ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Справа№ 911/2608/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2022 (повний текст складений 25.05.2022)

у справі № 911/2608/21 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

прo стягнення 57 093, 51 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про стягнення 57 093, 51 грн штрафу.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.01.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Вирішено стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" 57 093,51 грн штрафу та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2022 у справі № 911/2608/21 та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, внаслідок неправильного застосуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків обставинам справи та недоведеності обставин, які місцевий господарський суд вважав встановленими.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що позивачем:

- не надано доказів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби та понесення витрат пов`язаних з таким балансуванням, а додані до матеріалів справи односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць, на думку відповідача, не містять відомостей про джерела внесення в них інформації. При цьому, відповідач зауважує на тому, що коригуючі акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць не містять пояснень, а саме на підставі чого відбувалися коригування, що в свою чергу ставлять під сумнів достовірність інформації, зазначеної в основних актах;

- не підтверджено направлення відповідачу розрахунків вартості послуг балансування та рахунків - фактур та оплати щодобових небалансів.

Узагальнений виклад позицій позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2022 у справі № 911/2608/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2608/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2022 апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2022 у справі № 911/2608/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжне доручення про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2022 у справі № 911/2608/21. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" (позивачем) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква (відповідачем) було укладено договір № 87 (надалі - договір) на постачання природного газу.

23.10.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду № 3, відповідно до якої п. 2.5, 6.2.2, 6.2.3 договору було викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 2.5. договору обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу в розмірі ± 3 % від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу.

30.12.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду № 6 на продовження строку дії договору в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому договорі про закупівлі, укладеному в попередньому році на строк достатній для проведення тендерної процедури. Строк дії договору продовжено з 01.12.2020 до 31.03.2021.

З 01.03.2018 нова редакція Кодексу ГТС була введена в дію відповідно до постанови НКРЕКП № 788 від 27.07.2018 внесені відповідні зміни й у інші нормативні акти, такі як Правила постачання природного газу (затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015).

Таким чином, з 01.03.2018 було впроваджене подобове балансування природного газу, що зокрема означає що:

- обліковим періодом споживання первинно визначається газова доба щодо котрої здійснюється балансування, місячний період використовується для остаточних грошових розрахунків;

- споживачі природного газу замовляють газ у постачальників планованого споживання, максимально точно плануючи обсяги, які постачальник зобов`язаний їм поставити у подальшому;

- споживачі мають право здійснювати коригування обсягів споживання стосовно наступної доби (та подальших газових діб) шляхом надсилання відомостей щодо таких обсягів постачальникові;

- разом із впровадженням подобового балансування газу посилюється відповідальність за небаланс, оскільки розрахунок збитків та штрафів виконується за наслідками кожної доби та підсумовується за місяць, при цьому обсяги перевищення обсягів та недобору не підлягають взаємозаліку.

Відповідно до п.п. 6.2.2., 6.2.3. договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу за добу споживання більше ніж на 3- 5% відрізняється від замовленого обсягу газу (позитивний чи негативний небаланс від 3% до 5% включно), споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

У випадку, якщо вказане у п. 6.2.2. договору відхилення перевищуватиме 5% - споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

Подобове споживання визначене на підставі даних оператора ГТС, які відображені на електронній ІТ-платформі SАР, адже відповідно до ч. 3 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до ч. 5 розділу 1 Правил постачання природного газу Інформаційна платформа - це електронна платформа, функціонування та корегування якою забезпечується оператором ГТС, відтак показники подобового споживання, що відображені на ній є підставою для проведення розрахунків між учасниками ринку природного газу.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що використовуючи вищенаведені дані та документи, за наслідками діяльності у листопаді - грудні 2020 та січні - лютому 2021 були виявлені невідповідності між замовленими та фактично спожитими обсягами газу у розмірі 3-5 %.

Окрім того, для зручності споживачів газу було запроваджено на сайті постачальника особистий кабінет для кожного споживача, де відповідач відкоригував споживання газу у листопаді - грудні 2020 та у січні - лютому 2021.

На підтвердження фактичного споживання відповідачем природного газу позивачем додано до матеріалів позовної заяви: - акт приймання-передачі природного газу № РН-0002448 за листопад 2020 в об`ємі 132,22773 тис.м.куб.; акти приймання-передачі природного газу № РН-0002925, № РН-0003216 за грудень 2020 в об`ємі 174,42372 тис.м.куб.; акт приймання-передачі природного газу № РН-0000150 за січень 2021 в об`ємі 148,95869 тис.м.куб.; акти приймання-передачі природного газу № РН-0000481, № РН-0000482 за лютий 2021 в об`ємі 37,86631 тис.м.куб.

У зв`язку з вищенаведеним, за твердженям позивача, штраф за небаланс постачання природного газу: у період за листопад - грудень 2020 та січень - лютий 2021 становить 57 093,51 грн; у листопаді 2020 - 12 356,42 грн; у грудні 2020 року - 10 897,47 грн; у січні 2021 року - 23 560,27 грн; у лютому 2021 року - 10 279,35 грн.

