ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2022 р. Справа№ 910/7230/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 06.12.2022:

від позивача: Нестеров Є.М.;

від відповідача: Крутенко Ю.В.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 (ухвалу підписано 10.08.2022)

у справі № 910/7230/22 (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хаббер"

про стягнення 1 772 006,53 грн.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заяви та рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хаббер» (далі - відповідач) про стягнення попередньої оплати за договором про розробку компонентів програмного забезпечення № 0921 від 23.11.2021 року в розмірі 1772006,53 грн.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивачем в односторонньому порядку було розірвано укладений між ним та відповідачем договір №0921 про розробку компонентів програмного забезпечення від 23.11.2021, проте оплачені позивачем кошти у вигляді попередньої оплати за цим договором у сумі 1772006,53 грн відповідачем не було повернуто.

Разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах позовних вимог у сумі 1772006,53 грн, які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Хаббер».

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" про забезпечення позову у межах справи №910/7230/22 відмовлено.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 мотивована тим, що позивачем не обґрунтовано підстав вважати, що своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. З наданого до заяви про забезпечення позову листа відповідача не вбачається, що останній заперечує щодо повернення суми попередньої оплати позивачу. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на ухилення виконання свого зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

Суд першої інстанції зазначив, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника. Натомість, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

24.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2022, в якій просило скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" про забезпечення позову задовольнити та вжити заходи забезпечення позову. Також скаржник просив поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" строк на апеляційне оскарження.

12.10.2022 на адресу суду від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, які суд апеляційної інстанції ухвалою від 13.10.2022 залишив без розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 було також відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/7230/22, розгляд справи призначено на 08.11.2022.

04.11.2022 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі. До відзиву відповідачем було долучено додаткові докази у даній справі, зокрема, копію заключної виписки по рахунку ТОВ «ХАББЕР» за період з 01.03.2022 по 31.08.2022. Сторона просила долучити даний доказ до матеріалів справи, обґрунтовуючи клопотання про долучення тим, що заява про забезпечення доказів, яка була подана разом з позовною заявою, була розглянута судом першої інстанції за відсутності представників сторін, а тому фактично відповідач був позбавлений права подати відповідний доказ.

Вказаний відзив протокольною ухвалою був прийнятий судом в порядку ст. 263 ГПК України з поновленням строку на його подання. Водночас, новий доказ, який просив долучити відповідач, датований 31.08.2022, тобто після прийняття оскаржуваної ухвали у даній справі, що унеможливлює його прийняття в розумінні ст. 269 ГПК України. А тому суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу у даній справі на підставі ч. 1 ст. 269 ГПК України.

08.11.2022 розгляд справи №910/7230/22 не відбувся у зв`язку з відсутню електропостачання, про що складено відповідний акт щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність функціонування автоматизованої системи від 08.11.2022.

17.11.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу у даній справі. В ній сторона зазначає, що поданою випискою відповідач фактично підтверджує витрачання коштів (понад 60 000,00 грн) не на погашення боргу перед позивачем, що, на думку апелянта, є окремим підтвердженням обґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що не досліджує подану відповідачем виписку з банківського рахунку, а тому й не враховує міркування позивача щодо поданого доказу при ухваленні даної постанови.

Ухвалою суду від 08.11.2022 розгляд справи було перепризначено на 06.12.2022.В судове засідання 06.12.2022 з`явились представники обох сторін. Представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнивши заяву позивача про задоволення позову.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні. Вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Так, апелянт зазначив, що в оскаржуваній ухвалі суду зазначено наступне: «З наданого до заяви про забезпечення позову листа відповідача не вбачається, що останній заперечує щодо повернення суми попередньої оплати позивачу. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій спрямованих на ухилення від виконання свого зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.». Разом з тим, з такою позицією суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, долученим позивачем до заяви, зокрема електронному листуванню із представником відповідача, з якого вбачається, що вже на етапі досудового врегулювання спору відповідач прямо заявляє, що повернення заборгованості за договором призведе до банкрутства відповідача.

Також скаржник зазначив, що ризик ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому обумовлений не лише тим фактом, що відповідач фактично ухиляється від повернення попередньої оплати, а й тим, що представник вiдповiдача визнає законність вимоги позивача, однак відверто зазначає, що наразі будь-яка спроба навіть часткового повернення заборгованостi позивачу призведе до банкрутства вiдповiдача, про що свідчить скриншот електронного листування представника позивача з представником відповідача (долучався до заяви про забезпечення позову).

При цьому захід, про вжиття якого просить позивач, за доводами апелянта, є адекватним та співмірним, прямо пов`язаним iз предметом позову, обґрунтованим, а тому може і повинен бути застосований.

Таким чином, апелянт зазначив, що суд першої інстанції формально дослідив матеріали поданої заяви, не взявши до уваги аргументи позивача та докази, долучені до заяви, що призвело до постановлення протиправної, необґрунтованої ухвали, яка суперечить практиці Верховного Суду та підлягає скасуванню.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вiдповiдна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 14.06.2018 року у справі № 916/10/18.

5. Узагальнений виклад доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Відповідач у поданому відзиві зазначив, що ознайомившись зі змістом апеляційної скарги ТОВ «ТД УКРТРЕЙД» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2022, ТОВ «ХАББЕР» вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставні, а оскаржувана ухвала - законною та обґрунтованою.

Так, в апеляційній скарзі скаржник стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, долученим позивачем до заяви про забезпечення позову, зокрема, електронному листуванню із представником відповідача, з якого вбачається, що вже на етапі досудового врегулювання спору відповідач прямо заявляє, що повернення заборгованості за договором призведе до банкрутства відповідача.

З таким обґрунтуванням ТОВ «ХАББЕР» не погоджується, вважає висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для забезпечення позову вірним з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначає, що дійсно у березні - червні 2022 року позивач та відповідач обмінялися низкою електронних листів, у яких обговорювали питання, пов`язані з припинення співпраці над проектом «Scallium», який передбачав, серед іншого: надання послуг, перелік яких міститься у «Технічному завданні», що було оформлено договором про розробку компонентів програмного забезпечення № 0921 від 23.11.2021.

У листуванні електронною поштою не вказано суми грошових коштів, які ТОВ «ТД УКРТРЕЙД» просить повернути, а також відсутні будь-які посилання на договори, за якими позивач мав намір припинити співпрацю і за якими просить повернути суму авансу в розмірі 48 576,00 доларів США.

Також, відповідач зазначив, що листування велося на рiвнi менеджерів керівників відповідних напрямків роботи, а не на рівні керівників позивача та відповідача. У вказаних менеджерів відсутні повноваження на вчинення юридичних дій від імені юридичних осіб, в тому числі таких, як: визнання вимог щодо повернення авансу або повноважень робити заяви щодо майнового стану юридичної особи.

Крім того, за доводами сторони, зміст електронних листів, які надсилалися співробітником відповідача, жодним чином не свідчить про намір ухилитися від виконання рішення суду у разі його ухвалення.

Так у електронному листі від 21.06.2022, на який посилається позивач, менеджер відповідача повідомив, що їм як компанії не вдасться в найближчій перспективі повернути навіть частину суми, на яку роботи не виконані, оскільки ТОВ «Хаббер» на даний час знаходиться у незадовільному фінансовому стані внаслідок повномасштабного воєнного вторгнення РФ на територію України. У листі не зазначається, що відповідач вчинятиме будь-які дії, які можуть утруднити виконання рішення суду, у випадку його ухвалення. Адже, фінансовий стан відповідача погіршився не через його дії чи бездіяльність, а через економічну кризу, спричинену воєнною агресією.

Також відповідач зазначив, що надаючи оцінку, доданому до заяви про забезпечення позову, листа відповідача, судом в оскаржуваній ухвалі зроблено обґрунтований висновок що «з наданого до заяви про забезпечення позову листа відповідача не вбачається, що останні заперечує щодо повернення суми попередньої оплати позивачу. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на ухилення виконання свого зобов`язання з повернення суми попередньої оплати».

Відповідач зазначив, що менеджер відповідача був не в повному обсязі обізнаний щодо обігу коштів на рахунках відповідача. Відповідно до виписки по рахунку ТОВ «ХАББЕР», відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2022 по 31.08.2022, обороти за кредитом рахунку склали 7 555 175,12 грн, обороти за дебетом рахунку склали 7 153 590,22 грн. Вихідний залишок станом на 31.08.2022 складав 435 015,89 грн.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник зазначає, що він звернувся до відповідача із листом, у якому просив повернути сплачену попередню оплату, проте відповідач при проведені переговорів зауважив, що не має можливості повертати грошові кошти до закінчення війни в України, а будь-які спроби часткового погашення заборгованості можуть призвести до банкрутства компанії. Крім того, відповідач своїм електронним листом від 21.06.2022 підтвердив скрутне матеріальне становище та в чергове зазначив, що повернення попередньої оплати може призвести до банкрутства останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" про забезпечення позову у межах справи №910/7230/22 відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з урахуванням наступного.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Так, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 1 - 2 ст. 74 ГПК України).

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, заявником не надано належних доказів необхідності вжиття таких заходів. Відповідних доказів не було надано і до суду апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції встановив, що позовними вимогами у цій справі є стягнення заборгованості за договором про розробку компонентів програмного забезпечення № 0921 від 23.11.2021 року в розмірі 1772006,53 грн. При цьому, подаючи заяву про обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилається на листування менеджерів електронною поштою, в якому працівник відповідача повідомляє про скрутне фінансове становище товариства.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв таке листування як достатньо обґрунтовану підставу для забезпечення позову у даній справі.

В цій частині, суд апеляційної інстанції враховує доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що листування відбувалось на рівні менеджерів позивача та відповідача, жодний із представників не наділений повноваженнями офіційного представництва товариств. Так, зокрема, Андрій Павленко (працівник відповідача) не має повноважень на вчинення юридичних дій, таких як визнання боргу від імені відповідача. А тому в даному випадку суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача, що в даному випадку лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в розумінні ст. 74, 76-80, 269 ГПК України.

Також суд апеляційної інстанції приймає доводи відповідача, що листування, на яке посилається позивач, не містить ані посилань на договори, ані визнання розміру заборгованості. А тому таке листування не може вважатись досить обґрунтованим підтвердженням можливості настання загрози утруднення, або неможливості виконання рішення саме у даній справі.

А тому, з урахуванням того, що матеріали заяви не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення майбутнього рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість поданої заяви.

Посилання скаржника на висновок Верховного Суду у постанові від 14.06.2018 у справі № 916/10/18 також відхиляється судом апеляційної інстанції з огляду на те, що висновки у зазначеній справі здійснено за фактично інших обставин, тоді як забезпечення позову відбувалось шляхом накладення арешту на земельну ділянку. А тому доводи апелянта з посиланням на правові висновки в тій справі не приймаються судом апеляційної інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що сторона не позбавлена права повторно звернутись із заявою про забезпечення позову, оскільки ці доводи (з посиланням на банківську виписку, яка була відсутня в матеріалах справи в суді першої інстанції) не були підставою заяви про забезпечення позову.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Відповідно до ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на необґрунтованість заяви.

Таким чином, на підставі ст. 2, 136 - 140, ст. 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

8. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім Укртрейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/7230/22 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/7230/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали оскарження повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду.

Повний текст складено 12.12.2022.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич