ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.12.2022 року м. Дніпро Справа № 904/7138/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Орєшкіної Е.В..

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. ( суддя Бєлік В.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 31.01.2022р.) у справі

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Самань Віктора Петровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 305 754,31 грн. за договором № 12/02-6034-ОД від 16.06.2016 року та виселення

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Самань Віктора Петровича заборгованість у загальному розмірі 211 671,27 грн. за договором № 12/02-6034-ОД від 16.06.2016 р. та виселити Фізичну особу-підприємця Самань Віктора Петровича з державного нерухомого майна - нежитлового вбудованого приміщення площею 175,9 кв.м., розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 57.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, 23.02.2022р., Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 11 364 грн. 00 коп..

Апелянту також роз`яснено, що в разі невиконання ухвали в строк, визначений в її резолютивній частині, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

06.06.2022р. від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до суду надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, яке мотивовано посиланням на ст.8 Закону України "Про судовий збір", запровадження воєнного стану в країні, важке матеріальне становище відділення та відсутність коштів, для сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2022р. було відмовлено у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про звільненя від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі № 904/7138/20 повернуто заявнику.

11.11.2022р., Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях повторно звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Одночасно, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.11.2022р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2022р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/7138/20. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. по справі № 904/7138/20 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

21.11.2022р. матеріали справи № 904/7138/20 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2022р. апеляційний суд дійшов висновку, що наведені апелянтом доводи щодо пропуску строку на апеляційне оскарження не є тими обставинами, з якими норми Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки пропуск строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду зумовлений, з огляду на доводи, наведені скаржником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру, що скаржником не наведено належного обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, тому судом відхилено клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, що при невиконанні вимог даної ухвали, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях , на виконання вимог ухвали від 25.11.2022р., надійшла заява про усунення недоліків з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20.

У вказаному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення скаржник знову посилається на введення воєнного стану в Україні, на те, що під час збройної агресії Російської Федерації, протягом тривалого часу здійснються масові ракетні удари, зокрема, по м. Дніпро, наслідком яких є велика загроза життю людей і вказане зумовлює постійне перебування працівників Регіонального відділення в безпечних місцях, в яких не має технічної можливості вчасно та належним чином підготувати та направити процесуальні документи. Крім того, вказує на тому, що наслідком постійних масових ракетних ударів по м. Дніпро зумовило екстрені, систематичні відключення електроенергії на досить тривалий час, що унеможливлює належну та своєчасну підготовку процесуальних документів та, відповідно направити їх до суду. Вказані обставини, на його думку, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними причинами, та є в тому числі, підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, в тому числі за рекомендацією Ради суддів.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його безпідставність та, відповідно, відмову у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 2 ст. 256 ГПК України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому, ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку, суд, з врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

У відповідності до вимог ст. ст. 113, 116 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 18.01.2022, повний текст рішення складений та підписаний 31.01.2022р., таким чином, строк апеляційного оскарження зазначеного судового акта закінчився 20.02.2022р..

Скаржником апеляційну скаргу перший раз було подано 18.02.2022р., що підтверджується відміткою на першому аркуші апеляційної скарги, тобто в межах строку, встановленого ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 11 364 грн. 00 коп..

06.06.2022р. від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до суду надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, яке мотивовано посиланням на ст.8 Закону України "Про судовий збір", запровадження воєнного стану в країні, важке матеріальне становище відділення та відсутність коштів, для сплати судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, про звільненя від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі № 904/7138/20 повернуто заявнику.

Вдруге, Скаржником апеляційну скаргу подано 11.11.2022р., що підтверджується відміткою на першому аркуші апеляційної скарги, тобто із пропуском строку, встановленого ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, апеляційна скарга подана із значним пропуском процесуального строку для її подання, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України.

Доводи Скаржника про введення воєнного стану в Україні відхиляються колегією суддів, оскільки, право на поновлення строку у зв`язку із запровадженим воєнним станом не може визнаватися безумовним і залежати тільки від факту його запровадження. Вирішення питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28.10.2022р. у справі № 904/3910/21.

Отже, для визнання поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення з посиланням на воєнний стан на території України, Скаржник не довів, що такі обставини об`єктивно унеможливили своєчасного подання апеляційної скарги. При цьому, перша апеляційна скарга була подана своєчасно.

А тому, наведені в клопотанні про поновлення строку на подання вдруге апеляційної скарги доводи Позивача не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, як поважні причини пропуску строку. Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити заявнику на наступних положеннях.

За змістом ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому із правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "…право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.".

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Апеляційний суд вважає наведені апелянтом обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі необгрунтованими, а тому недостатніми для визнання їх поважними, у зв`язку з чим відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, також враховує, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки інших доводів та доказів щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли скаржника можливості подати апеляційну скаргу у встановлений ст. 256 ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку, заявлене клопотання не містить, а тому, поважних підстав для відновлення пропущеного строку не вбачається та не встановлено судом апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20.

Керуючись ст. ст. 119, 234, 256, п. 4 ч. 1 ст. 261, Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20.

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022р. у справі №904/7138/20 та додані до неї матеріали повернути (надіслати) скаржнику.

Копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Е.В. Орєшкіна