РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2022Справа № 904/9804/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон"

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки"

2. ОСОБА_1

про солідарне стягнення 6 470 406,90 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Токарєва К.К.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альбіон" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки", ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором №10АН-20 від 25.02.2020 у розмірі 5 508 561,45 грн, яка складається з суми основного боргу у розмірі 3 359 291,95 грн та 365% річних у розмірі 2 149 269,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2022 матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17.08.2022.

10.08.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у якому представник відповідача 1 просила не здійснювати розгляд справи без особистої участі представника відповідача 1 та відповідача 2.

10.08.2022 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

11.08.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1 заперечує проти позову.

У зв`язку із перебуванням судді Зеленіної Н.І. у відпустці, підготовче засідання призначене на 17.08.2022 не відбулося.

Ухвалою суду від 22.08.2022 підготовче засідання призначено на 31.08.2022.

Протокольною ухвалою суду від 31.08.2022 задоволено заяву ТОВ "Компанія "Альбіон" від 14.07.2022 про залишення без розгляду заяви від 05.05.2022 про залишення позову без розгляду в частині; залишено без розгляду заяву про залишення без розгляду позову в частині від 05.05.2022; та відкладено підготовче засідання на 28.09.2022.

05.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у які позивач просить стягнути з відповідачів 3 258 943,39 грн - суми основного боргу та 3 211 463,51 грн - відсотків річних.

26.09.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у якому представник відповідача 1 просить не здійснювати розгляд справи без особистої участі представника відповідача 1.

Протокольною ухвалою суду від 28.09.2022 прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 05.09.2022 та відкладено підготовче засідання на 19.10.2022.

12.10.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшли пояснення на заяву про збільшення розміру позовних вимог.

17.10.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у якому представник відповідача 1 просить не здійснювати розгляд справи без особистої участі представника відповідача 1 та продовжити строк підготовчого провадження.

У зв`язку із перебуванням судді Зеленіної Н.І. у відпустці, підготовче засідання призначене на 19.10.2022 не відбулося.

Ухвалою суду від 24.10.2022 призначено підготовче засідання на 08.11.2022.

08.11.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у якому представник відповідача 1 просить не здійснювати розгляд справи без особистої участі представника відповідача 1 та продовжити строк підготовчого провадження.

Протокольною ухвалою суду від 08.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2022.

16.11.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

29.11.2022 на електронну пошту суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у якому представник відповідача 1 просить не здійснювати розгляд справи без особистої участі представника відповідача 1. Подане клопотання обґрунтовано введенням воєнного стану на території України, масовими ракетними обстрілами, віддаленістю представника відповідача від міста Києва та відсутністю іншого адвоката, який може представляти інтереси відповідача 1.

Суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Та обставина, що відповідні повноваження суду є дискреційними не створює імунітету від перевірки належності застосування судом свого розсуду при розгляді справи на предмет відповідності такого цілям та завданням, які стоять перед судом, та в аспекті відповідності таких дій принципу верховенства права як стримуючого фактору.

При цьому будь-який законодавчий припис, що встановлює певні межі розсуду, повинен бути оцінений на предмет дотримання фундаментальних вимог верховенства права, зокрема щодо співмірності (пропорційності) тій меті, за якою законом передбачене відповідне обмеження, або яке відбулось унаслідок застосування розсуду суду.

Пропорційність є загальною умовою для вирішення всіх процесуальних питань у межах дискреційних повноважень і повинна належно застосовуватись на кожній стадії правозастосування.

Оцінюючи дотримання принципу пропорційності, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та інше, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №260/4504/20.

Відповідачем 1 у клопотанні про відкладення судового засідання не вказано, що відповідач 1 має намір подати якісь клопотання, заяви по справі, додаткові пояснення чи додаткові докази.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 30.11.2022 суд дослідив зібрані в матеріалах справи докази.

30.11.2022 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (лізингоодержувач) було укладено договір №10АН-20, відповідно до умов якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку №1 "Специфікація".

