судді Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксіома» (далі - ТОВ «Аксіома»), про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації
за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанови Східного апеляційного господарського суду від 07 грудня 2021 року (головуючий суддя Гетьман Р. А., судді Гребенюк Н. В., Склярук О. І.), додаткові постанови Східного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2021 року (головуючий суддя Гетьман Р. А., судді Гребенюк Н. В., Склярук О. І.) та додаткові рішення Господарського суду Харківської області від 27 вересня 2021року (суддя Хотенець П. В.)
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів про:
1) визнання недійсним договору дарування частини частки у статутному капіталі ТОВ «Аксіома», за яким ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняв частину частки у статутному капіталі цього товариства в розмірі 3,33 %, що в грошовому еквіваленті становить 183 150 грн;
2) визнання недійсним договору дарування частини частки у статутному капіталі ТОВ «Аксіома», за яким ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_4 прийняв частину частки у статутному капіталі товариства у розмірі 0,97 %, що в грошовому еквіваленті становить 53 350 грн;
3) визнання недійсним договору дарування частини частки у статутному капіталі ТОВ «Аксіома», за яким ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_5 прийняв частину частки у статутному капіталі товариства у розмірі 0,7 %, що в грошовому еквіваленті становить 38 500 грн;
13 вересня 2021 року рішенням Господарського суду Харківської області у задоволенні позову відмовлено.
07 грудня 2021 року постановою Північного апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції залишено без змін.
ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду:
3) з касаційною скаргою від 30 грудня 2021 року (вх. № 485/2022) на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви ТОВ «Аксіома» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу;
4) з касаційною скаргою від 30 грудня 2021 року (вх. № 481/2022) на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 направила до Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду виправлені касаційні скарги. 21 лютого 2022 року до суду надійшли:
ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нові, якими відмовити у задоволенні заяв про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
22 квітня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою відкрив касаційне провадження у справі № 922/1964/21 за касаційними скаргами позивачки.
08 червня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу № 922/1964/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки вважав за необхідне відступити від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 971 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 971 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 971 грн.
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) суд «встановлений законом» має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.
Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата Верховного Суду є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, до складу якого входить двадцять один суддя Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом.
Повноваження Великої Палати Верховного Суду в господарському судочинстві конкретизовано в частинах третій - п`ятій статті 302 ГПК України, у якій визначено обмежений перелік підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата): 1) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду; 2) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати: 3) дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду чітко передбачений у статті 303 ГПК України.
У частині першій зазначеної статті визначено, що питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується касаційним судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу (частина четверта статті 303 ГПК України).
Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду передбачений у статті 303 ГПК України, відповідно до частин першої - третьої якої питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом (більшістю від складу суду, що розглядає справу) за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи і може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.
Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу (частина четверта статті 303 ГПК України).
Якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати (частина шоста статті 303 ГПК України).
Тобто до Великої Палати Верховного Суду передається саме господарська справа.
Цій передачі передує подання касаційної скарги (стаття 289 ГПК України), стадія відкриття касаційного провадження і витребування матеріалів справи (стаття 294 ГПК України) (у разі необхідності - залишення касаційної скарги без руху (стаття 292 ГПК України)), підготовка справи до касаційного розгляду (стаття 299 ГПК України).
Зазначені процесуальні дії відповідно до глави 2 «Касаційне провадження» розділу ІV «Перегляд судових рішень» ГПК України входять до повноважень суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Касаційний господарський суд.
Зокрема, відповідно до частини першої статті 292 ГПК України касаційна скарга реєструється у день її надходження до суду касаційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.
У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 ГПК України, про що суддею постановляється ухвала про залишення касаційної скарги без руху. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частини друга, п`ята статті 292 ГПК України).
Касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо вона не підписана (пункт 1 частини четвертої статті 292 ГПК України).
За вказаною касаційною скаргою 08 червня 2022 року (разом з іншими касаційними скаргами ОСОБА_1 ) Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду відкрив касаційне провадження і витребував із суду першої інстанції цивільну справу № 922/1964/21.
Закриваючи провадження за вказаною касаційною скаргою, Велика Палата Верховного Суду керувалася пунктом 2 частини першої статті 296 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано.
Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Суддя О. М. Ситнік