Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/823/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Медфарм Інвест",

про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 25 517,96 грн., з них: 21 525,65 грн. - заборгованість з орендної плати, 1843,74 грн. - пеня, 225,15 грн. - 3% річних, 1923,42 грн. - інфляційні та розірвання договору оренди нежитлових приміщень

за участю:

від позивача: Тарнавська І.Я.

від відповідача: не з`явився

установив: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медфарм Інвест" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 25 517,96 грн., з них: 21 525,65 грн. - заборгованість з орендної плати, 1843,74 грн. - пеня, 225,15 грн. - 3% річних, 1923,42 грн. - інфляційні та розірвання договору оренди нежитлових приміщень.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем по справі умов договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3834 від 26.08.2016 (із змінами та доповненнями) в частині здійснення орендної плати за користування спірним приміщенням.

Ухвалою суду від 12.10.2022 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче на 07.11.2022. Вказаною ухвалою надано відповідачу строк подачі суду до 04.11.2022 (вказаний строк не може бути меншим протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення цієї ухвали) відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду).

07.11.2022 судове засідання не відбулось внаслідок повітряної тривоги.

Ухвалою-повідомленням від 08.11.2022 господарський суд Івано-Франківської області повідомив сторін про призначення підготовчого засідання на 21.11.2022.

Ухвалою від 21.11.2022 Господарський суд Івано-Франківської області повідомив сторін про призначення судового засідання щодо розгляду справи по суті на 06.12.2022.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач повноваженого представника в судове засідання не направив, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка на зворотньому боці ухвали суду від 21.11.2022. Разом з тим, на адресу господарського суду повернулась копія ухвали від 21.11.2022 з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчинення нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи для реалізації ними конституційного права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи за наявними матеріалами.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Крім того, судом взято до уваги, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вислухавши представника позивача об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

26 серпня 2016 року між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (по договору - орендодавець/по справі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Медарм Інвест" (по договору - орендар/по справі - відповідач) укладено договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3834, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендарю, а останній прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 18,6 кв.м., які розташовані на першому поверсі в будівлі гінекологічного корпусу Івано-Франківської міського клінічного пологового будинку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 47 (далі - приміщення) (п. 1.1 Договору). Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до умов договору сторонами погоджено термін дії договору - з моменту реєстрації у Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та діє до 31.07.2019 року (п.6.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору сторонами погоджено, що право користування орендарем приміщенням на умовах цього договору настає з моменту підписання уповноваженими представниками орендодавця та орендаря Акта приймання-передачі в оренду приміщення.

На виконання умов Договору позивач по справі передав відповідачу в оренду спірні приміщення, про що свідчить Акт приймання-передачі даних приміщень в оренду 26.08.2016 , копія якого долучена до матеріалів справи.

Протягом строку дії договору сторонами вносились зміни та доповнення до нього (договору).

Зокрема, Угодою №УО-3834-1 від 22.07.2019 внесено зміни п. 1.1 Договору (предмету договору та його розташування), а саме п.1.1. Договору викладено в наступній редакції: "1.1. у порядку та на умовах, визначеному цим договором Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 18, 6 кв.м. розташовані на першому поверсі в будівлі КНП "Івано-Франківський міський перинатальний центр" на вул. Чорновлла, 49, яке перебуває на балансі КНП "Івано-Франківський міський перинатальний центр".

Вказаною додатковою угодою внесено також зміни щодо орендної плати та строку дії договору. Зокрема термін дії договору продовжено до 31.05.2022.

Разом з тим, пунктом 5 постанови КМУ від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (далі - Постанова) встановлено, що Договори оренди державного та комунального майна строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач , за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав визначених ст. 19 Закону. Норма щодо продовження договору оренди, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагається.

За наведеного вище, судом встановлено, що термін спірного договору продовжений на підставі п. 5 постанови КМУ від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану".

З урахуванням внесення змін щодо предмету договору на підставі Додаткової угоди №УО-3834-1 від 22.07.2019 між сторонам по справі 22.07.2018 підписано Акт приймання-передачі, копія якого долучена до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідно до п. 3.4 та 4.3.3 Договору (з урахуванням внесення змін до нього) орендар зобов`язався щомісячно в термін до 20 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, сплачувати орендну плату за користування орендованим приміщенням у розмірі, визначеному п.3.2 Договору, а у випадку прострочення терміну сплати орендної плати сплатити пеню, згідно п.5.1.1. Договору.

В порушення умов договору, відповідач оплату за орендовані ним приміщення належним чином не проводив, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.06.2021 по 31.07.2022, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 21 525 грн 65 к.

Претензійним Листом №967/01-15/18в від 14.06.2022 позивач звернувся до відповідача. У вказаному листі позивач повідомив відповідача про наявність у останнього заборгованості по спірному договору оренди та необхідність її сплати з урахування суми пені, 3% річних та інфляційних втрат. Позивач також повідомив про можливість розірвання спірного договору за неналежне виконання зобов`язань по Договору оренди.

Однак, відповідач суму заборгованості не сплатив.

Вказані вище обставини і зумовили позивача звернутись із даним позовом до суду.

За наведеного, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні визначення містить норма ст.759 Цивільного кодексу України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як передбачено ст. 526 ЦК України та ст.ст. 179, ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи, зокрема копією Акту приймання-передачі майна оренди від 22.07.2019 підтверджується виконання позивачем своїх зобов`язань щодо передачі в оренду предмета договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В силу дії ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач договірні зобов`язання в частині здійснення платежів з орендної плати за користування орендованим майном виконував неналежним чином внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.06.2021 по 31.07.2022 , яка відповідно до поданого позивачем розрахунку складає 21 525 грн 65 к.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На день винесення судом рішення відповідач у справі не спростував факт наявності заборгованості по орендній платі в сумі 21 525 грн 65 к. за період з 01.06.2021 по 31.07.2022.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по орендній платі в сумі 19 881 грн. 92 к. є обгрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання є пенею.

Пунктом 5.1.1 Договору сторонами погоджено, що за прострочення терміну сплати орендної плати або внесення орендної плати не в повному обсязі , орендар сплачує на рахунок Фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла на період прострочення терміну сплати , розрахованої за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості , що склалася з моменту виникнення заборгованості , включаючи день сплати заборгованості.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, відповідачу нараховано пеню за прострочення сплати орендної плати по договору оренди в сумі 1 843 грн 74 к. за період з 21.01.2022 по 20.07.2022.

Суд здійснивши перевірку нарахування пені приходить до висновку про обгрунтованість і арифметично вірне її нарахування та такої, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічна відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання сторонами передбачено у п. 5.1.1 Договору.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості 3% річних складає 225 грн 15к., інфляційні втрати - 1 923 грн 42к.

Судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання. За наведених обставин, здійснивши перерахунок нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку про арифметично вірне їх нарахування та таких що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині розірвання спірного договору оренди, то суд зазначає наступне.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено загальний порядок зміни та розірвання господарських договорів, відповідно до якого зміна та розірвання договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Закон визначає однією з підстав розірвання договору - істотне порушення стороною умов цього договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

В спірному випадку істотним порушенням договору є несплата відповідачем орендної плати.

Так умовами Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3834 від 26.08.2016 (із змінами та доповненнями) сторонами погоджено, що договір оренди може бути розірваним достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду чи господарського суду в разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язання за цим Договором (п.6.3 Договору) в тому числі у разі невиконань договору оренди (п.6.3.2 Договору), виникнення заборгованості з орендної плати, що рівна або перевищує тримісячний розмір орендної плати за приміщення (п.6.3.4 Договору).

Частиною 1 ст. 785 ЦК України, передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Судом встановлено факт порушення відповідачем умов оренди нежитлових приміщень №ДО-3834 від 26.08.2016 в частині неналежного здійснення відповідачем орендної плати за період з 01.06.2021 по 31.07.2022, яка перевищила тримісячний розмір орендної плати. Вказані порушення позбавили можливості позивача отримувати відповідні доходи за вказаний період.

Враховуючи вищевикладене, порушення умов договору відповідачем щодо орендної плати за період з період з 01.06.2021 по 31.07.2022, що є істотним порушенням договору, - є достатньою підставою для розірвання договору в судовому порядку.

За наведених обставин, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині розірвання договору оренди.

З аналізу наведеного вище, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.11, 15, 16, 525, 526, 610, 611, 612, 629, 651, 762, 785 Цивільного кодексу України, ст. 175, 179, 188, 193, 283 Господарського кодексу України 13, 74, 76, 81, 86, 123, 129, 178, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медфарм Інвест" про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 25 517,96 грн., з них: 21 525,65 грн. - заборгованість з орендної плати, 1843,74 грн. - пеня, 225,15 грн. - 3% річних, 1923,42 грн. - інфляційні та розірвання договору оренди нежитлових приміщень - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Медфарм Інвест" (вул. Івана Миколайчука, 11, кв. 40, м. Івано-Франківськ, 76018, код 40051396) на користь виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, 04054346) - 25 517,96 грн. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімнадцять гривень дев`яносто шість) - заборгованості, з них: 21 525,65 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять гривень шістдесят п`ять копійки) - заборгованість з орендної плати, 1 843,74 грн. (одна тисяча вісімсот сорок три гривні сімдесят чотири копійки) - пені, 225,15 грн. (двісті двадцять п`ять гривень п`ятнадцять копійки) - 3% річних, 1 923,42 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять три гривні сорок дві копійки) - інфляційні та 4 962,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) - судового збору.

Розірвати договір оренди №ДО-3834 від 26.08.2016 нежитлових приміщень площею 18,6 кв.м., розташованих на першому поверсі в будівлі КНП "Івано-Франківський міський перинатальний центр" на вул. Чорновола,49 в м. Івано-Франківськ, укладений між виконавчим комітет Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, 04054346) та товариством з обмеженою відповідальністю "Медфарм Інвест" (вул. Івана Миколайчука, 11, кв. 40, м. Івано-Франківськ, 76018, код 40051396).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.12.2022

Суддя О. М. Фанда