ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року м.Дніпро Справа № 912/502/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Чередко А.Є., Білецька Л.М.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022р. у справі №912/502/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", м. Світловодськ, Кіровоградська область

до відповідача 1: Світловодської міської ради Кіровоградської області, м. Світловодськ, Кіровоградська область

відповідача 2: Виконавчого комітету Світловодської міської ради, м. Світловодськ, Кіровоградська область

про стягнення 3 618 396,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022р. (повний текст складено - 25.07.2022р., суддя - Коваленко Н.М., м. Кропивницький) у справі №912/502/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження спрямування на адресу відповідачів по справі актів приймання передачі теплової енергії на зазначені суми, а також відповідних рахунків на оплату за теплову енергію за спірні періоди. Рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради про початок опалювального періоду та про закінчення опалювального періоду, на які послався позивач, лише підтверджують факт здійснення позивачем теплопостачання у спірному періоді, однак не доводять обсяг поставленої/спожитої теплової енергії по кожній із зазначених адрес. Таким чином, позивачем не доведено кількість спожитої теплової енергії, стягнення вартості якої є предметом спору у даній справі. Оскільки у даній справі суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні позову, правила про позовну давність не застосовуються.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022р. у справі №912/502/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- для стягнення заборгованості за поставлену позивачем та фактично спожиту відповідачем теплову енергію, доказуванню підлягає факт поставки/споживання такої теплової енергії, обсяг спожитої енергії та її вартість;

- щодо підтвердження обсягу та вартості наданих послуг, за які стягується заборгованість, то твердження відповідача-1 про те, що позивачем не надано розрахунки заборгованості і не доведено кількість поставленої відповідачу теплової енергії у спірні періоди, не надано первинних документів із відомостями щодо показань будинкових вузлів обліку і розрахунок кількості поставленої теплової енергії та її суми за кожний місяць за вказані у позові періоди, не відповідають дійсності, позивачем направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію з відповідними Актами здавання-приймання послуги, які були повернуті Світловодською міською радою листом від 19.01.2021р. за №01-12/30/1 (копія додається). В рахунку-фактурі за грудень 2020 року позивачем зазначалися адреси вільних приміщень, їх площа, кількість гігакалорій теплової енергії поставлених в період, тариф, сума нарахувань за місяць та було зазначено загальну суму заборгованості 3135179,34 грн. Також відповідачу-1 направлялися рахунки-фактури з актами здавання-приймання послуги за січень 2021 року, лютий 2021 року, березень 2021 року та квітень 2021 року, про що є підтвердження їх направлення відповідачу-1;

- щодо підтвердження надання послуги з теплопостачання нежитлових приміщень розташованих в багатоквартирних будинках, в яких облаштовано вузли комерційного обліку, факт отримання послуги з теплопостачання підтверджується Звітами про спожиту теплову енергію згідно показань побудинкового приладу обліку теплової енергії (копії звітів додаються). Саме тому, на думку позивача, суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, зробивши висновок про відсутність факту підтвердження обсягу наданих відповідачу-1 та відповідачу-2 послуг та їх вартості;

- суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не з`ясував обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права (в тому числі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" та ін.), що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного рішення і прийняття нового рішення про задоволення позову.

Також позивач додав до апеляційної скарги та просив прийняти до розгляду докази, які не були надані до матеріалів справи у суді першої інстанції.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Світловодської міської ради (відповідач-2) просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022р. у справі №912/502/22 без змін. Відповідач-2 вважає, що позивач в апеляційній скарзі не доводить неправильне застосування господарським судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зазначає лише суб`єктивні припущення про нібито нез`ясування обставин, що мають значення для справи та при цьому лише повторює свою правову позицію викладену в позовній заяві та висловлює свою незгоду з судовим рішенням першої інстанції. Поважність причин неможливості вчасного подання доказів позивач пояснює "винятковими обставинами" не розкриваючи, не пояснюючи, не доводячи у чому саме є їх винятковість. Позивач, подаючи позовну заяву про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, не подавав до суду першої інстанції доказів, які долучає до апеляційної скарги. Позивач мав достатньо часу на збір доказів, зважаючи, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 16.05.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Докази, які позивач долучає до апеляційної скарги так само, як і надані докази до позовної заяви не підтверджують надання послуги з опалення по кожному з об`єктів (первинні документи на підтвердження зняття показів з лічильників по кожному об`єкту, а саме: копії журналу обліку теплової енергії по показникам приладу обліку, Акт прийому в експлуатацію приладу обліку теплової енергії з одиницею виміру теплової енергії МВт, обґрунтування нормативного навантаження по кожному об`єкту окремо).

Аналогічний за змістом відзив на апеляційну скаргу позивача подала і Світловодська міська рада Кіровоградської області (відповідач-1).

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022р. у справі №912/502/22. Розгляд справи призначено в судове засідання на 30.11.2022р.

В засіданні суду 30.11.2022р. представники позивача та відповідачів надали пояснення по апеляційній скарзі.

Розгляд клопотань та заяв учасників провадження у справі.

До апеляційної скарги позивачем додано докази, які не були надані до матеріалів справи у суді першої інстанції, а саме:

- копію листа СМР від 19.01.2021р. за №01-12/30/1;

- копію рахунку фактури за грудень 2020 року;

- копію Акту здавання-приймання послуги за грудень 2020 року;

- копію рахунку фактури за січень 2021 року з підтвердженням направлення;

- копію Акту здавання-приймання послуги за січень 2021 року;

- копію рахунку фактури за лютий 2021 року з підтвердженням направлення;

- копію Акту здавання-приймання послуги за лютий 2021 року;

- копію рахунку фактури за березень 2021 року з підтвердженням направлення;

- копію Акту здавання-приймання послуги за березень 2021 року;

- копію рахунку фактури за квітень 2021 року з підтвердженням направлення;

- копію Акту здавання-приймання послуги за квітень 2021 року;

- копії Звітів про спожиту теплову енергію згідно показань побудинкового приладу обліку теплової енергії;

- нарахування вартості теплової енергії поставленої в приміщення будинків.

Позивач звернув увагу на те, що зазначені докази не долучались в суді першої інстанції, оскільки:

1) під час подання позову в офіційній переписці позивача з відповідачами, ні відповідач-1, ні відповідач-2 не заперечували відносно фактів надання послуг з теплопостачання в зазначених в позовній заяві приміщеннях, не оскаржували ні об`єм, ні вартість таких послуг, а тому позивач вважав їх встановленими і розраховував на підтвердження цих обставин відповідачами;

2) коли відповідач-1 у відзиві заявив про те, що позивач не надавав, не надсилав ані поштою або врученням під особистий підпис відповідачу-1 рахунків з актами приймання-передачі теплової енергії, відповідно до встановлених тарифів, оскільки представництво інтересів позивача у суді здійснювалось адвокатом, директору позивача не було відомо про наявність таких заперечень відповідача, директор не зміг забезпечити свого представника своєчасно копіями відповідних підтверджуючих документів. У свою чергу, представник не звертався до директора з приводу необхідності надання цих документів;

3) враховуючи воєнний стан та небезпеку обстрілів стратегічно важливих для регіону підприємств, до яких відноситься і позивач, як єдиний у місті Світловодськ постачальник тепла, основна частина документів позивача на час війни тимчасово переміщена з офісних приміщень, де перебуває керівництво позивача (за цією ж адресою знаходиться і одна з котелен) в інше місце для зберігання, і доступ до них обмежений та потребує багато часу для пошуку необхідних документів, якого було недостатньо для своєчасного надання доказів під час розгляду справи Господарським судом Кіровоградської області.

Позивач вважає, що зазначені ним обставини свідчать про поважність причин неможливості подання наведених вище доказів під час розгляду справи судом першої інстанції.

Необхідність дослідження доказів, що додаються, позивач обґрунтовує тим, що зазначені докази підтверджують надання позивачем і фактичне отримання послуги з постачання теплової енергії в нежитлові приміщення, що належать відповідачу-1, та підтверджують заборгованість, яка стягується з відповідачів.

Розглянувши клопотання позивача про долучення доказів, апеляційний господарський суд дійшов висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

При цьому, за імперативним приписом ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.04.2021р. у справі №910/24991/15, від 11.06.2019р. у справі №906/353/17, від 05.12.2018р. у справі №910/7190/18, від 08.09.2020р. у справі №927/761/19, від 21.06.2018р. у справі №906/612/17.

Згідно з статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктами 2, 4, 5 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Враховуючи положення вищевказаних статей, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ "Світловодськпобут" разом із позовною заявою повинно було надати до суду першої інстанції всі документи, які стосуються даного спору.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє позивачу в залученні до матеріалів справи нових доказів, оскільки зазначені ТОВ "Світловодськпобут" у клопотанні обставини не свідчать про наявність виняткового випадку та поважні причини, які об`єктивно не залежали від останнього та не дали змоги позивачу надати вищенаведені документи до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 30.11.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

ТОВ "Світловодськпобут" є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії у м. Світловодську в період з 2013 року по 2021 рік, що підтверджується постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, НКРЕКП, рішеннями виконавчого комітету Світловодської міської ради про встановлення тарифу на теплову енергію.

Позивач, посилається на те, що здійснюючи повноваження виконавця послуг з централізованого опалення, постачав теплову енергію у період з 2008 року по 2021 рік у наступні нежитлові приміщення:

- вул. Михайла Грушевського, 18 - з 04.10.2013р. по 31.01.2014р. (34,8 кв.м.), з 24.02.2017р. по 12.04.2021р. (82,7 кв.м.), з 01.12.2019р. по 12.04.2021р. (162,7 кв.м.);

- вул. Михайла Грушевського, 3 - з 04.10.2013р. по 31.01.2014р. (10,5 кв.м.);

- вул. Героїв України, 60 - з 13.11.2014р. по 11.11.2015р. (30,0 кв.м.), з 12.11.2015р. по 03.04.2016р. (108,2 кв.м.), 24.10.2016р. по 12.04.2021р. (43,0 кв.м.);

- вул. Героїв України, 64А - з 01.12.2014р. по 12.04.2021р. (20,0 кв.м.), з 11.12.2018р. по 29.02.2020р. (27,9 кв.м.);

- Бульвар Дніпровський, 20 - з 06.03.2015р. по 12.04.2021р. (58,5 кв.м.), з 27.11.2015р. по 31.12.2016р. (118,5 кв.м.);

- вул. Богуна, 1 - з 01.03.2015р. по 03.04.2016р. (108,3 кв.м.), з 18.10.2016р. по 31.03.2017р. (75,3 кв.м.), з 01.01.2018р. по 12.04.2021р. (32,79 кв.м.);

- вул. Богуна, 9 - з 15.10.2012р. по 12.04.2021р. (47,9 кв.м.);

- вул. Будівельників, 8 - з 13.10.2015р. по 31.03.2017р. (63,54 кв.м.);

- вул. Бойка, 2Б-з 01.03.2013р. по 31.03.2013р. (54,02 кв.м.), з 01.04.2013р. по 14.04.2013р. (108,32 кв.м.), з 04.10.2013р. по 31.10.2014р. (160,72 кв.м.), з 01.11.2014р. по 04.01.2015р. (175,22 кв.м.), з 05.01.2015р. по 03.04.2016р. (14,5 кв.м.);

- пров. Вітрівський, 2 - з 01.03.2019р. по 12.04.2021р. (99,7 кв.м.);

- вул. Гагаріна, 18 - з 18.10.2012р. по 28.02.2013р. (355,3 кв.м.);

- вул. Героїв України, 80 - з 12.11.2018р. по 29.02.2020р. (64,2 кв.м.);

- вул. Героїв України, 86 - з 18.10.2016р. по 10.01.2017р. (181,0 кв.м.);

- вул. Героїв України, 67 - з 01.01.2019р. по 12.04.2021р. (148,21 кв.м.);

- вул. Захисників України, 83 - з 15.10.2012р. по 31.03.2014р. (671,07 кв.м.), з 23.10.2014р. по 30.11.2014р. (373,87 кв.м.), з 20.11.2014р. по 12.04.2021р. (473,87 кв.м.), з 15.10.2012р. по 12.04.2021р. (136,13 кв.м.);

- вул. Михайла Грушевського, 20 - з 15.10.2012р. по 20.12.2015р. (30,3 кв.м.), з 21.12.2015р. по 31.03.2017р. (148,1 кв.м.), з 01.11.2020р. по 12.04.2021р. (25,4 кв.м.);

- вул. Конька, 31 А - з 01.11.2017р. по 12.04.2021р. (58,4 кв.м.);