Підставою для плати штрафних санкцій перевищення за небаланс об`єму постачання природного газу є рахунки на оплату, а саме: рахунок-фактура № СФ-Ш-12-99 (за листопад 2020), рахунок-фактура № СФ-Ш-14-44 (за грудень 2020), рахунок-фактура № СФ-Ш- 00064 (за січень 2021), рахунок-фактура № СФ-Ш-00161 (за лютий 2021).

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.01.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Вирішено стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" 57 093,51 грн штрафу та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором, правовідносини за яким регулюються Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України щодо поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

За правилами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що господарські операції між позивачем та відповідачем оформлені належним чином бухгалтерськими документами у вигляді актів приймання-передачі природного газу.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ, вказане підтверджується низкою актів приймання-передачі природного газу, що підписані представниками позивача та відповідача, а також скріплені їх печатками.

Відтак, з наведеного слідує, що сторонами вчинені всі необхідні юридично-значимі дії на виконання умов договору, а отже, в суду наявні підстави стверджувати про факт поставки природного газу позивачем відповідачу.

Крім того, позивачем не заперечено факт оплати відповідачем наданого йому у власність природного газу.

Разом з тим, позивач в позові зазначає, що ним були виявлені невідповідності між замовленими та фактично спожитими обсягами газу.

Вищевикладене стало підставою для звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом.

Так, посилаючись на норми законодавства та укладений між сторонами договір, позивач в позові просить стягнути з відповідача 57 093,51 грн. штрафних санкцій.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку, нарахування штрафних санкцій проведено за небаланс постачання природного газу листопада - грудня 2020 та січня - лютого 2021.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, в якому не заперечував щодо наявності договірних відносин між ним та позивачем.

Водночас, відповідач у апеляційній скарзі зазначив, що небаланси виникли внаслідок безпідставного відбору оператором ГРМ з газотранспортної системи у відповідні періоди постачання природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби та понесення витрат пов`язаних з таким балансуванням, а додані до матеріалів справи односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць не містять відомостей щодо джерела внесення в них інформації. Також, на думку відповідача, коригуючі акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць не містять пояснень, чому відбулися коригування.

Позивач у відповіді на відзив на позов зазначив, що штраф за порушення договірного зобов`язання встановлювався в договорі за згодою сторін (відповідно до укладеної додаткової угоди № 3, якою було внесено зміни до договору), тому, зважаючи на факт недотримання відповідачем умов договору, суд першої інстанції дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції про те, що позивачем правомірно нараховано відповідачу штрафні санкції до стягнення.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції у сумі 57 093,51 грн, у зв`язку з неналежним виконанням умов п. 2.5 договору, що розраховані на підставі п. 6.2.2. та 6.2.3 договору (згідно внесених додатковою угодою № 3 змін).

Як вже зазначалось судом першої інстанції вище, сторони, зокрема, погодили, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу за добу споживання більше ніж на 3-5% відрізняється від замовленого обсягу газу (позитивний чи негативний небаланс від 3% до 5% включно), споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення.

У випадку, якщо вказане у п. 6.2.2. договору відхилення перевищуватиме 5% - споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості обсягу газу, на котрий фактичний обсяг споживання буде відрізнятись від замовленого за кожну добу, в якій зафіксоване таке відхилення (п. п. 6.2.2. та п. 6.2.3. додаткової угоди № 3).

При цьому, відповідно до п. 1.2. договору постачальник передає споживачу у листопаді 2020 року 136,61454 тис. куб. метрів газу, водночас з Акту приймання-передачі природного газу вбачається, що за листопад позивачем фактично передано відповідачу природний газ в обсязі 132,22773 тис. куб. метрів.

Сторонами погоджено, що постачальник передає споживачу у лютому 2021 року 197,75482 тис. куб. метрів газу, водночас з Акту приймання-передачі природного газу вбачається, що за лютий позивачем фактично передано відповідачу природний газ в обсязі 37,86631 тис. куб. метрів.

З наведеного вбачається, що відповідачем порушено умови пунктів 2.1. та 2.2. додаткової угоди № 3, позаяк, обсяг використаного природного газу відрізняється більше ніж на 5% від замовленого обсягу природного газу за відповідний період (листопад - грудень 2020 та січень - лютий 2021). Тобто, відповідачем використано природний газ в обсязі меншому, ніж є допустимим нормами обсягів споживання природного газу.

Відтак, судом першої інстанції перевірено розрахунок позивача щодо нарахування штрафних санкцій, який здійснений відповідно до п. 6.2.2. договору та правомірно встановлено, що вказаний розрахунок позивача є арифметично вірним, а тому сума 57 093,51 грн. штрафу підлягає стягненню з відповідача.

Підсумовуючи вищевиклалне, судова колегія дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи відповідача викладені у апеляційній скарзі стосовно неправильного дослідження та оцінки доказів судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 18.01.2022 у справі № 911/2608/21 - без змін.

Матеріали справи № 911/2608/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко