РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022Справа № 910/7111/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж"

про визнання недійсним договору підряду

Представники:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Сварич А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК-Монтаж» про визнання недійсним договору підряду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір підряду №08/12-20 від 11.12.2020 був укладений посадовою особою ТОВ «Укрбуд Забудова» з перевищенням повноважень, тобто з порушенням норм цивільного, господарського законодавства та установчих документів товариства, з огляду на що просить суд визнати недійним договір підряду №08/12-20 від 11.12.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК-Монтаж».

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 06.09.2022.

05.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У підготовче засідання 06.09.2022 прибув представник відповідача, представники позивача в підготовче засідання не прибули.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 06.09.2022 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 27.09.2022.

27.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 27.09.2022 прибув представник відповідача, представники позивача в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні судом задоволено клопотання позивача та оголошено перерву до 04.10.2022.

У підготовче засідання 04.10.2022 прибув представник позивача, представники відповідача в підготовче засідання не прибули.

З метою надання представнику позивача можливості ознайомитися з відзивом, у підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 08.11.2022.

08.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 08.11.2022 прибув представник відповідача, представники позивача в підготовче засідання не прибули.

За наслідками розгляду клопотання позивача про відкладення розгляду справи, судом відмовлено у його задоволенні, оскільки, позивачем не зазначено належних підстав та не надано доказів, наявність яких в силу приписів чинного законодавства є підставою для відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 08.11.2022 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.11.2022.

25.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 29.11.2022 прибув представник відповідача, який заперечив проти задоволення позовних вимог. Представники позивача в судове засідання не прибули.

За наслідками розгляду клопотання позивача про відкладення розгляду справи, судом відмовлено у його задоволенні, оскільки, позивачем не зазначено належних підстав та не надано доказів, наявність яких в силу приписів чинного законодавства є підставою для відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 29.11.2022, за відсутності представника позивача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 29.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" (Генпідрядник; позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж" (Субпідрядник; відповідач) було укладено Договір підряду №08/12-20 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого за цим договором Субпідрядник зобов`язується за завданням Генпідрядника на свій ризик виконати за рахунок власних та/або залучених сил, та здати йому в установлений договором підряду строк закінчені будівельно-монтажні роботи по улаштуванню зовнішніх інженерних мереж (надалі роботи), згідно комплекту документів договірної ціни (Договірна ціна, локальний кошторис, відомість ресурсів) (додатки №1 до договору), які є невід`ємною частиною договору, а Генпідрядник зобов`язується надати Субпідряднику фронт робіт, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію, прийняти від Субпідрядника роботи які виконані ним в повному обсязі та з належною якістю, а саме: роботи по улаштуванню зовнішніх інженерних мереж на об`єкті будівництва: Будівництво дошкільного навчального закладу по вул. Володимира Момота, 46-а в м. Бориспіль Київської області, та оплатити їх вартість.

Згідно з п.2.1. Договору, Субпідрядник зобов`язується виконати роботи до 01 лютого 2021 року.

Відповідно до п.3.1. Договору, договірна ціна у договорі підряду визначається на основі кошторису та складає: 1 170 000 грн (один мільйон сто сімдесят тисяч) з урахуванням ПДВ.

Згідно з п.4.1. Договору, Генпідрядник має право, зокрема, відмовитися від прийняття закінчених робіт у разі виявлення у роботах відхилень та/або невідповідностей вимогам проектної документації та договору підряду.

Відповідно до п.8.2. Договору, щомісячно до 20 числа поточного місяця Субпідрядник передає Генпідряднику, затверджену уповноваженим представником наступну виконавчу документацію: Акт здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в, довідку про вартість виконаних робіт по формі КБ-3, відомість ресурсів, завірені копії накладних на матеріали, що придбані Субпідрядником самостійно, Акти на виконані скриті роботи та іншу передбачену чинним законодавством України документацію. Здача-приймання виконаних робіт у відповідності з даним договором оформлюється Сторонами шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3.

Згідно з п.8.3. Договору, у разі закінчення робіт зазначені вище Акти за формою КБ-2в та довідка за формою КБ-3 готуються Субпідрядником та передаються Генпідряднику на підпис протягом п`яти днів з дати закінчення Робіт.

Одночасно з Договором, Сторонами було підписано Додаток №1 до Договору - Договірна ціна на будівництво: «Будівництво дошкільного навчального закладу по вул. Володимира Момота, 46-а в м. Бориспіль Київської області. Коригування», що здійснюється в 2020 році.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку що даний договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, вказує на те, що Договір не було підписано зі сторони позивача (відсутнє волевиявлення на укладання цього договору), оскільки підпис у розділі 15 Найменування та реквізити сторін, директор ОСОБА_1, на копії що знаходиться у відповідача відрізняється від власного підпису директора; поряд з цим, Договір було укладений посадовою особою ТОВ «Укрбуд-Забудова» з перевищенням повноважень, тобто з порушенням норм цивільного, господарського законодавства та установчих документів товариства, з огляду на що позивач просить суд визнати недійним договір підряду №08/12-20 від 11.12.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК-Монтаж».

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що позов у даній справі позивачем подано з метою ухилення від виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі № 910/19712/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК-Монтаж» заборгованості та компенсаційних витрат за прийняті та неоплачені роботи за спірним договором підряду. При цьому, позивачем було здійснено ряд дій (авансування та оплата робіт, прийняття робіт шляхом підписання акту), які свідчать про безпідставність твердження позивача про відсутність його волевиявлення на укладання Договору та не схвалення такого правочину; ЄДР не містить інформації про обмеження повноважень директора; позивачем не надано доказів завдання йому збитків внаслідок укладання Договору та притягнення директора ОСОБА_1 до відповідальності; Договір та інші документи, складені в процесі виконання останнього містять не лише підпис, але й відтиски печаток сторін, однак, доказів втрати печатки юридичної особи позивача матеріали даної справи не містять, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, з урахуванням заявлених підстав позову, оскільки спір виник зокрема з підстав непідписання, як вказує позивач, спірного Договору зі сторони позивача його керівником - ОСОБА_1, до предмету доказування у справі входять обставини щодо проставлення підпису на Договорі власне ОСОБА_1 - від імені позивача, а також суду слід дослідити обставини щодо наявності чи відсутності підстав вважати такий Договір схваленим позивачем, оскільки відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання; наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому, факт перебування ОСОБА_1 на посаді директора станом на дату, яка зазначена у Договорі - 11.12.2020 - сторонами не оспорюється.

Суд зазначає, що одним з основних принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Відтак, обов`язок доведення обставини непідписання спірного Договору підряду уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» покладено саме на позивача, однак, доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали справи № 910/7111/22 не містять, так, позивачем не було подано до суду, зокрема, почеркознавчої експертизи чи клопотання про її призначення.

Також, суд погоджується з доводами відповідача про те, що підпис директора позивача ОСОБА_1 на спірному Договорі скріплено печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова», при цьому, доказів, які б підтверджували обставину того, що печатка була загублена, викрадена або в інший спосіб вибула з володіння позивача, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, матеріали даної справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, доводи позивача щодо непідписання спірного Договору підряду уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» судом до увагу не беруться.

Крім того, суд звертає увагу, також, на наступне.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв`язку з наведеним суду необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п`ята, сьома статті 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас суд враховує таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

При цьому, суд зазначає, що обов`язковою умовою укладення договору є не лише досягнення згоди щодо відповідного переліку умов, які для певного виду договору є істотними, але і дотримання вимог щодо правосуб`єктності особи, яка є стороною договору чи діє від її імені, адже договір, виходячи з положень ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, а отже домовленість в правовому розумінні (така, що може призвести до правомірних наслідків у вигляді встановлення, зміни, припинення правовідношення), може мати місце виключно за умови укладення договору належною стороною особисто (її уповноваженим представником), оскільки тільки така особа має право визначати для себе (як сторони) права та обов`язки за наслідками відповідної домовленості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 22.04.2015 у справі №6-48цс15, та зазначила, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Відтак, навіть у випадку встановлення судом обставини не укладання (не вчинення) спірного Договору, правові підстави для визнання його недійсним були б відсутні.

Щодо твердження позивача про укладання Договіру посадовою особою ТОВ «Укрбуд-Забудова» з перевищенням повноважень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв`язку з наведеним суд виходить з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, п. 8.6 Статуту ТОВ «Укрбуд-Забудова», затвердженого Загальними зборами Товариства (протокол № 1-04/19 від 04.04.2019) визначено, що укладення, зміна чи припинення договорів (контрактів), вчинення правочинів від імені Товариства, що виходить за межі повноважень директора, здійснюється директором виключно на підставі рішення Зборів учасників про укладання, зміну чи припинення такого договору (контракту), вчинення правочину.

Положеннями п. 7.4 Статуту визначено, що до виключної компетенції Зборів учасників Товариства відноситься, зокрема, надання попередньої письмової згоди на укладення, зміна чи припинення правочинів (договорів, контрактів) та прийняття будь-яких інших зобов`язань Товариством на суму, що перевищує 200 000,00 грн.

При цьому, доказів, які б свідчили про те, що при укладанні спірного Договору підряду відповідач знав або був зобов`язаний знати про наявність обмежень, визначених Статутом позивача, та діяв завідомо недобросовісно, матеріали справи № 910/7111/22 не містять.

Більше того, як зазначає відповідач та не заперечує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд-Забудова» було здійснено ряд дій (авансування та оплата робіт, прийняття робіт шляхом підписання акту), що свідчить про досягнення згоди щодо умов Договору шляхом погодження його уповноваженими особами. При цьому, обставина щодо наявності зобов`язань ТОВ «Укрбуд-Забудова» здійснити оплату вартості виконаних за Договором № 08/12-20 від 11.12.2020 робіт на суму 411 586,80 грн була предметом розгляду справи № 910/19712/21, у якій, зокрема, досліджувалися первинні документи, складені в процесі виконання Договору, про які відповідач зазначає у своєму відзиві.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, а відтак, відмовляє у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК-Монтаж» про визнання недійсним Договору підряду №08/12-20 від 11.12.2020.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача з огляду на відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.12.2022

Суддя Ю.В. Картавцева