- вул. Героїв України, 4 - з 22.10.2012р. по 05.04.2013р. (16,6 кв.м.), з 07.10.2013р. по 31.01.2014р. (36,6 кв.м.), з 01.02.2014р. по 31.01.2014р. (36,6 кв.м.), з 01.02.2014р. по 31.03.2014р. (19,7 кв.м.), з 24.10.2014р. по 31.12.2014р. (44,4 кв.м.), з 01.01.2015р. по 13.03.2015р. (69,1 кв.м.), з 17.10.2015р. по 24.12.2015р. (82,5 кв.м.), з 25.12.2015р. по 13.03.2016р. (102,4 кв.м.), з 14.03.2016р. по 31.03.2016р. (82,5 кв.м.), з 24.10.2016р. по 30.11.2016р. (188,9 кв.м.),з 01.12.2016р. по 31.01.2017р. (206,5 кв.м.), з 01.02.2017р. по 23.03.2017р. (188,9 кв.м.), з 24.03.2017р. по 26.03.2017р. (209,2 кв.м.), з 27.03.2017р. по 31.03.2017р. (194,2 кв.м.), з 01.11.2017р. по 01.04.2018р. (219,1 кв.м.), з 01.11.2018р. по 31.01.2019р. (207,8 кв.м.), з 01.02.2019р. по 31.03.2019р. (229,3 кв.м.), з 01.04.2019р. по 08.04.2019р. (243,0 кв.м.), з 01.12.2019р. по 31.12.2019р. (243,0 кв.м.), з 01.12.2019р. по 31.12.2019р. (270,4 кв.м.), з 01.01.2020р. по 31.01.2020р. (266,8 кв.м.), з 01.01.2020р. по 31.01.2020р. (96,0 кв.м.), з 01.02.2020р. по 20.02.2020р. (362,8 кв.м.), з 21.02.2020р. по 09.04.2020р. (346,4 кв.м.), з 28.10.2020р. по 28.02.2021р. (157,9 кв.м.), з 01.03.2021р. по 12.04.2021р. (78,9 кв.м.);

- вул. Героїв України, 40 - з 01.03.2014р. по 31.03.2017р. (58,2 кв.м.);

- вул. Героїв України, 41 - з 15.10.2012р. по 03.04.2016р. (8,3 кв.м.);

- вул. Героїв України, 62 - з 15.10.2012р. по 31.03.2014р. (191,2 кв.м.);

- вул. Павлова, 8 - з 17.10.2012р. по 31.01.2014р. (16,3 кв.м.), з 19.10.2016р. по 12.04.2021р. (112,1 кв.м.);

- вул. Підгірна, 4 - з 19.10.2016р. по 30.11.2017р. (70,0 кв.м.);

- вул. Миколи Лисенка, 4А - 04.10.2013р. по 31.03.2014р. (37,2 кв.м.);

- вул. Приморська, 14/ вул. Чорноморівська, 2 - з 15.10.2012р. по 31.03.2014р. (37,4 кв.м.);

- вул. Приморська, 44 - з 13.10.2015р. по 30.11.2017р. (116,3 кв.м.);

- вул. Приморська, 54 - з 18.10.2016р. по 08.04.2019р. (176,2 кв.м.), з 11.12.2019р. по 12.04.2021р. (176,2 кв.м.);

- вул. Приморська, 66 - з 15.10.2012р. по 12.04.2021р. (7,5 кв.м.);

- вул. Робітнича, 2 - з 15.10.2012р. по 14.04.2013р. (200,1 кв.м.), з 03.10.2013р. по 12.04.2021р. (100,2 кв.м.);

- вул. Скубіївська, 1 - з 15.10.2012р. по 31.12.2013р. (20,2 кв.м.);

- вул. Чорноморівська, 5А - з 18.10.2012р. по 14.04.2013р. (61,9 кв.м.), з 04.10.2013р. по 31.03.2014р. (81,3 кв.м.), з 23.10.2014р. по 03.04.2016р. (51,5 кв.м.), з 19.10.2016р. по 12.04.2021р. (114,7 кв.м.);

- вул. Шевченка, 2 - з 15.10.2012р. по 31.10.2012р. (85,45 кв.м.), з 01.11.2012р. по 31.12.2012р. (117,45 кв.м.);

- вул. Ювілейна, 2 - з 25.10.2018р. по 31.12.2020р. (100,0 кв.м.);

- вул. Будівельників, 8 - з 13.10.2015р. по 31.03.2017р. (19,56 кв.м.);

- вул. Богуна, 15 - з 15.10.2012р. по 14.04.2013р. (86,4 кв.м.), з 07.10.2013р. по 22.10.2015р. (106,6 кв.м.), з 23.10.2015р. по 31.12.2015р. (122,1 кв.м.), з 01.01.2016р. по 31.01.2016р. (174,3 кв.м.), з 20.10.2016р. по 12.04.2021р. (196,3 кв.м.);

- вул. Михайла Грушевського, 3 - з 01.03.2014р. по 31.10.2014р. (49,6 кв.м.), з 01.11.2014р. по 14.01.2015р. (64,06 кв.м.), з 15.01.2015р. по 31.12.2016р. (90,86 кв.м.), з 27.10.2017р. по 12.04.2021р. (75,56 кв.м.);

- вул. Героїв України, 90 - з 04.10.2013р. по 03.04.2016р. (93,0 кв.м.), з 18.10.2016р. по 12.04.2021р. (156,1 кв.м.);

- вул. Богуна, 1 - з 01.12.2013р. по 03.04.2016р. (71,0 кв.м.), з 01.12.2014р. по 12.04.2015р. (104,4 кв.м.);

- вул. Приморська, 14/ вул. Чорноморівська, 2 - з 01.01.2014р. по 03.04.2016р. (70,2 кв.м.);

- вул. Приморська, 38Б - з 01.01.2014р. по 03.04.2016р. (99,5 кв.м.);

- вул. Шевченка, 2/ вул. Єгорова, 13 - з 01.01.2011р. по 31.01.2011р. (32 кв.м.); з 15.10.2011р. по 31.03.2012р. (154,35 кв.м.); з 01.04.2012р. по 15.04.2012р. (85,45 кв.м.);

- вул. Героїв України, 4 - з 15.10.2011р. по 15.04.2012р. (41,3 кв.м.), з 23.10.2008р. 31.01.2011р. (16,5 кв.м.), з 01.02.2011р. по 18.03.2011р. (41,3 кв.м.);

- вул. Чорноморівська, 5А - з 02.02.2009р. по 15.04.2012р. (61,9 кв.м.);

- вул. Миколи Лисенка,4А-з 15.10.2011р. 18.04.2011р. (34,3 кв.м.);

- вул. Героїв України, 40 - з 20.10.2011р. по 15.04.2012р. (88,65 кв.м.); з 20.10.2011р. по 15.04.2012р. (43,8 кв.м.);

- вул. Павлова, 18 - з 09.02.2011р. по 15.04.2012р. (74,4 кв.м.);

- вул. Павлова, 8 - з 23.10.2008р. по 15.04.2012р. (16,3 кв.м.);

- вул. Михайла Грушевського, 18 - з 21.10.2009р. по 31.03.2012р. (34,8 кв.м.);

- вул. Богуна, 15 - з 23.10.2008р. по 15.04.2012р. (56,0 кв.м.);

- вул. Богуна, 1 - з 01.03.2011р. по 15.04.2012р. (74,9 кв.м.);

- вул. Богуна, 5 - з 06.02.2009р. по 15.04.2009р. (108,0 кв.м.);

- вул. Богуна, 9-з 15.10.2011р. по 15.04.2012р. (47,9 кв.м.);

- вул. Михайла Грушевського, 20 - з 01.03.2009р. по 15.04.2012р. (30,3 кв.м.);

- вул. Героїв України, 41 - з 23.10.2008р. по 15.04.2012р. (8,3 кв.м.);

- вул. Героїв України, 62 - з 01.12.2011р. по 15.04.2012р. (191,2 кв.м.);

- вул. Героїв України, 60 - з 01.11.2011р. по 15.04.2012р. (43,0 кв.м.);

- вул. Приморська, 72 - з 18.10.2010р. по 20.02.2011р. (110,0 кв.м.);

- вул. Приморська, 54 - з 01.02.2010р. по 15.04.2012р. (58,3 кв.м.);

- вул. Приморська, 66 - з 27.01.2011р. по 15.04.2012р. (7,5 кв.м.);

- вул. Михайла Грушевського, 3 - з 21.10.2009р. по 15.04.2012р. (70,2 кв.м.);