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість майна становить гривневий еквівалент 317 616,00 доларів США, що розраховується за курсом продажу долару США, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладення цього договору, збільшеного на розмір зборів, пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами, та на дату укладення цього договору становить 1 296 667,32 грн. Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, збільшеного на розмір зборів, пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами, відповідно до умов п. 2.1.1. договору.

Згідно п. 3.1 договору, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього договору та додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний в цьому договорі.

Авансовий платіж лізингоодержувача в рахунок оплати майна складає 4,81% від вартості майна та складає 15 277,33 доларів США, та підлягає сплаті в термін до 03.03.2020 включно. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті фактичної оплати, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що за надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію, яка є першим лізинговим платежем в розмірі 4 764,24 доларів США у строк до 03.03.2020. Комісія сплачується лізингоодержувачем на поточний рахунок лізингодавця в національній валюті за міжбанківським курсом фактичної оплати.

Відповідно до п. 3.4 договору, розмір, склад, термін сплати лізингових платежів встановлюється в графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в доларах США), зазначеної в графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами. Такий порядок застосовується до всіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з договором. Сторони домовилися, що при зміні міжбанківського курсу фактичної оплати, міжбанківського курсу графіку, міжбанківського курсу акту приймання-передачі по відношенню до міжбанківського курсу договору, пропорційно автоматично змінюється ціна договору в гривні, і, в даному випадку не має потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору в гривні. У випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в графіку, і на дату фактичної оплати лізингового платежу Міжбанківський курс фактичної оплати лізингового платежу буде більшим, ніж міжбанківський курс графіку, лізингоодержувач зобов`язаний здійснити оплату такого лізингового платежу, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати. У випадку, якщо лізингоодержувач здійснить оплату лізингового платежу раніше строку його сплати, вказаного в графіку, платіж зараховується, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

Згідно п. 3.5 договору, чергові лізингові платежі складаються з: суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передач; платежу як винагороди (комісії) лізингодавцю за отримане у лізинг майно, який не може бути меншою за 1 гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що враховуючи валютну складову платежів по договору, сторони погодили, що всі сплачені лізингоодержувачем грошові кошти за договором в гривні зараховуються лізингодавцем в рахунок оплати грошових зобов`язань за договором виходячи з міжбанківського курсу долару США, встановленого на відповідний (мінімально дозволений) банківський день (встановлений чинною постановою НБУ щодо строків здійснення банками купівлі іноземної валюти за дорученням юридичних осіб) після дня зарахування грошових коштів лізингодавцю згідно з умов договору. При цьому, якщо сплачених лізингоодержувачем грошових коштів в гривні не достатньо для виконання ним грошових зобов`язань в доларах США згідно з умов договору, лізингоодержувач зобов`язаний впродовж 10 календарних днів з дня відповідної сплати коштів здійснити відповідну доплату; якщо сплачених коштів виявиться більше, лізингодавець зобов`язується зарахувати їх в рахунок майбутніх платежів по договору.

Згідно п. 3.8 договору, сторони домовилися, що при зміні курсу валют на дату зарахування грошових коштів згідно п. 3.7 договору по відношенню до Міжбанківського курсу фактичної оплати та/або Міжбанківського курсу графіку, пропорційно автоматично змінюється і ціна договору, і в даному випадку, немає потреби в підписанні додаткової угоди про зміну ціни договору.

Відповідно до п. 11.1 договору, ціна договору становить гривневий еквівалент 360 703,57 доларів США, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладення становить 8 835 433,95 грн (у редакції додаткової угоди №1 від 23.06.2020).

Згідно з п. 12.1 договору, строк дії договору з 25.02.2020 по 20.10.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором.

У Специфікації до договору сторони визначили майно, яке передається лізингодавцем лізингоодержувачу, а саме: сівалка Great Plains YP1630F-1670WS, вартістю 151 736,00 доларів США, та сівалка Great Plains YP2425F-2470, вартістю 165 880,00 доларів США

Окрім того, у додатку 2 до договору сторонами погоджено графік внесення лізингових платежів, до якого вносилися зміни додатковою угодою №1 від 23.06.2020.

На виконання умов договору, 05.06.2020 між сторонами підписано акт приймання-передачі предмету лізингу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що лізингоодержувачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором в частині сплати лізингових платежів, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 365% річних на підставі п. 8.1 договору за порушення строків оплати лізингових платежі. Враховуючи, що за належне виконання відповідачем 1 зобов`язань за спірним договором поручився відповідач 2, суд просить стягнути заборгованість солідарно з відповідачів.

Заперечуючи проти позову відповідач 1 зазначає, що розрахунок заборгованості, який долучено позивачем, є необґрунтованим та за контррозрахунком відповідача 1, розмір його заборгованості по лізинговим становить 81 695,44 доларів США (що еквівалентно 3 017 363,83 грн) та відповідно розмір 365% річних розраховано не корректно.

Відповідач 2 заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що позивачем не дотримано досудовий порядок врегулювання спору.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства.

Порядок та умови набуття лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу у власність визначаються договором фінансового лізингу або зазначеним у такому договорі окремим договором купівлі-продажу (викупу) об`єкта фінансового лізингу, або іншим договором, визначеним договором фінансового лізингу (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Як вбачається із акту приймання-передачі від 05.06.2020, лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав майно: сівалка Great Plains YP1630F-1670WS, вартістю 151 736,00 доларів США, та сівалка Great Plains YP2425F-2470, вартістю 165 880,00 доларів США

Відповідно до графіку внесення лізингових платежів у редакції додаткової угоди від 23.06.2020, сторони погодили наступний графі внесення лізингових платежів: 1) у строк до 20.06.2020 сума чергового платежу - 3 131,40 доларів США; 2) у строк до 20.07.2020 сума чергового платежу - 3 595,31 доларів США; 3) у строк до 20.08.2020 сума чергового платежу - 3 595,31 доларів США; 4) у строк до 20.09.2020 сума чергового платежу - 41 432,44 доларів США; 5) у строк до 20.10.2020 сума чергового платежу - 41 080,61 доларів США; 6) у строк до 20.11.2020 сума чергового платежу - 2 602,19 доларів США; 7) у строк до 20.12.2020 сума чергового платежу - 40 627,42 доларів США; 8) у строк до 20.01.2021 сума чергового платежу - 2 235,74 доларів США; 9) у строк до 20.02.2021 сума чергового платежу - 2 019,38 доларів США; 10) у строк до 20.03.2021 сума чергового платежу - 2 235,75 доларів США; 11) у строк до 20.04.2021 сума чергового платежу - 2 163,62 доларів США; 12) у строк до 20.05.2021 сума чергового платежу - 2 235,74 доларів США; 13) у строк до 20.06.2021 сума чергового платежу - 65 418,80 доларів США; 14) у строк до 20.07.2021 сума чергового платежу - 1 480,42 доларів США; 15) у строк до 20.08.2021 сума чергового платежу - 64 711,24 доларів США; 16) у строк до 20.09.2021 сума чергового платежу - 701,71 доларів США; 17) у строк до 20.10.2021 сума чергового платежу - 61 426,69 доларів США.

Разом з тим, як зазначає позивач, та не заперечує у відзиві на позовну заяву відповідач 1, останній не здійснив повну оплату лізингових платежів.

Враховуючи наведено, у відповідача 1 утворилася заборгованість на суму 88 236,23 доларів США (з яких: 27 280,29 доларів США - заборгованість по 15-му платежу, та 60 955,94 доларів США - заборгованість по 17-му платежу).

Зазначені обставини підтверджується банківськими довідками від 02.11.2021 та від 23.11.2021, виписками по банківських рахунках та копіями платіжних доручень.

Відповідно до п. 10.3 договору, у випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу у строки, вказані у графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви.

Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість відповідача 1 за договором в гривневому еквіваленті по курсу станом на 17.08.2022 становить 3 258 943,39 грн.

Наведеними обставинами спростовуються доводи відповідача 1 про те, що його заборгованість за договором становить 3 017 363,83 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 3 258 943,39 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачами не надано.

Наявність та розмір заборгованості відповідача 1 у розмірі 3 258 943,39 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачами не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 365% річних у розмірі 3 211 463,51 грн, відповідно до розрахунку поданого разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони погодили, що у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати 365% річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Перевіривши розрахунок 365% річних, долучені до заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що наданий розрахунок є арифметично правильним та обґрунтованим, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, 26.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (лізингодавець), громадянином ОСОБА_1 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (лізингоодержувач) було укладено договір поруки №1П/10АН-20.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, предметом договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору №10АН-20 від 25.02.2020, а також усіх додаткових угод до нього, які вже укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії договору №10АН-20 від 25.02.2020.

Згідно п. 2.1 договору поруки, у випадку неможливості виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань за основним договором: лізингодавець має право на свій розсуд пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя чи лізингоодержувача або обом сторонам одночасно; лізингоодержувач не пізніше ніж за 3 банківські дні до моменту настання строку виконання зобов`язань за основним договором повідомляє лізингодавця та поручителя про неможливість виконання зобов`язань за основним договором.

Відповідно до п. 6.2 договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ТОВ "Світ Агротехніки" та ОСОБА_1 несуть солідарну відповідальність перед позивачем за неналежне виконання умов основного договору.

Доказів виконання взятих на себе зобов`язань поручителем перед позивачем до матеріалів справи не надано, наявності обставин, з якими закон пов`язує припинення поруки, судом також не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 2 заборгованості солідарно із відповідачем 1, а відтак вимоги підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Окрім того, суд зазначає, що досудовий порядок вирішення спорів даної категорії не є обов`язковим.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному аспектах.

Як встановлено ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачами, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000,00 грн.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивач долучив до матеріалів справи: копію договору №1/02-19 про надання правничої допомоги від 27.02.2019, копію додаткової угоди №28 від 17.11.2021 до договору, та копію зміни від 22.12.2021 до додаткової угоди, копію платіжного доручення №3160 від 30.11.2021 на суму 75 000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до договору, сторонами досягнуто згоди щодо розміру гонорару у фіксованій сумі - 25 000,00 грн.

Оскільки сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір гонорару адвоката, то надання детального опису робіт не є обов`язковим, оскільки фіксований розмір адвокатських витрат не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Водночас, суд зазначає, що існування обставин, які є підставами для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, зацікавлена сторона доводить суду належними та допустимими доказами при поданні заяви про зменшення розміру адвокатських витрат.

Заперечуючи проти розміру адвокатських витрат, відповідач 1 зазначає, що позивачем не додано доказів щодо понесення витрат на правову допомогу, а розмір витрат є неспівмірним та завищеним із обсягом наданої допомоги. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру адвокатських витрат та гонорару успіху відповідач не долучає до матеріалів справи.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, та погодження сторонами фіксованого розміру гонорару, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 45 000,00 грн, розмір якої є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку із чим вимоги про стягнення адвокатських витрат підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" - задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, код ЄДРПОУ - 36947647) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 31-Д, код ЄДРПОУ - 35396734) 3 258 943 (три мільйони двісті п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок три) грн 39 коп. - суми основного боргу, 3 211 463 (три мільйони двісті одинадцять тисяч чотириста шістдесят три) грн 51 коп. - 365% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, код ЄДРПОУ - 36947647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 31-Д, код ЄДРПОУ - 35396734) 48 528 (сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 05 коп. - витрат по сплаті судового збору та 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн - витрат на професійну правничу допомогу.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 31-Д, код ЄДРПОУ - 35396734) 48 528 (сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 05 коп. - витрат по сплаті судового збору та 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.12.2022.

Суддя Н.І. Зеленіна