ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, м. Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ТА Світ Вражень, м. Львів
про: захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення 499 849 грн. 51 коп. матеріальної шкоди та 8 000 грн. 00 коп. моральної шкоди
у межах справи № 914/4064/21
за заявою: Фізичної особи-підприємця Когута Олега Степановича, м. Львів
від позивача: Айкашева М.А. адвокат, Ковальчук І.М. присутня особисто
від відповідача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився
Історія розгляду справи.
ОСОБА_1 звернулась до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ТА Світ Вражень, про захист прав споживачів, розірвання договору на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019, стягнення 82 371 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 8 000 грн. 00 коп. моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019.
Ухвалою суду від 27.09.2022, врахувавши неявку представників відповідача та третьої особи, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 08.11.2022 р.
20.10.2022 від позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач зазначила, що під час подання позовної заяви не було нараховано штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, термін якого становить 161 календарних дні, у вигляді пені та інфляційних нарахувань. У зв`язку з цим позивач вважає за необхідне збільшити позовні вимоги, а саме нарахувати пеню у розмірі 3% від простроченого зобов`язання, у відповідності до ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів у сумі 415 151,55 грн., та інфляційних нарахувань відповідно до встановленого помісячного індексу інфляції у сумі 2 326,62 грн. Відтак позивач просить розірвати договір на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019, стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості у розмірі 499 849 грн. 51 коп. та моральної шкоди у розмірі 8 000 грн. 00 коп. (розрахунки 3% пені та інфляційних втрат та докази надіслання заяви з додатками відповідачу та третій особі (описи вкладення з поштовими накладними від 18.10.2022) додаються).
Ухвалою суду від 08.11.2022 р. заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог - прийнято до розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06.12.2022 р.
В судовому засідання 06.12.2022 р. позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, доданих до неї матеріалах та в розмірі згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог.
Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що сторонам та третій особі у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, взявши до уваги встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки розгляду справи, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 18.12.2019 р. між позивачем (замовником) та відповідачем (туроператором), від імені якого діяла третя особа(турагент), укладено договір на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 з додатками, яким було обумовлено тур до Греції на чотирьох осіб з 30.06.2020 по 10.07.2020 року. На виконання умов договору 20.12.2019 замовлений тур було оплачено в повному обсязі в розмірі 78 900,00 грн., про що було видано прибутковий касовий ордер №б/н від 20.12.2019. Пізніше дату поїздки було змінено та продовжено термін поїздки на 4 дні, у зв`язку з чим позивачем 27.05.2020 додатково доплачено 3 070,00 грн. Внаслідок поширення коронавірусного захворювання, за пропозицією відповідача дату туру було перенесено на липень 2021 р., у зв`язку з чим позивач додатково оплатив 401,34 грн. Однак позивач у липні 2021, з невідомих йому причин, запланованою поїздкою не скористався, у зв`язку з чим звернувся до третьої особи про розірвання договору та повернення коштів. У відповідь на вимогу позивача третя особа повідомила, що отримані кошти перераховані туроператору, в підтвердження чого надала копії платіжних доручень, та повідомила, що тур не відбувся з вини туроператора, який згідно агентського договору зобов`язаний повернути кошти. Також третя особа повернула позивачу 09.12.2021 агентську винагороду в розмірі 4 420,00 грн.
Відтак, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 р., позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за ненадані туристичні послуги в розмірі 82 371,34 грн., 3% пені за кожен день прострочення в розмірі 415 151,55 грн., згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, інфляційних нарахувань в розмірі 2 326,62 грн. та моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн., договір розірвати (згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог).
Позиція відповідача:
Відповідач у строк, визначений ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.09.2022 р., відзиву на позовну заяву суду не надав, в жодне із судових засідань, призначених господарським судом, не з`явився.
Щодо моральної шкоди то відповідач зазначив, що в позовній заяві позивач не вказав на характер страждань, які він поніс, не зазначив негативних наслідків, яких він зазнав. Відтак відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (ТзОВ ТА Світ Вражень):
Від третьої особи письмових пояснень на адресу суду не надходило. У судові засідання представник третьої особи не з`являвся.
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду.
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів є положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, Господарським судом Львівської області розглядається справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.
Ухвалою суду від 05.04.2022 р. визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 1 057 107 грн. 87 коп., що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Постановою Господарського суду Львівської області від 04.10.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.
На даний час справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів перебуває в ліквідаційній процедурі.
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
18.12.2019 року між ОСОБА_1 (замовником/позивачем) та ТзОВ Музенідіс Тревел Львів (туроператором/відповідачем), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТзОВ ТА Світ Вражень (тур агент/третя особа), було укладено договір №МЗТ/20-1812/02 на туристичне обслуговування.
Умовами вказаного договору визначено, зокрема: (п. 1.2) туроператор (відповідач) через турагента (третю особу) зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних послуг (турпородукт), а замовник (позивач) зобов`язується прийняти та оплатити послуги; (п.1.3.) споживчі властивості турпродукту вказані в підтвердженні заявки та рахунку на оплату послуг, які є невід`ємною частиною договору; (п. 1.7) замовник при посередництві турагента доручає туроператору представляти інтереси його та/або туристів, при подачі документів до Консульської установи країни-подорожі (візового центру) та оплаті послуг для оформлення та отримання в`їзних віз для замовника та/або туристів; (п.5.1.) туроператор зобов`язується забронювати та надати замовнику турпродукт (пакет туристичних послуг та пов`язаних послуг) замовлених замовником у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені цим договором терміни, про які сторони попередньо домовилися, за умови, повної сплати вартості турпродукту замовником у строки встановлені договором та додатками до нього; (п.5.3.) туроператор зобов`язується у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини туроператора (за винятком форс-мажорних обставин та відмов консульських установ у видачі віз замовнику та/або особам, які з ним подорожують), у разі невжиття заходів для заміни замовлених послуг на альтернативні, повернути кошти, оплачені замовником за винятком фактично понесених туроператором або турагентом витрат після отримання заяви на повернення коштів встановленого зразка; (10.2.) у випадку ненадання чи неналежного надання замовнику належно оплачених туристичних послуг, туроператор зобов`язується відшкодувати йому вартість ненаданих чи неналежно наданих послуг, за винятком випадків коли ненадання послуг відбулося з вини замовника та/або турагента, вини третіх осіб та в інших, передбачених цим договором випадках.
Додатком №1 до договору №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року було обумовлено пакетний тур в Грецію, на 4 осіб з 30.06.2020 року по 10.07.2020 року, загальною вартістю туру 78 900,00 грн., який замовник мав оплатити оплати до 26.12.2019 р.
Додатком №1 (нова редакція) до договору №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року пакетний тур в Грецію, на 4 осіб було перенесено на період з 21.08.2020 року по 01.09.2020 року, з доплатою на суму 3070,00 грн. до 29.05.2020.
Однак, як зазначено у позовній заяві, у зв`язку із ситуацією, яка склалася внаслідок пандемії СОVID-19, замовлений позивачем тур було, за пропозицією відповідача, перенесено на липень 2021 р., у зв`язку з чим позивачем було додатково сплачено 401,34 грн.
Згідно зі ст. 5 Закону України Про туризм, туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.
Частинами 1-3 ст. 20 Закону України Про туризм встановлено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
За нормами ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Спірний договір № МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року укладено позивачем (через турагента) саме з відповідачем, який відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, здійснює свою діяльність як туристичний оператор (79.12). За умовами договору саме туроператора зобов`язано, у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини туроператора, повернути оплачені замовником кошти (п. 5.3), та нести відповідальність за ненадання чи неналежне надання замовнику належно оплачених туристичних послуг (п. 10.2).
Все вищенаведене спростовує твердження відповідача про те, що ТзОВ Музенідіс Тревел Львів не є відповідальною особою за даним позовом, так як виконувало лише представницькі послуги та діяло не від свого імені, а від імені туроператора-нерезидента Грецької компанії Mouzenidis Travel S.A., яка безпосередньо надає туристичний продукт.
Таким чином, виходячи з матеріалів справи, туристичні послуги відповідно до умов договору № МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року мав надавати саме туроператор, в даному випадку ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, з яким позивачем був укладений договір на туристичне обслуговування. За таких обставин, саме ТзОВ Музенідіс Тревел Львів повинен нести відповідальність за порушення умов договору № МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року (подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові №559/1604/18 від 30 серпня 2021 року).
Пунктом 6.7 договору №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року передбачено, що замовник має право на відшкодування вартості ненаданих (наданих не в повному обсязі) туроператором туристичних послуг у випадках, передбачених ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм, і виплату компенсації в розмірі ненаданих послуг, якщо ненадання послуг відбулося не з вини туриста.
Згідно з ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор зобов`язаний, у разі неможливості надати туристичного продукту, відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Частиною 9 ст. 20 Закону України Про туризм визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, ТзОВ Музенідіс Тревел Львів порушило умови договору на туристичне обслуговування № МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019, оскільки матеріалами справи підтверджується і сторонами не заперечується той факт, що туристичні послуги за згаданим договором, які позивачем оплачені в загальній сумі 82 371,34 грн., надані не були.
Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача 82 371,34 грн. вартості ненаданих туристичних послуг підлягає задоволенню частково в розмірі 77 951 грн. 34 коп. У стягненні решти суми в розмірі 4 420,00 грн. суд відмовляє.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
В частині позовних вимог про стягнення 3% пені, яка відповідно до розрахунку, доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, складає 415 151 грн. 55 коп., то суд дійшов висновку що дана сума розрахована у відповідності із ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів та є обґрунтованою (узгоджується з правовою позицією Верховного Суд, викладеною у постанові від 30.08.2021 р. у справі №559/1604/18).
Водночас розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 551 ЦК України).
Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягає задоволенню частково в розмірі 77 951,34 грн. В стягненні решти частини пені в розмірі 337 200,21 грн. суд відмовляє.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, які відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем за період з липня по листопад 2021 р., складають 2 326,62 грн. (доданий до заяви про збільшення розміру позовних вимог), то дана сума розрахована відповідно до ст. 625 ЦК України, і позовна вимога про її стягнення є обґрунтованою.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 25 Закону України Про туризм встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Судом встановлено, що з вини відповідача позивач разом з родиною була позбавлена відпочинку, який було заплановано ними спочатку у 2020 році, а потім перенесено на липень 2021 року, проте туроператором наданий так і не був, тому суд вважає доведеним факт спричинення позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди. Разом з тим, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд врахувавши характер та обсяг страждань, а також немайнових втрат (їх тривалість), яких зазнав позивач у зв`язку з порушенням її прав, та виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає обгрунтованим розмір такої компенсації у 5 000,00 грн.
Відтак позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди задовольняється частково у розмірі 5 000,00 грн. У стягненні решти моральної шкоди в розмірі 3 000, 00 грн. слід відмовити.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
За змістом ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Суд відзначає, що відповідач порушив зобов`язання, погоджені договором на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року, оскільки не надав позивачу обумовлених договором туристичних послуги, а також не повернув позивачу кошти, сплачені за ненаданий туристичний продукт. За таких обставин позовна вимога про розірвання договору на туристичне обслуговування є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З врахуванням всього вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: в частині розірвання договору на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року та стягнення з відповідача на користь позивача 77 951 грн. 34 коп. - заборгованості за ненадані туристичні послуги, 77 951 грн. 34 коп. пені, 2 326 грн. 62 коп. інфляційних втрат та 5 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди позов підлягає задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Оскільки позивач від сплати судового збору у розглядуваній справі звільнений, судовий збір в розмірі 4 718 грн. 44 коп. (2 448 грн. 44 коп. - за майнову вимогу (задоволену судом) та 2 270,00 грн. за немайнову вимогу про розірвання договору) покладається на відповідача та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.
Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.
Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129,236-241, 327 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
2. Розірвати договір на туристичне обслуговування №МЗТ/20-1812/02 від 18.12.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів в особі Товариства з обмеженою відповідальністю ТА Світ Вражень.
4. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів - відмовити.
6. Накази, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 14.12.2022 р.

Суддя Морозюк А.Я.