- вул. Ювілейна, 2 - з 23.10.2008р. по 13.04.2010р. (190,7 кв.м.);

- вул. Чайковського, 19 - з 23.10.2008р. по 18.04.2011р. (80,0 кв.м.);

- вул. Скубіївська, 1 - з 23.10.2008р. по 15.04.2012р. (20,2 кв.м.);

- вул. Робітнича, 2 - з 23.10.2008р. по 31.01.2009р. (108,5 кв.м.), з 01.02.2009р. по 31.10.2009р. (222,3 кв.м.), з 01.11.2009р. по 31.03.2011р. (375,9 кв.м.), з 01.04.2011р. по 15.04.2012р. (200,1 кв.м.);

- вул. Захисників України, 83 - з 09.10.2010р. по 15.04.2012р. (136,13 кв.м.), з 25.11.2009р. по 15.04.2012р. (671,07 кв.м.);

- вул. Приморська, 38 - з 07.11.2011р. по 15.04.2012р. (249,5 кв.м.);

- вул. Богуна, 1 - з 01.02.2009р. по 31.12.2013р. (71,0 кв.м.);

- вул. Приморська, 38 Б - з 01.02.2009р. по 31.12.2013р. (99,5 кв.м.);

- вул. Приморська, 14/ вул. Чорноморівська, 2 - з 01.02.2009р. по 31.12.2013р. (70,2 кв.м.);

- вул. Закамінська, 3 - з 09.10.2010р. по 12.02.2012р. (66,6 кв.м.), з 13.02.2012р. по 31.10.2012р. (94,4 кв.м.), з 01.11.2012р. по 14.04.2013р. (120,2 кв.м.) в місті Світловодську,

вартість якої не була сплачена станом на 17.05.2021р.

ТОВ "Світловодськпобут" розпочинає та закінчує опалювальні періоди відповідно до рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради та наказів по підприємству.

Підприємство проводить нарахування відповідно постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, НКРЕКП, рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради про встановлення тарифу на теплову енергію.

Позивач звертався до відповідача-1 з листами вих. №457 від 13.03.2014р., №20 від 08.01.2016р., №284 від 19.02.2021р., в яких було викладено пропозицію укладання відповідного договору та направлено примірники з метою їх підписання. Але відповідач-1 ухиляється від їх укладення, незважаючи на діючі норми Закону України "Про місцеве самоврядування" Закону України "Про житлово-комунальні послуги", "Правила надання населенню послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання", Господарського кодексу України.

Виконавчий комітет Світловодської міської ради не заперечує факт утримання на балансі вільних приміщень комунальної власності, які не передані в оренду та повідомив про такий перелік приміщень позивача (лист вих. № 01-12/17/1 від 21.01.2022р. з додатком).

На адвокатський запит від 29.07.2019р. виконавчий комітет Світловодської міської ради надав відповідь (лист вих. №Н-0977/2 від 19 серпня 2019 року), в якому зазначив, що до прийняття рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 26 лютого 2016 року №118 "Про визначення комунального підприємства "Житлосервіс 2012" балансоутримувачем об`єктів житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Світловодськ", балансуотримувачами приміщень, що належать до комунальної власності, були комунальне підприємство "Житлосвіт 2012" та комунальне підприємство "Житлосервіс 2012". З 01 березня 2016 року до 10 січня 2018 року балансоутримувачем приміщень, що належать до комунальної власності було комунальне підприємство "Житлосервіс 2012", а вже після прийняття рішення виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 10 січня 2018 року №7 "Про врегулювання порядку передачі в оренду комунального майна", орендодавцем майна комунальної власності територіальної громади м. Світловодська став виконавчий комітет Світловодської міської ради. Після переукладення в січні 2018 року діючих договорів кошти від оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Світловодська надходили на рахунок місцевого бюджету.

Позивач зазначає, що відповідачі не виконують своїх обов`язків, визначених законодавством, не здійснюють сплату за отримані послуги з централізованого теплопостачання та ухиляються від покладеної на них відповідальності.

Станом на 17.05.2021р. за даними позивача загальна заборгованість відповідачів за централізоване опалення становить 3 618 396,40 грн.

З підстав викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом про солідарне стягнення з Виконавчого комітету Світловодської міської ради та Світловодської міської ради заборгованості за централізоване опалення у сумі 3 618 396,40 грн.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Правові відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною або юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, регулюються, зокрема Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. (далі за текстом - Правила надання послуг з централізованого опалення), правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р. (далі за текстом - Правила користування тепловою енергією) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Правила користування тепловою енергією визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Правила є обов`язкові для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Господарський суд першої інстанції встановив, що відповідач є споживачем теплової енергії, між відповідачем та позивачем є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних послуг з постачання теплової енергії, договір між сторонами не укладено, не зважаючи на направлення позивачем листів відповідачу. Водночас, відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплатити надані послуги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Отже, відсутність договору постачання теплової енергії не звільняє відповідача від обов`язку сплатити фактично спожиту теплову енергію, споживання якої має бути підтверджено встановленими обставинами справи.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, що викладений в постанові від 21.08.2019р. у справі №922/4239/16.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що теплопостачання це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія подається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо).

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря в усіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування" опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженням, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляються по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складаються із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 не уклав договір на теплопостачання з ТОВ "Світловодськпобут" та фактично не сплачував вартість послуг з постачання теплової енергії.

В свою чергу, виконавчим комітетом Світловодської міської ради не заперечується факт утримання на балансі вільних приміщень комунальної власності, які не передані в оренду та повідомлено про такий перелік приміщень позивача (лист вих. 01-12/17/1 від 21.01.2022 з додатком).

Приписи ст. 322 ЦК України передбачають, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно з п. 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Пунктом 7 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, визначення кількісних та якісних показників послуги здійснюється відповідно до умов договору:

1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору;

2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії/приладів - розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору (із здійсненням обслуговування і проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання).

Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями їх засобів вимірювальної техніки.

У разі коли одна будівля має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюються за сумою показань всіх вузлів комерційного обліку послуги у будівлі.

За рішенням співвласників будівлі розподіл здійснюється для кожної окремої частини будівлі з вузлом комерційного обліку послуги.

До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії визначається за встановленою органом місцевого самоврядування нормою споживання, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відсутність укладеного сторонами договору про постачання теплової енергії не свідчить про те, що відповідач не споживав теплову енергію.

Частиною 5 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що для стягнення заборгованості за поставлену позивачем та фактично спожиту відповідачем теплову енергію, доказуванню підлягає факт поставки/споживання такої теплової енергії, обсяг спожитої теплової енергії та її вартість.

Позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання послуги з опалення по кожному з перелічених у позовній заяві об`єктів (нежитлових приміщень).

Матеріали справи також не містять помісячних показників будинкового засобу обліку теплової енергії та доказів наявності приладів обліку теплової енергії у зазначених приміщеннях як таких, відомостей про призначення зазначених приміщень, а також про обсяг загальної опалювальної площі, що в сукупності мають суттєве значення для визначення суми заборгованості, яка підлягає сплаті за спірний період.

Як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, ТОВ "Світловодськпобут" належним чином не зазначило у наданому до суду розрахунку експлуатаційні характеристики приміщень, наявність або відсутність будинкових приладів обліку, наявність приладів опалення в місцях загального користування та інші фактори, що впливають на розрахунок суми за послуги централізованого опалення, а відсутність первинних документів обліку, на підставі яких розраховується ціна (загальна вартість) наданої послуги з централізованого опалення унеможливлює перевірку розрахунку зазначеної послуги.

Доказів на підтвердження надсилання позивачем на адресу відповідача по справі актів приймання-передачі теплової енергії на зазначені суми, а також рахунків на оплату спожитої теплової енергії за спірний період до суду першої інстанції також надано не було.

Посилання позивача на рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону не можуть бути прийняті судом, оскільки ці рішення підтверджують лише фактичне здійснення позивачем теплопостачання у спірному періоді, проте не доводять обсяг поставленої та спожитої теплової енергії за кожною адресою із зазначеного переліку.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обсягів спожитої теплової енергії, стягнення вартості якої є предметом спору в даній справі.

Розглянувши заяву відповідачів про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При вирішенні питання про застосування строків позовної давності, суд повинен встановити чи дійсно права та/або охоронювані законом інтереси позивача були порушені та в чому саме полягає це порушення.

Оскільки позовні вимоги у даній справі визнані судом необґрунтованими, то підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022р. у справі №912/502/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.12.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.М. Білецька