ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"07" грудня 2022 р. Справа№ 910/14083/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

розглянувши апеляційну скаргу Таракан Юлії Ігорівни в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 (повний текст рішення

складено 04.08.2022)

у справі №0910/14083/21 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК"

до Таракан Юлії Ігорівни

про стягнення 25 111,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Таракан Юлії Ігорівни (далі по тексту - відповідач) про стягнення 24 768,96 грн заборгованості за кредитом, 227,05 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 115,18 гри заборгованості по комісії за користування кредитом та 2 270,00 грн судового збору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору банківського обслуговування віл 24.10.2018 щодо повернення кредитних коштів, в результаті чого за ним рахується заборгованість за кредитом у розмірі 24 768,96 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 227,05 грн та заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 115,18 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Таракан Юлії Ігорівни на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у сумі 24 768,96 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 239,06 грн. В іншій частині позову суд відмовив.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з наявних в матеріалах справи банківських виписок вбачається, що у період з 04.01.2021 по 29.04.2021 Таракан Ю.І. користувалася кредитними коштами, 26.04.2021 заборгованість у сумі 64 971,08 грн отримала статус «простроченої», останнє погашення заборгованості відбулося 31.07.2021. Починаючи з 31.07.2021 за відповідачем обліковується 24 768,96 грн простроченої заборгованості, отже позовні вимоги щодо стягнення цієї суми є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахованих позивачем та заявлених до стягнення процентів та комісії за користування кредитом, то суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки у підписаній відповідачем заяві про відкриття рахунку відсутні умови договору щодо встановлення розміру процентів та комісії за користування кредитом, що узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Таракан Юлія Ігорівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на закриття 16.08.2020 рахунку за № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 08.06.2022 №220608SU15022102 про закриття рахунку.

Відповідач зазначає, що в матеріалах даної справи відсутня заява ФОП Таракан Ю.І. про відкриття рахунку та анкета про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг", а також Тарифів банку, які б у сукупності свідчили про укладення Договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_2 , за яким був встановлений кредитний ліміт.

Як вказує апелянт, за період з 26.04.2021 по 30.09.2021 ним було повністю погашено суму заборгованості у розмірі 24 768,96 грн, що підтверджується банківською випискою "Приват для бізнесу" та сплачено 1 123,03 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 189,29 грн заборгованості по комісії.

29.09.2021 одночасно із погашенням у повному обсязі заборгованості був закритий рахунок № НОМЕР_3 .

Разом із апеляційною скаргою відповідач надав суду апеляційної інстанції заяву про розподіл судових витрат, за якою просить суд стягнути з позивача на користь відповідача 5 675,00 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2022 апеляційну скаргу Таракан Юлії Ігорівни у справі №910/14083/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Таракан Юлії Ігорівни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/22 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14083/22.

Матеріали справи №910/14083/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 28.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 задоволено клопотання Таракан Юлії Ігорівни про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Таракан Юлії Ігорівни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 17.10.2022 та попереджено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 на час апеляційного провадження. Розгляд апеляційної скарги Таракан Юлії Ігорівни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №0910/14083/21 призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

Позивач своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України не скористався, відзив на апеляційну скаргу суду не надав, що не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

24.10.2018 Фізична особа-підприємець Таракан Юлія Ігорівна звернулася до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та заявою про відкриття банківського рахунку, за умовами якого позивач відкрив підприємцю поточний рахунок, за якою Фізична особа-підприємець Таракан Юлія Ігорівна приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі по тексту - Умов), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування від 24.10.2018 (далі по тексту - Договір), та взяла на себе зобов`язання виконувати умови Договору. (а.с. 14).

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів і угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов (або у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом

"першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно до п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банка і клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди (п.3.2.1.1.3 Умов).

Згідно з п.3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов (або у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі).

30.04.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань був внесений запис про припинення господарської діяльності Фізичної особи-підприємця Таракан Юлія Ігорівна.

Згідно ч. 1 ст. 526, ст. 525 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 65 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порядок розрахунків з Банком визначений в Умовах.

Судом першої інстанції з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача за період з 01.01.2021 по 09.08.2021 встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по кредиту становить 24 768,96 грн, а тому суд задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ст.ст. 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ухвалюючи спірне рішення, суд першої інстанції, з урахуванням висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №0342/180/17-ц, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та комісії за користування кредитом, оскільки у підписаній відповідачем заяві про відкриття рахунку відсутні умови договору щодо їх розміру.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на повне погашення заборгованості, на доказ чого відповідач надав суду апеляційної інстанції виписку з додатку "Приват 24 для бізнесу" про рух коштів за період з 26.04.2021 по 30.09.2021, з якої вбачається, що відповідач здійснив погашення заборгованості згідно умов договору банківського обслуговування 31.08.2021 на суму 8 180,97 грн, 15.09.2021 на суму 1 697,60 грн, 29.09.2021 на суму 14 890,39 грн, та довідку АТ КБ

"ПРИВАТБАНК" №220608SU15022102 від 08.06.2022 про закриття рахунку № НОМЕР_4 . Також відповідач надав суду апеляційної інстанції довідку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №220608SU15202900 від 08.06.2022 про відсутність у відповідача позичкової заборгованості за кредитами та відсотками.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновку щодо застування статей 80, 269 ГІІК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним закопом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів. як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмо обґрунтувати, в чому полягала винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

На обґрунтування неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали, відповідач посилається на не отримання ним ані позовної заяви Банку, ані ухвали Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі №910/14083/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2022 про відкриття провадження у справі №910/14083/21 надіслано на адресу відповідача - 03170, м. Київ, вул. Ромена Роллана, 11, кв. 21, згідно довідки Укрпошти про причини повернення поштового відправлення №754 зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою, тоді як поштове відправлення №576, за яким суд першої інстанції направив судове рішення на адресу відповідача - 03170, м. Київ, вул. Ромена Роллана, 11, кв. 21, було вручено відповідачу 02.09.2022.

Крім того, справа №910/14083/21 розглядалась Господарським судом міста Києва за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Зазначене свідчить про наявність причин неможливості надання відповідачем доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, станом на дату відкриття провадження у даній справі - 17.05.2022 відповідач добровільно сплатив суму заборгованості за кредитом.

У разі, якщо предмет спору відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову у позові. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019, постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №907/551/17.

За таких обставин, у цій частині позову слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення 227,05 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 115,18 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, то в цій частині суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у підписаній відповідачем заяві про відкриття рахунку відсутні умови договору щодо встановлення розміру процентів та комісії за користування кредитом, що узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими, у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 4, 5 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи: 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Таракан Юлії Ігорівни та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 24 768,96 грн, з ухваленням нового рішення в цій частині, яким відмовити у задоволені позову, в решті рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Щодо заяви відповідача про розподіл судових витрат, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідачем надано суду апеляційної інстанції Договір про надання правничої допомоги від 22.08.2022, укладений між Адвокатським об`єднанням "П.Р.С. І КОМПАНІЯ" (Виконавець) та відповідачем (Замовник), за умовами якого Замовник замовив, а Виконавець зобов`язався надати послуги юридичного характеру: надання юридичних консультацій та правової допомоги по захисту свобод, прав та інтересів як фізичної особи, громадянина України, на підставі принципу верховенства права та Конституції, законів і міжнародних договорів України (зокрема, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), наступного характеру: здійснення представництва у суді, як виду правничої допомоги (професійної правничої допомоги); представництво інтересів у цивільних, адміністративних, господарських справах та справах про адміністративну відповідальність; представництво інтересів у різних організаціях, установах тощо (п. 1.1 Договору про надання правничої допомоги).

За домовленістю Сторін Виконавцем може бути надана Замовнику правнича допомога з питань, не передбачених цим Договором. Така допомога надається Виконавцем та оплачується Замовником в порядку, передбаченому окремими додатками до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору про надання правничої допомоги).

Згідно п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги вартість послуг встановлюється за домовленістю сторін, в залежності від складності та об`єму наданих послуг, що зафіксовано у відповідній додатковій угоді.

Даний Договір вступає в силу в день підписання його сторонами та діє до повного виконання своїх зобов`язань (п. 6.1 Договору про надання правничої допомоги).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підтвердження виконання умов Договору про надання правничої допомоги апелянт надав суду апеляційної інстанції Акт МОУ-0000033 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.09.2022, за яким Виконавець надав Замовнику наступні послуги: складання необхідних процесуальних документів: клопотань, апеляційної скарги, заяви про розподіл судових витрат, клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження; участь та представництво замовника в суді з усіма правами, які законодавством надаються позивачеві, відповідачу, третій особі; усного консультування з юридичних питань; отримання інформації та документів, необхідних для справи; ознайомлення з матеріалами справи в суді 1-ої інстанції; витрати на направлення поштової кореспонденції по господарській справі №910/14083/21.

Вартість робіт (послуги) складає 5 000,00 грн.

За приписами ст. 126 ГПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами Договору про надання правничої допомоги сторони погодили, що вартість послуг встановлюється за домовленістю сторін, в залежності від складності та об`єму наданих послуг, що зафіксовано у відповідній додатковій угоді, тоді як додаткову угоду суду апеляційної інстанції не надано, що позбавляє суд можливості визначити вартість робіт (наданих послуг). Наданий відповідачем Акт МОУ-0000033 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.09.2022 не містить відомостей про витрачений Виконавцем час.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту. представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 09.12.2021 у справі №922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Таким чином, враховуючи те, що у Договорі про надання правничої допомоги відсутній розмір та порядок обчислення вартості послуг, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні заяви апелянта про розподіл судових витрат, в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Таракан Юлії Ігорівни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 скасувати в частині стягнення з Таракан Юлії Ігорівни на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитом у сумі 24 768,96 грн, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким відмовити у задоволені позову.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/14083/21 залишити без змін.

4. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України) на користь Таракан Юлії Ігорівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 ) 5 597,66 грн (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 66 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/14083/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.12.2022 у зв`язку із тим, що локальна обчислювальна мережа Північного апеляційного господарського суду не працювала у зв`язку із тривалою відсутністю енергопостачання у приміщенні суду та відсутністю послуги доступу до мережі Інтернет.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська