ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
12.12.2022 м. Харків Справа № 905/1936/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
розглянувши заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» за вх. № 2364/21 від 11.02.2022 про розподіл судових витрат на правничу допомогу
у справі № 905/1936/21
за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоформула центр»
про стягнення 155 844,02 грн,
Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.01.2022 у справі № 905/1936/21, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2022, позов АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Автоформула центр» на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» штраф у розмірі 112 930,45 грн, неустойку у розмірі 40 654,96 грн, судовий збір у розмірі 2 303,78 грн. В решті позову відмовлено.
15.12.2022 на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.
11.02.2022 господарський суд одержав заяву АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», в якій останнє просить суд:
- поновити процесуальний строк на подання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу;
- стягнути з ТОВ «Автоформула центр» на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, які понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи № 905/1936/21.
В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу позивач посилається на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та про ухвалене рішення позивачу стало відомо лише після його отримання - 08.02.2022.
Одночасно позивач посилається на те, що з метою представництва його інтересів у суді та надання інших видів правової допомоги з АО «Перший радник» укладено договір про надання правової допомоги № 1359-ДЕ від 03.08.2020 з урахуванням додаткової угоди № 11 від 25.05.2021, якими узгоджено, що за ведення даної справи у суді першої інстанції гонорар виплачується у фіксованому розмірі, а його розмір визначається актом наданих послуг.
В додаток до заяви позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 1359-ДЕ від 03.08.2020, додаткову угоду № 11 від 25.05.2021 до договору, акт надання послуг б/н від 08.02.2022, довіреність № 307/2021 від 22.03.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5073 від 27.06.2018, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, перший аркуш копії рішення суду від 24.01.2022 зі штампом вхідної кореспонденції про його отримання.
22.02.2022 за вх. № 3681/22 господарський суд одержав клопотання відповідача про зменшення розміру стягнення витрат на оплату правничої допомоги до 3 000 грн з посиланням на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищений, перелік послуг, наданих адвокатом, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи.
Зокрема, відповідач просить суд врахувати, що дана справа є незначною складності, позовна заява з доданими до неї документами не містить посилань на нормативно правове регулювання спірних відносин, аналізу судової практики з подібних відносин, доказів на підтвердження розроблення загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта по даній справі, підготовки та систематизації доказової бази, про що зазначено в акті надання послуг. При цьому, відповідач вважає, що відокремлення цих робіт від роботи з підготовки та подання позову, як це вбачається з акту надання послуг, є штучним збільшенням видів виконуваних робіт з боку адвоката.
Також відповідач зазначає, що робота з підготовки заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та надсилання її до Господарського суду Донецької області та відповідачу не є необхідною для забезпечення інтересів клієнта в процесі отримання рішення про стягнення штрафних санкцій, є правом сторони, а отже їх оплата не повинна покладатися на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві (перша заява по суті спору з боку позивача) позивачем зазначено орієнтовну вартість витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, у розмірі 20 000 грн, та про подальше подання доказів їх понесення у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 620/2936/20 зазначено, що правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті.
У постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20 зазначено, що в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, а тому вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. У такому разі підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Приймаючи до уваги те, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і до цих правовідносин підлягає застосуванню вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на те, що рішення у даній справі ухвалено 24.01.2022, строк на подання позивачем доказів щодо розміру понесених судових витрат закінчився 31.01.2022 (з урахуванням вихідних днів).
Статтями 118, 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
У той же час, ГПК України не встановлено заборони поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (схожий за змістом правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19).
Зважаючи на те, що про ухвалене рішення суду у даній справі позивач дізнався після його отримання 08.02.2022, про що свідчить відповідна відмітка на першому аркуші примірника позивача, а також те, що докази на понесення витрат на правничу допомогу подані через три дня після отримання рішення суду, суд вважає за можливе поновити позивачу строк на подання доказів щодо понесених судових витрат на правову допомогу.
Пунктом 3 ч.1 ст. 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати відповідно до ст. 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать у т.ч. витрати на професійну правничу допомогу.
У ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд у відповідності до ч. 5 ст. 129 ГПК України враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З договору про надання правової допомоги № 1359-ДЕ від 03.08.2020 (у редакції додаткової угоди № 11 від 25.05.2021 до нього), який укладено між АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» (клієнт) та АО «Перший радник» (виконавець), вбачається, що в рамках даного договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу (надалі послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього (п. 1.1 договору).
Для цілей цього договору видами правової допомоги, що може надаватись виконавцем є, зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; ознайомлення з матеріалами судової справи; складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо); інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідним для його виконання та захисту інтересів клієнта (п. 1.2 договору).
Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, а межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг (п.1.3 договору).
Приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором (п. 3.1. договору).
Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту (п. 3.2. договору).
Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, час, витрачений адвокатом на надання послуг, сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару) (п. 3.3. договору).
Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін (п. 4.2 договору).
Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно, або у фіксованому розмірі (п. 4.3. договору).
Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг (п. 4.4 договору).
Оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів. з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу (п. 4.6 договору).
Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2022, але у будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 5.1 договору).
Акт надання послуг б/н від 08.02.2022, який підписано АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» (клієнт) та АО «Перший радник» (виконавець), свідчить, що відповідно до договору та на замовлення клієнта виконавцем надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 905/1936/21 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ТОВ «Автоформула центр» про стягнення 155 844,02 грн, яка розглядається Господарським судом Донецької області, в наступному обсязі:
-вивчення нормативно - правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів;
-розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази;
-підготовка та подання до Господарського суду Донецької області позовної заяви та додатків до неї, а також надсилання її копії відповідачеві;
-підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи № 905/1936/21 в суді першої інстанції з додатками, а також надсилання цих документів до Господарського суду Донецької області та відповідачу (п. 1 акту).
Розмір гонорару у справі № 905/1936/21 визначається у фіксованому розмірі та складає 12 000 грн (без ПДВ) (п. 2 акту).
Представництво у даній справі здійснювалось Дем`яненко О.І., яка має право на заняття адвокатською діяльністю згідно свідоцтва серії ДН № 5073 від 27.06.2018, здійснює адвокатську діяльність у формі АО (АО «Перший радник»), про що свідчить витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, та діяла у суді на підставі довіреності № 307/2021 від 22.03.2021.
Адвокатом Дем`яненко О.І. підготовлено, подано до суду та надіслано відповідачу наступні документи: позовну заяву з доданими до неї документами; заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат з доданими до неї документами.
У постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 904/7347/21 викладено висновок, згідно з яким під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У постанові від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Суд вважає, що роботи з «вивчення нормативно - правового регулювання спірних правовідносин, аналізу судової практики з подібних спорів» та «розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази» охоплюються роботою з «підготовки та подання до Господарського суду Донецької області позовної заяви та додатків до неї».
При підготовці позовної заяви адвокатом здійснено вивчення нормативно - правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів, розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази, що полягає у зазначенні змісту позовних вимог (способу захисту прав або інтересів), викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; правових підстав позову та практики Верховного Суду у подібних правовідносинах (щодо можливості застосування відповідальності у вигляді пені за порушення негрошового зобов`язання), а також наданні доказів, що підтверджують позовні вимоги, чим спростовуються посилання відповідача про не здійснення адвокатом відповідних дій.
Однак, за висновками суду, здійснення таких дій для кваліфікованого адвоката не вимагає витрачання значного часу та не потребує надмірної юридичної роботи. Спір у даній справі є незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають при неналежному виконанні стороною умов договору. Для адвоката дана справа є звичайним розрахунковим спором, у якому має бути лише досліджено умови договору та первісні документи, які складені на його виконання (які у даному випадку не становлять великого обсягу), визначено наявність підстав для нарахування штрафних санкцій та їх розмір (здійснено відповідні розрахунки, які у даному випадку не є складними), вивчено та застосовано норми чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини (та які у даному випадку не передбачають їх надмірної кількості).
Отже, доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, частково знайшли своє підтвердження. Заявлені позивачем витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 12 000 грн не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, такі витрати є завищеними та неспіврозмірними з виконаною роботою у суді першої інстанції.
За таких обставин, виходячи з наведених критеріїв та обставин справи, керуючись ст.ст. 126, 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи, є 6 000 грн.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у даній справі, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на відповідача 5 913,04 грн, на позивача 86,96 грн.
Додаткове рішення ухвалено з перевищенням строку, встановленого ст. 244 ГПК України, з урахуванням перебування справи у суді апеляційної інстанції у зв`язку з оскарженням відповідачем рішення суду та повернення її до суду першої інстанції 07.11.2022. Крім цього, на тривалість розгляду заяви також вплинули загальновідомі обставини, пов`язані із дією на території України воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України та проведенням бойових дій, внаслідок яких пошкоджуються об`єкти критичної інфраструктури регіону, що, зокрема, спричиняє тривале знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету, та, відповідно, уповільнює роботу суду.
Керуючись ст. ст. 119, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України суд -
1.Поновити Акціонерному товариству «ДТЕК Донецькі електромережі» строк на подання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу.
2. Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про розподіл судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
4. В решті заяви відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Повне додаткове рішення складено 12.12.2022.

Суддя Л.В. Ніколаєва