РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2022Справа № 910/10191/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного підприємства "Європа-Схід" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 324 460,27 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2022 року Приватне підприємство "Європа-Схід" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного між ним та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - Залізниця) договору про закупівлю від 16 листопада 2021 року № УЗ/ЦЛ-21358/ю, позивач поставив останньому товар на загальну суму 303 082,68 грн. Оскільки відповідач лише частково оплатив отриману продукцію на суму 27 915,51 грн, заборгувавши таким чином 275 167,17 грн, позивач, посилаючись на статті 509, 525, 692, 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 193, 216, 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути із Залізниці вищезазначену суму боргу, а також 146,16 грн пені, 44 401,94 грн інфляційних втрат, 5 432,04 грн трьох процентів річних, посилаючись на статтю 625 ЦК України та статтю 232 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року вищенаведену позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10191/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 12 жовтня 2022 року про відкриття провадження у справі № 910/10191/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 1 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2022 року була отримана уповноваженим представником відповідача 7 листопада 2022 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення цього судового відправлення № 919.

Проте відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

9 листопада 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшло уточнення позовної заяви від 9 листопада 2022 року № 09/11-2022, в якому Підприємство повідомило, що Залізниця частково сплатила суму основної заборгованості в розмірі 47 855,16 грн.

28 листопада 2022 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло уточнення позовної заяви від 26 листопада 2022 року, в якому Підприємство повідомило, що Залізниця додатково сплатила суму основної заборгованості в розмірі 47 855,16 грн.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2021 року між Підприємством та Залізницею був укладений договір про закупівлю № УЗ/ЦЛ-21358/ю, за умовами якого позивач зобов`язався в 2021 році поставити у власність відповідача товар у найменуванні, кількості та за ціною, що визначені у специфікації № 1 (додаток № 1), а останній - оплатити цю продукцію (пункти 1.1., 1.5. вказаного правочину).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Зі змісту пунктів 4.1. та 4.2. договору вбачається, що товар постачається партіями, на кожну з яких виписується окрема рознарядка (додаток № 2 до договору). Продукція має бути поставлена протягом 30 календарних днів з дати отримання рознарядки.

Датою поставки (передачі) партії товару вважається дата підписання уповноваженими представниками Залізниці видаткової накладної або акта приймання-передачі на відповідну партію товару (пункт 5.5.).

За положеннями пункту 5.6. договору видаткова накладна або акт приймання-передачі продукції вважаються належним чином оформленими за умови підписання уповноваженими представниками позивача, кінцевого отримувача та/або Залізниці з урахуванням приписів пункту 4.5. договору.

Згідно з пунктом 5.8. даної угоди право власності на продукцію переходить до Залізниці з дати підписання її уповноваженими представниками видаткової накладної або акта приймання-передачі відповідної партії продукції.

За умовами пунктів 6.1., 6.2. цього правочину постачання товару здійснюється за цінами, визначеними у специфікації № 1, у гривнях. Сума договору на момент його підписання становила 252 569,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20 % - 50 513,80 грн, що разом становить 303 082,80 грн.

Вартість товару включає в себе всі необхідні податки і збори (пункт 6.3. спірної угоди).

Відповідно до пункту 7.2. договору в разі, якщо постачальник є платником ПДВ, Залізниця здійснює оплату поставленої продукції за умови наявності належним чином оформлених документів, передбачених умовами цього правочину (акт приймання-передачі, видаткова накладна, рахунок-фактура тощо), що підтверджують отримання товару, на 45 банківський день з дати реєстрації Підприємством податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Якщо позивач не зареєстрував, несвоєчасно зареєстрував або зареєстрував з помилками податкову накладну, незалежно від причин такої нереєстрації, несвоєчасної реєстрації чи реєстрації з помилками, строк оплати за отриманий Залізницею товар починає свій перебіг з дня реєстрації позивачем податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової накладної на попередню оплату. У такому випадку Залізниця має право притримати оплату Підприємству до дати фактичної реєстрації вказаних документів у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової накладної. При цьому, Залізниця не несе відповідальність за порушення строків здійснення оплати.

Датою оплати відповідачем поставленого товару вважається дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Залізниці (пункт 7.5. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати та гарантійних строків - до повного виконання їх сторонами (пункт 14.1. даної угоди).

Судом встановлено, що уповноваженими представниками сторін підписано та скріплено печатками специфікацію № 1 (додаток № 1 до договору), за якою Залізниця та Підприємство узгодили поставку продукції: 19 холодильників Elenberg MR 84, 19 мікрохвильових печей Elenberg MR 84 та 19 кавоварок Saeco Lirika Plus Cappuccino, загальною вартістю 303 082,80 грн (разом з ПДВ).

Судом встановлено, що на виконання умов договору Підприємство поставило, а Залізниця прийняла товар на загальну суму 303 082,68 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 14 грудня 2021 року № 636 на суму 127 613,76 грн (разом з ПДВ), від 14 грудня 2021 року № 637 на суму 111 662,04 грн (разом з ПДВ), від 14 грудня 2021 року № 14 грудня 2021 року № 638 на суму 56 390,88 грн, від 20 грудня 2021 року № 669 на суму 7 416 грн.

Вищенаведені видаткові накладні підписані та скріплені печатками сторін, жодних заперечень щодо кількості, асортименту, якості переданого товару не містять. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність зауважень чи заперечень відповідача відносно поставленої продукції.

Разом із цим, як вказав сам позивач, 30 червня 2022 року, до звернення до суду з цим позовом, Залізниця частково сплатила вартість отриманої продукції у розмірі 27 915,51 грн.

Судом встановлено, що в процесі розгляду даної справи на виконання умов даного договору відповідач 28 жовтня 2022 року перерахував Підприємству 47 855,16 грн, а 21 листопада 2022 року - 47 855,16 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Оскільки Залізниця після звернення Підприємства до суду з вказаним позовом частково погасила суму спірного основного боргу в розмірі 95 710,32 грн, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі в цій частині, у зв`язку з чим вважає за необхідне провадження у ній щодо вказаної суми закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки Підприємство є платником податку на додану вартість, згідно з приписами пункту 7.2. договору відповідач має оплатити вказаний товар після спливу 45 банківських днів після реєстрації позивачем відповідних податкових накладних.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів, з яких можливо було б встановити момент реєстрації зазначених податкових накладних, а також не містять самих податкових накладних.

Таким чином, доводи Підприємства про те, що Залізниця несвоєчасно виконує покладений на неї обов`язок по оплаті отриманої продукції, є необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної суми основного боргу не підлягає задоволенню.

У зв`язку з необґрунтованістю вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості, позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Однак, зважаючи на відсутність у матеріалах справи клопотання позивача про повернення йому сплаченої суми судового збору в зв`язку із закриттям провадження в справі в частині 95 710,32 грн основного боргу, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.

Відповідно до статті 129 ГПК України решта судових витрат покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного підприємства "Європа-Схід" 95 710,32 грн основного боргу закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 12 грудня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко