РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2022Справа № 910/5532/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про стягнення 128 230,50 грн,

за участі представників:

позивача - Качкурова С.В.,

відповідача - Глущенко О.М.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про стягнення 128 230,50 грн, з яких 115 257,20 грн заборгованості за спожиту теплову енергію, 7 707,20 грн інфляційних втрат, 5 266,10 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором на постачання теплової енергії № 8403003-04 від 26.05.2016 в частині оплати за надані йому позивачем послуги щодо постачання теплової енергії. Відтак, за прострочення термінів оплати наданих послуг за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, за відповідачем обліковується заборгованість, про стягнення якої з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

20.04.2021 від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Комунального підприємства «СЛУЖБА ЗАМОВНИКА ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ» Оболонського району у м.Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

20.04.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 у задоволенні зазначених клопотань було відмовлено.

03.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог.

Разом із відзивом подано заяву про поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 заяву Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про поновлення строку для подання відзиву - задоволено та поновлено строк для подання відзиву. Прийнято до розгляду відзив Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві. Зобов`язано відповідача у строк до 25.06.2021 надати до суду належні докази відправлення позивачу копії відзиву. Розгляд справи № 910/5532/21 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.07.2021.

15.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому заявник вказує на хибність доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

06.07.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

06.07.2021 від відповідача надійшли заперечення проти доводів, викладених у відповіді на відзив.

У зв`язку з перебуванням судді Комарової О.С. у період з 29.06.2021 по 06.07.2021 на лікарняному, підготовче засідання було відкладено на 27.07.2021.

15.07.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 27.07.2021 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні на 25.08.2021.

02.08.2021 від відповідача надійшла заява про поновлення строку для подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 25.08.2021 суд, враховуючи неявку представника відповідача, відклав підготовче засідання на 29.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 відкладено підготовче засідання на 29.09.21 та зобов`язано відповідача надати додаткові письмові пояснення та докази.

У підготовчому засіданні 29.09.2021 відкладено підготовче засідання до 26.10.2021.

26.10.2021 від відповідача надійшла заява про поновлення пропущеного строку для виконання вимог ухвалу суду від 25.08.2021, разом із витребуваними судом доказами.

У підготовчому засіданні 26.10.2021 суд задовольнив клопотання відповідача і долучив до матеріалів справи надані відповідачем докази та відклав підготовче засідання до 23.11.2021.

23.11.2021 від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання судовим рішенням у справі № 910/11215/21 законної сили.

У підготовчому засіданні 23.11.2021 суд задовольнив клопотання позивача та оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 зупинено провадження у справі № 910/5532/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11215/21. Зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 910/5532/21.

14.06.2022 від відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, до якого долучено копію ухвали Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 в справі № 910/11215/21 про залишення позову без розгляду, яка набрала законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 провадження у справі № 910/5532/21 поновлено, підготовче засідання призначено на 09.08.2022.

08.08.2022 від позивача надійшло клопотання про заміну в порядку ч. 2 ст. 48 ГПК України первісного відповідача - Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, на належного - Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Клопотання мотивоване тим, що під час розгляду справи позивачем були з`ясовані обставини, які свідчать про неналежність боргових зобов`язань перед позивачем, які є предметом позову Оболонському районному управлінню Головного управління МВС України в місті Києві та встановлено їх належність до Головному управлінню Національної поліції у м. Києві.

08.08.2022 від позивача надійшло клопотання про залучення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації до у часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 09.08.2022 суд поставив на вирішення заявлені позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача та залучення третьої особи та, за наслідком їх розгляду, проголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 задоволено клопотання позивача та замінено відповідача - Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві на Головне управління Національної поліції у м. Києві. Зобов`язано позивача надати суду докази надсилання відповідачу копії позовної заяви разом із доданими до неї документами у п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. У задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи відмовлено. Відкладено підготовче засідання на 06.09.2022.

15.08.2022 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення відповідачу позовної заяви з додатками.

У підготовчому засіданні 06.09.2022 суд, з огляду на першу неявку відповідача, відклав підготовче засідання на 11.10.2022.

Підготовче засідання, призначене на 11.10.2022 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2022 сторін повідомлено про призначення підготовчого засідання на 15.11.2022.

У підготовчому засіданні 15.11.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.12.2022.

09.12.2022 від відповідача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та поновлення строку для подання відзиву.

У судовому засіданні 13.12.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, залишив відзив відповідача без розгляду та долучив до матеріалів справи письмові пояснення відповідача. Розглядаючи справу по суті, суд заслухав пояснення присутніх представників сторін у вступному слові, дослідив наявні в матеріалах справи докази, заслухав промови учасників справи у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго».

Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках, та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), крім виробництва теплової енергії за нерегульованим тарифом; на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом.

Таким чином, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго».

26.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» (енергопостачальна організація) та Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (абонент) було укладено договір на постачання теплової енергії № 8403003-04 (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору при виконанні умов договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Пунктом 2.2.2 Договору визначено, що енергопостачальна організація зобов`язується підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі на тепловому вводі будівлі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською державною адміністрацією (Додаток № 2).

При цьому, абонент зобов`язується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п. 2.3.1 Договору).

У додатку № 3 до Договору «Тарифи на теплову енергію» сторонами погоджено, що розрахунки з абонентом за теплову енергію енергопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» без урахування ПДВ на рівні: 1 292, 17 грн/Гкал.

