ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

09.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3729/22
за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай ЛПГ", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

відповідача-3: ОСОБА_2 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

Суддя Крижний О.М.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай ЛПГ", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором №011/3650/01307615 (в рамках програми DCFTA Agreement Initiative East) від 03.12.2021 в розмірі 4721978,89 грн. з яких 4392971,07 грн. - заборгованість за кредитом та 329007,82 грн. заборгованість за відсотками станом на 18.10.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором №011/3650/01307615 (в рамках програми DCFTA Agreement Initiative East) від 03.12.2021 в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Враховуючи що відповідачі-2,3 відповідно до договорів поруки №155982/3650/305653 та №155990/3650/305653 зобов`язалися відповідати за виконання позичальником основного зобов`язання (кредитного договору), позивач заявив вимогу про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на трикімнатну квартиру на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку загальною площею 88,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0033 га, кадастровий номер :06:224:0004, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :06:224:0003, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; елінг №29 в блоці №6 на території споживчого гаражно-човнового кооперативу рибалок-любителів "Дельфін", що знаходиться за адресою Автономна Республіка Крим, м. Алушта, с/рада Лучистівська, Судацьке шосе, 4 км; гараж розміром 3,55х6,0 м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , гараж 5г.

Заявник просить зустрічне забезпечення не застосовувати.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_2 вказане вище майно належить на праві власності. Заявник вважає, що для забезпечення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі про стягнення заборгованості, необхідним є вжиття судом заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що знаходиться у власності відповідача-3, що гарантуватиме виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 може безперешкодно його відчужити. Також враховуючи порядок виконання судових рішень, які набрали законної сили, визначеного Законом України "Про виконавче провадження" (зокрема статтею 48) квартира, житловий будинок, земельні ділянки гараж та елінг є нерухомим майном, на яке може бути звернуто стягнення державним чи приватним виконавцем і є реальним способом виконання виконавчого документу та захисту прав та інтересів позивача у даній справі.

Заявник вважає вказаний захід забезпечення позову достатні та адекватним. При цьому, вказує, що такий спосіб заходу забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття такого заходу забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища сторін. Заявник наголошує, що господарським процесуальним кодексом України визначено достатність лише самого припущення заявника про можливе невиконання ймовірного рішення суду внаслідок невжиття заходів забезпечення позову судом (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України). За твердженнями заявника Господарський процесуальний кодекс України не вимагає обов`язково надання доказів на підтвердження можливого невиконання ймовірного рішення суду і доказів підготовки дій відповідачем на відчуження майна та така вимога відсутня і в ст. 139 цього кодексу.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, підлягає доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач (заявник) просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача-3 (відповідно до переліку).

Заявник зазначає про наявність у відповідача-1 заборгованості перед ним за кредитним договором за яким також поручилися відповідачі-2 та 3. Позивач зазначає, що відповідачем-1 було порушено графік погашення заборгованості за кредитом та процентами, у зв`язку з чим 06.09.2022 звернувся до відповідача-1 із вимогою про дострокове погашення заборгованості. 18.10.2022 позивач звернувся до відповідачів-2,3 з вимогами погасити загальну заборгованість позичальника за кредитним договором. Заявник зазначає, що заборгованість не погашена, а тому позивач вважає, що є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача-3 може ускладнити або/та унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач-3 може безперешкодно відчужити належне їй на праві власності нерухоме майно.

Суд звертає увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.6.4 постанови від 25.02.2019 у справі №908/685/18, п.14 постанови від 15.01.2019 у справі №915/870/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.17 постанови від 26.02.2019 у справі №914/1353/16, в п.6.3. постанови від 25.02.2019 у справі №924/789/18, в п.14 постанови від 25.02.2019 у справі №922/2673/18).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.6.4 постанови від 25.02.2019 у справі №908/658/18, п.14 постанови від 15.01.2019 у справі №915/870/18).

Разом з цим, позивачем не обґрунтовано наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, зокрема не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем-3 дій, наприклад, але не виключно, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації (подання оголошень, здійснення оцінки майна); витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, за наявності такої можливості; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Тобто позивачем не доведено (не обґрунтовано) наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача.

Суд звертає увагу, що обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Отже, з урахуванням наведених заявником підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та наявних у матеріалах справи доказів, позивачем не доведено наявність підстав для вжиття таких заходів, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою, зокрема, за наявності належного обґрунтування.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про забезпечення позову - відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою, за наявності до того підстав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Крижний