцелярію суду позивачем 1 подано відповідь на відзив № 1-1-21-2420 від 07.11.2022 (вх. 7463 від 10.11.2022) згідно якої заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне: Уповноваженою особою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області в рамках досудового розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, прийнято участь в огляді місця події. Згодом, у відповідності до Постанови КМ України №665 від 23.07.2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу», проведено розрахунок розміру шкоди незаконно зрубаних 12 (дванадцять) дерев.Невиконання АТ «Укрзалізниця» в особі: Регіональної філії «Львівська залізниця» та його працівниками встановлених законодавством обов`язків із забезпечення охорони лісових насаджень, свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що завдана у вигляді незаконної порубки деревини, а тому у даному випадку наявні усі елементи складу цивільного правопорушення вчиненого АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», передбаченого ст. 1166 ЦК України.До відповіді на відзив долучив докази надіслання копії такої відповіді іншим учасникам справи. В судове засідання, яке відбулося 08.12.2022 представник прокуратури прибув, позовні вимоги підтримав. В дане судове засідання представник позивача 1 - Державної екологічної інспекції у Тернопільській області прибув, позовні вимоги підтримав. Представник позивача 2 - Товстенської селищної ради Тернопільської області в судове засідання 08.12.2022 не прибув, проте подав через електронну адресу суду заяву № 1392 від 01.12.2022 (вх. №8217 від 06.12.2022), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без участі її уповноваженого представника.

В дане судове засідання представник відповідача з`явився, щодо заявленого позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Судом враховано, що відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тому, застосовуючи принципи змагальності, диспозитивності та пропорційності господарського судочинства, що закріплені в п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 13-15 ГПК України, та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи з вимог п.п.1, 2 ч.1 ст. З Закону України "Про прокуратуру", діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.

Відповідно до частини 3 статті 23 цього ж нормативно-правового акту, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, позов заявлено прокурором в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України у Тернопільській області, на яку законодавством покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом інтересів держави та в інтересах Товстенської селищної ради Тернопільської області.

Так, для вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та Товстенської селищної ради Тернопільської області в судівідповідно до ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосфернеповітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевогосамоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України «Промісцеве самоврядування в Україні»). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцевесамоврядування в Україні»).

Право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди грунтується на приписах ст.ст. 13, 142, 145 Конституції України; ст.ст. 15, 19, 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 15 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природногосередовища.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст.145 Конституції України).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. З п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охоронинавколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Згідно рішення Товстенської селищної ради 7 сесії VII скликання від 12 грудня 2018 року № 251 та № 252 «Про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади» до Товстенської об`єднаної територіальної громади добровільно приєдналася Ворвулинська сільська територіальна громада сіл Ворвулинці і Гиньківці, та Солоненська сільська територіальна громада сіл Солоне і Рожанівка.

Захисні насадження, в межах яких виявлено незаконну порубку, розташовані в адміністративних межах Товстенської об`єднаної територіальної громади, що підтверджується інформацією регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» № П-6/2360 від 16.08.2022.

Товстенською селищною радоюЧортківського району Тернопільської області належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів територіальної громади не вжито.

Бучацька окружна прокуратура Тернопільської області надіслала на адресу Товстенськоїселищної радиЧортківського району Тернопільської області лист № 2064ВИХ-22 від 18.08.2022, в якому повідомила останню про встановлення факту незаконної рубки деревини на території ради із зазначенням розміру завданої шкоди та необхідністю вжиття відповідних заходів реагування.

Однак, у відповідь на вказаний лист Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області листом №883 від 23.08.2022 повідомила Бучацьку окружну прокуратуру Тернопільської області, що вона не зверталася до суду з позовом про стягнення заподіяної шкоди.

В подальшому, Бучацькою окружною прокуратурою на адресу Товстенської селищної ради надіслано лист на адресу селищної ради щодо надання інформації, чи буде в майбутньому вживати Товстенська селищна рада Тернопільської області заходи щодо стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою деревини.

У відповідьТовстенска селищна рада листом № 903 від 31.08.2022повідомилаБучацьку окружну прокуратуру, що заходи щодо стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою деревини у виділі № 84 кварталі № 80 захисних лісонасаджень шостої виробничої дільниці БП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» в розмірі 78 955,04 грн. вживатися не будуть.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначила, що сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для захисту інтересів

З огляду на викладене, у прокурора є підстави для представництва Бучацькою окружною прокуратурою інтересів держави в особі Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області у зв`язку з нездійсненням нею захисту інтересів територіальної громади у сфері охорони та захисту лісів шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Як вбачається із матеріалів справи, позов заявлено прокурором в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України у Тернопільській області, на яку законодавством покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом інтересів держави.

Судом встановлено, що Державній екологічній інспекції у Тернопільській області було відомо про виявлене правопорушення після прийнятої участі у огляді місця події 27.11.2019 в межах досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження №0000222 від 25.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Разом з тим, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави 03.08.2022 Бучацькою окружною прокуратурою за №1889ВИХ-22 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області надіслано лист в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у якому зазначено про наявність підстав для вжиття останньою заходів відносно Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з метою усунення порушень вимог законодавства.

У відповідь на зазначений лист, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області листом №1-1-05-1636 від 05.08.2022 повідомила, що під час огляду місця події в межах вищезгаданого кримінального провадження у виділі № 84 кварталі № 80 захисних лісонасаджень шостої виробничої дільниці ВП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця», що по напрямку Білочортків-Заліщики, виявлено незаконну порубку дерев, за наслідками чого складено акт обстеження та польову перелікову відомість, та проведено розрахунок шкоди заподіяної лісу в розмірі 78 955,04 гривень, яка на даний час залишається не відшкодованою. Разом з тим, повідомила Бучацьку окружну прокуратуру, що нею заходів зметою усунення порушень вимог законодавства та захисту інтересів держави не вживалося у зв`язку із обмеженою сумою коштів для сплати судового збору та останні не заперечують щодо вжиття заходів представницького характеру окружною прокуратурою.

У подальшому, Бучацькою окружною прокуратурою 18.08.2022 повторно надіслано лист № 2068ВИХ-22 до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області щодо надання інформації про вжиті заходи, які були б спрямовані на стягнення з Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» шкоди, завданої навколишньому природному середовищунезаконною порубкою деревини у виділі № 84 кварталі № 80 захисних лісонасаджень шостої виробничої дільниці БП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця», що по напрямку Білочортків-Заліщики по прив`язці км 32 пк7-8, права сторона колії за ходом кілометрів, в розмірі 78 955,04 грн.

Згідно наданої відповіді №1-1-05-1785 від 29.08.2022 року Державна екологічна інспекція у Тернопільській області повідомила Бучацьку окружну прокуратуру Тернопільської області, що жодних заходів не вживала та не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру окружноюпрокуратурою.

Згідно з п.26 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005, суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, тому що органи державної влади не можуть посилатися відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Постановою Верховного суду України у справі №11/446 від 15.05.2012 визначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи, яка фінансується із бюджету.

Як наслідок, вказана обставина (необхідність сплатити судовий збір при зверненні до суду) не могла слугувати перешкодою для подання позову до суду екологічною інспекцією, а відтак всі посилання останньої з даного приводу, судом оцінюються критично.

Отже із наведеного слідує, що прокурор у поданій позовній заяві правомірно зазначив, що Державною екологічною інспекцією не здійснювався захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах, а відтак ним доведені належним чином підстави для звернення з відповідним позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 19.07.2018 у справі №822/1169/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. -

Згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №205590 від 17.08.2006, виданого на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 30.03.2006 №199, Львівській державній залізниці було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 61,6110 га, для забезпечення роботи залізничного транспорту, на території Солоненської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 80 від 31.01.2006змінено найменування Львівської державної залізниці на Державне територіально-галузеве об`єднання «Львівська залізниця».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №307690724), 16.03.2016 внесено зміни до Реєстру, згідно яких право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за ПАТ «Українська залізниця».

На підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з Публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Таким чином, АТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов`язків Львівської державної залізниці.

Відповідно до Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Філія є відокремленим підрозділом акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - Товариство), який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства.:01:001:0003, здійснена 25.11.2015 за Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до якого Акціонерне товариство "Українська залізниця" є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства«Українська залізниця».

У регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» створений та діє виробничий структурний підрозділ Львівська дистанція захисних лісонасаджень. Згідно Положення про виробничий структурний підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», затвердженого наказом регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» №803/од від 29.12.2018, до його основних завдань віднесено догляд за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці, здійснення рубок,пов`язаних з веденням лісового господарства та проведення інших заходів для забезпечення виконання ними захисних функцій; здійснення заходів для забезпечення охорони й захисту лісу, а саме: проведення оглядів насаджень для виявлення шкідників та хвороб, виявлення самовільних рубок, інших пошкоджень лісу в порядку, передбаченому чинними нормативнимидокументами (п.п. 12.1, 12.6 Положення).

Окрім того, відповідно до підпункту 50 пункту 3.2. розділу ІІІПоложення про Регіональну філію «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», предметом діяльності філії є діяльність із виробничого екологічного контролю, моніторингу навколишнього природного середовища, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонт)захисних лісонасаджень.

Підсумовуючи вищенаведене, судом встановлено, що АТ «Укрзалізниця`є постійним лісокористувачем захисних лісонасаджень.

01 жовтня 2019 року працівниками Виробничого підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» у виділі № 84 кварталі № 80 захисних лісонасаджень шостої виробничої дільниці БП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця», що по напрямку Білочортків-Заліщики по прив`язці км 32 пк7-8, права сторона колії за ходом кілометрів, виявлено незаконну рубку 12 дерев породи ясен звичайний (загальний об`єм незаконно зрубаної деревини становить 6,07 куб. м), про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 01.10.2019.

25.10.2019 Заліщицьким БП Чортківського БП ГУНП в Тернопільській області за вищезгаданим фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження № 0000222 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

27.11.2019 представником Державної екологічної інспекції у Тернопільській області прийнято участь у огляді місця події в межах досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, під час якого у виділі № 84 кварталі № 80 захисних лісонасаджень шостої виробничої дільниці БП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця», що по напрямку Білочортків-Заліщики по прив`язці км 32 пк7-8, права сторона колії за ходом кілометрів, виявлено 12 пнів незаконно зрубаних дерев породи «ясен».

Розмір заподіяної та невідшкодованої шкоди, розрахований уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Тернопільській області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" яка складає 78 955,04 грн.

В подальшому Державна екологічна інспекція у Тернопільській області надіслала супровідним листом № 1/1-1-05-4366/2394 від 02.12.2019 на адресу СВ Заліщицького БП Чортківського БП ГУНП в Тернопільській області акт обстеження виділу № 84 кварталу № 80 захисних лісонасаджень в смугах відводу шостої виробничої дільниці регіональної філії «Львівська залізниця» по напрямку Білочортків-Заліщики км. 32 пк 7-8 станція Ворвулинці від 27.11.2019, польову перелікову відомість пнів самовільно зрізаних дерев тавищезазначений розрахунок розміру шкоди.

Жодних доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів для забезпечення збереження та охорони лісу і недопущення незаконної рубки дерев відповідачем суду не подано.

При вирішенні спору суд виходить з того, що внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача - АТ «Укрзалізниця», а саме незабезпечення ефективного комплексу всіх заходів, спрямованих на збереження лісів, незадовільного стану здійснення контролю за охороною та захистом лісів, невжиття заходів із боротьби з незаконними рубками, та порушення лісового законодавства з боку постійного лісокористувача, відповідач як постійний лісокористувач не виконав покладених на нього обов`язків, зокрема, із забезпечення охорониі збереження лісів на підвідомчій йому території, розташованій в межах Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, у зв`язку з чим було допущено самовільну порубку 12 дерев, що спричинило матеріальну шкоду лісовому фонду України у розмірі 78 955,04 грн.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, здійснюється в порядку статті 1166 Цивільного кодексу України та розмірах встановлених законодавством України.

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об`єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон) визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Як визначено в абзацах 2, 3 статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

В силу приписів статті 16 та частини 1 статті 17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.

Положеннями статті 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 статті 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

За змістом статті 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема, порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Судом підтверджено і не заперечується відповідачем, що АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Львівська залізниця» є постійним лісокористувачем, а тому організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, враховуючи норми чинного законодавства покладається на нього.

Судом підтверджено та не оспорюється відповідачем факт вчинення незаконної порубки дерев на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні відповідача, на підставі чого відкрито кримінальне провадження № 0000222 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, винних осіб на даний час не встановлено. Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

В силу приписів частини 1 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до приписів статей 68, 69 Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища", порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Позиція з даного приводу висловлена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.08.18 у справі №917/1261/17, аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №927/1096/16, від 21.02.2020 у справі 920/1106/17.

У пункті 88 постанови від 13.05.2020 у справі №9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складіВерховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах №№909/976/17, 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.

Дана позиція спростовує доводи відповідача стосовно відсутності обов`язку відповідача нести відповідальність за шкоду завдану діяннями осіб, які вчинили незаконну порубку лісу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, відсутності вини відповідача суду не доведено.

Перевіривши поданий Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області розрахунок відшкодування збитків, суд зазначає, що у даному випадку правомірним є застосування постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», а тому відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в сумі 78 955, 04 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 194, 232, 233, 236-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79000, ідентифікаційний код 40081195) шкоду у сумі 78 955 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 04 коп, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, до спеціального фонду місцевого бюджету Товстенської селищної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області (вул. Українська, 84, смт Товсте, Чортківський район, Тернопільська область, 48630, ідентифікаційний код 02045722), отримувач Головне управління казначейства у Тернопільській області/тгсмт. Товсте/9998 Казначейство України UA0019737, ККД 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", з подальшим перерозподілом до бюджетів відповідних рівнів. 3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79000, ідентифікаційний код 40081195) на користь Тернопільської обласної прокуратури (вул. Листопадова,4, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 02910098, р/р UA0004091 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код економічної класифікації видатків бюджету 2800) 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видатипіслянабраннярішеннямзаконноїсили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено та підписано 14.12.2022.

Суддя Н.М. Бурда