У Додатку № 4 до Договору сторони погодили порядок розрахунків за теплову енергію.

Так, відповідно до п. 2 Додатку № 4 до Договору абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у РТМ «Поділ» облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; акт виконаних робіт (п. 5 Додатку № 4 до Договору).

Згідно пунктів 8.1, 8.3, 8.4 Договору, він набуває чинності з 01.10.2015 та діє до 15.04.2016.

Припинення дії договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Відповідно до Додатку № 8 до Договору, постачання теплової енергії здійснюється за адресою: вул. Автозаводська, 25-А.

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що у випадку передачі абонентом свого об`єкта іншій організації, енергопостачальна організація повинна бути повідомлена в 3-денний термін відповідним двостороннім листом здаючого та приймаючого об`єкт. У цьому разі Договір буде припинений тільки при повній сплаті абонентом заборгованості за спожиту теплову енергію.

Судом встановлено, що відповідно до Договору № 12274 про передачу майна територіальної громади міста Києва від 02.09.2013, укладеного між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (орендар) та Комунальним підприємством «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у місті Києві (підприємство-балансоутримувач), орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-А.

В подальшому, пунктом 2 розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200 «Про деякі питання оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» вирішено вести зміни, зокрема й до Договору № 12274 від 02.09.2013, а саме замінити орендаря - Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві на нового орендаря - Головне управління Національної поліції у м. Києві.

На виконання цього розпорядження, 06.05.2016 між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (сторона-1), Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (сторона-2), Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (сторона-3) та Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (сторона-4) укладено додаткову угоду № 2 до Договору № 12274 від 02.09.2013, відповідно до якого замінено орендаря за договором.

07.05.2016 підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, відповідно до якого новий орендар прийняв в оренду зазначене вище нерухоме майно.

Звертаючись до суду з даним позовом, з урахуванням заміни відповідача, позивач посилається на те, що відповідач у період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, займаючи приміщення за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-А, фактично споживав послуги з постачання теплової енергії, які, втім, не оплачував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію у розмірі 115 257,20 грн. На вказану суму заборгованості позивачем нараховано 3% річних та суму інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою правовідносинам між сторонами притаманні ознаки договору енергопостачання.

Частиною першою статті 714 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

За визначенням, наведеним у п. 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Поряд із цим, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладено у пункті 51 постанови цього суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16, згідно якого відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З урахуванням викладеного, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Для звільнення від оплати за комунальні послуги особа повинна у встановленому порядку відмовитись від таких послуг та не здійснювати фактичного користування ними, а не посилатися лише на відсутність договору та/або неналежну якість послуг.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, від 25.07.2019 у справі № 916/2267/17.

Разом з цим, вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Отже питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі і має істотне значення для її правильного вирішення.

Так, постачання позивачем теплової енергії відповідачу у період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року підтверджується наявними у матеріалах справи обліковими картками, відомостями обліку теплової енергії, складеними КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» та актами приймання-передавання товарної продукції за спірний період.

В наведених документах міститься посилання на особовий рахунок , який відповідає номеру договору на постачання теплової енергії, укладеному 26.05.2016 позивачем з Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві.

Об`єктом теплопостачання за цим Договором було приміщення за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А, яке на підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 № 200, додаткової угоди № 2 від 06.05.2016 до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва № 12274 від 02.09.2013 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 07.05.2016, з 07.05.2016 фактично знаходилось у користуванні Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18).

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований Європейським судом з прав людини у рішенні від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України», в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Питання прийняття облікових карток (табуляграм) у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії, у контексті їх оцінки як доказів, неодноразово вирішувалося у судовій практиці, що відображено у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, якими залишено без змін судові рішення, якими стягнуто заборгованість, наявність якої обґрунтовано з посиланням на облікові картки (табуляграми).

Відтак, зважаючи на те, що відсутність укладеного між сторонами договору постачання теплової енергії не є перешкодою для здійснення розрахунків за її споживання, суд вважає доведеним надання позивачем житлово-комунальних послуг за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А, що є підставою для оплати спожитих послуг, особою, яка на відповідній правовій підставі, займала це приміщення.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунковим періодом для оплати житлово-комунальних послуг, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є місяць.

За змістом статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували наявність такої заборгованості, суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши проведений позивачем розрахунок вартості теплової енергії, спожитої відповідачем у період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в суму 115 257,20 грн є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 5 266,10 грн та 7 707,20 грн інфляційних втрат.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд не виявив у них помилок, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом враховано, що у наданому позивачем розрахунку, розмір втрат від інфляції розраховано в більшому розмірі, натомість прохальна частина позову містить вимогу про стягнення саме 7 707,20 грн.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення вищезазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту його порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі.

З огляду на результат вирішення справи, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15; ідентифікаційний код 40108583) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 40538421) 115 257,20 грн (сто п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 20 коп.) заборгованості за спожиту теплову енергію, 7 707,20 грн (сім тисяч сімсот сім гривень 20 коп.) інфляційних втрат, 5 266,10 грн (п`ять тисяч двісті шістдесят шість гривень 10 коп.) 3% річних та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Рішення в повному обсязі складено 13.12.2022.

Суддя О.С. Комарова