ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. Справа№ 910/16496/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Добриня Я.О. (ордер серія АЕ №1141630 від 01.10.2021)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс"

на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2022

у справі №910/16496/21 (суддя Головіна К.І.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Фінанс"

про усунення перешкод у користуванні майном, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" (що змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Фінанс") з вимогами про:

- усунення перешкод у користуванні правом власності на автомобіль «Мазда 3», VIN-код НОМЕР_1 , шляхом припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення напису з Державного реєстру обтяжень рухумого майна: об`єкт обтяження: автомобіль легковий "Мазда 3", номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 ; зареєстровано 06.11.2020 12:45:37 реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» Новейко-Вадіс О. Г.; боржник: Широва Г.О.; обтяжувач: ТОВ «Вердикт Фінанс» (048080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15, ідентифікаційний код: 36698193);

- зобов`язати ТОВ "Кредит Фінанс" подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 28263575 щодо автомобіля «Мазда 3», номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ТОВ "Автокредит Плюс", відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.06.2014, є власником автомобіля «Мазда 3», VIN-код НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_4 , набутого на підставі укладеного із фізичною особою ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 30.05.2014. Однак, у вересні 2021 з відомостей, що містяться у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна позивачу стало відомо, що вказаний автомобіль з 06.11.2020 перебуває під обтяженням ТОВ «Вердикт Фінанс» на підставі договору факторингу № 11 від 02.02.2012, укладеного останнім із боржником - ОСОБА_2 (номер запису № 28263575). Також позивач вказує, що станом на дату набуття ТОВ "Автокредит Плюс" права власності на вказаний автомобіль у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про його обтяження були відсутні, при цьому позивач не був стороною договору факторингу, відтак, запис до реєстру про обтяження автомобіля «Мазда 3» внесений відповідачем без достатніх правових підстав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2022 відмовлено у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Фінанс" про усунення перешкод у користуванні майном, зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції вказав, що позивач не довів того факту, що відповідно до ЦК України, Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ТОВ "Автокредит Плюс" є добросовісним набувачем автомобіля «Мазда 3», VIN-код НОМЕР_1 , та його права, як власника цього транспортного засобу, були порушені внесеним 06.11.2020 державним реєстратором записом № 28263575 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Не погоджуючись з судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2022, постановити нове рішення, яким задовольнити позов. Усунути ТОВ "Автокредит Плюс" перешкоди в користуванні власності на автомобіль марки Mazda 3, Номер об`єкта: НОМЕР_1, шляхом припинення (зняття) обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення напису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Mazda 3, Номер об`єкта: НОМЕР_1, Номер державної реєстрації: НОМЕР_2 ; Зареєстровано: 06.11.2020 за №28263575 реєстратором: Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська обл. Боржник: ОСОБА_2 , код: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ; Обтяжувач: товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Фінанс", код: 36698193, 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 15/15. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Фінанс" подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з Реєстру приватного обтяження внесене за реєстраційним записом №28263575, щодо автомобіля Mazda 3, Номер об`єкта: НОМЕР_1 , Номер державної реєстрації: НОМЕР_2 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт вказав, що обтяження автомобіля зареєстровано 06.11.2020, в межах забезпечення виконання договірних відносин між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_2 , у той час коли власником автомобіля був та є позивач, який не є стороною договірних відносин, внесення записів до реєстру відбулось без достатніх правових підстав. Апелянт зазначає, що станом на дату набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» права власності на автомобіль у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження такого майна, а відтак відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника майна. Апелянт зазначає, що є хибними висновки суду першої інстанції, що позивачем не надано будь-яких первинних документів, що свідчить про перехід до позивача права власності на автомобіль, оскільки крім свідоцтва про реєстрацію ТЗ, який є самостійним доказом права власності, до позову наданий договір купівлі-продажу від 30.05.2022 та акт приймання-передачі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/16496/21 та призначено до розгляду на 22.11.2022 об 11 год. 30 хв.

28.10.2022 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 задоволено клопотання адвоката товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" Добриня Ярослава Олексійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; судове засідання по справі №910/16496/21 в режимі відеоконференції призначено на 22.11.2022 об 11 год. 30 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А (зал судових засідань №13, ІІ поверх).

22.11.2022 у судовому засіданні, представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення ким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином (а.с. 152-155).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення), яким визначено порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів).

Відповідно до п. 5.8 Положення офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Згідно п. 59 Положення до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС процесуальні та інші документи можуть подаватися до суду в електронній формі з використанням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, з якої надійшли документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом. До початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС суд надсилає документи у справах або на офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом.

Як слідує з матеріалів справи, ухвали Північного апеляційного господарського суду були направлені представникам сторін на офіційні електронні адреси та доставлені до скриньки, про що свідчать роздруківки з сервісу направлення електронних листів. ( а.с. 119, 120, 126-128, 152-155)

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Окрім того, як свідчать матеріали справи, ухвала про відкриття провадження у справі від 19.10.2022, була направлена сторонам та отримання останніми (а.с.126-128), окрім того, оприлюднена на сайті ЄДРСР 25.10.2022. Ухвала про призначення відеоконференції від 31.10.2022, направлена сторонам та отримана, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення (а.с.152-155), оприлюднена на сайті ЄДРСР 01.11.2022.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення, колегія суддів зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою про виклик у судове засідання від 13.09.2022р., яка є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача у судовому засіданні 22.11.2022.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись з даним позовом до суду, ТОВ "Автокредит Плюс" зазначає, що у його власності з 2014 року перебуває автомобіль «Мазда 3» (VIN-код НОМЕР_1 ), на підтвердження чого позивачем надано договір купівлі-продажу від 30.05.2014, укладеного із фізичною особою ОСОБА_1 , (продавець), та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.06.2014. (а.с.14-17)

За твердженням позивача, право власності на вказаний автомобіль у позивача виникло, як у добросовісного набувача цього автомобіля, відповідно до ст. 330 ЦК України, за відсутності будь-яких обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Проте, у 2021 році позивач дізнався, що державний реєстратор на вказаний автомобіль зареєстрував обтяження в межах забезпечення виконання договірних відносин факторингу між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_3 , до яких позивач не має ніякого відношення, а тому зареєстроване обтяження (застава) на вказаний автомобіль має бути припинена та виключена з Державного реєстру обтяжень запис (№ 28263575).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів того факту, що відповідно до ЦК України, Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ТОВ "Автокредит Плюс" є добросовісним набувачем автомобіля «Мазда 3», VIN-код НОМЕР_1 , та його права, як власника цього транспортного засобу, були порушені внесеним 06.11.2020 державним реєстратором записом № 28263575 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Разом з тим, застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України "Про заставу" та стаття 572 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Водночас, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" унормовано, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом

Відповідно до статті 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Згідно зі ст. 11 вказаного Закону обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у разі відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

В той же час, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не надав відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, які б підтверджували, що, автомобіль «Мазда 3» (VIN-код НОМЕР_1 ), не перебував під обтяженням станом на дату набуття позивачем права власності на вказаний транспортний засіб (06.06.2014).

Наданий позивачем витяг з Реєстру обтяжень (а.с. 16-17) станом на час звернення до суду з даним позовом (22.09.2021) не свідчить про відсутність такого обтяження на час придбання майна позивачем у власність, а отже, є неналежним доказом на підтвердження позовних вимог.

Більше того, з наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 22.09.2021 вбачається, що автомобіль «Мазда 3» (VIN-код НОМЕР_1 ) перебував під заставою у ПАТ «Акцент-банк» (обтяжувач) до 08.11.2017, де ТОВ «Автокредит Плюс» (позивач) вказується боржником. (а.с.16-17)

Згідно з ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Проте на час звернення до суду першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підстав, за яких застава була припинена відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу», а саме що застава припинилась у зв`язку з придбанням ПАТ «Акцент-банк» права власності на спірний автомобіль або відчуженням його іншій особі.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги договір купівлі продажу транспортного засобу від 30.05.2022 року та акт прийому передачі, оскільки відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

З огляду на встановлене, оскільки позивачем не доведено того, що автомобіль «Мазда 3» (VIN-код НОМЕР_1 ) не перебував під обтяженням саме на час придбання транспортного засобу (майна), суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність факту відсутності обтяження рухомого майна на дату його відчуження, а тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог не надано, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2022 року у справі № 910/16496/21, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/16496/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі № 910/16496/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/16496/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 07.12.2022

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко