ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2022 р. Cправа № 127/34807/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: громадянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_4" (АДРЕСА_4, кв. 71, м. Вінниця, 21000)

до: Виконавчого комітету Вінницької міської ради (вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, 21050)

до: Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради (вул. Пушкіна, буд. 38, м. Вінниця, 21050)

до: Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради (вул. Театральна, буд. 29, м. Вінниця, 21050)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: громадянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про визнання незаконними та скасування рішень

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Люлик Р.І. згідно ордеру;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 не з`явився;

відповідача 3 не з`явився;

відповідача 4 не з`явився;

третьої особи Будова Я.М. згідно ордеру

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадянка ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області за позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_4", Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_2 з наступними позовними вимогами:

- скасувати рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку "АДРЕСА_4" від 20.10.2017р. оформленого протоколом №2;

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.04.2018р. №783 "Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних - містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 ";

- визнати незаконним та скасувати наказ від 17.04.2018р. №59 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва реконструкції квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 ";

- визнати незаконним та скасувати право на початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_5 , набуте на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11.05.2018р. зареєстрованого за№518.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.01.2020 заяву громадянки ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за номером 127/34807/19.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021 позов громадянки ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення загальних зборів співвласників ОСББ "АДРЕСА_4" від 20.10.2017, оформлене протоколом № 2. Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.04.2018 № 783 "Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних - містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 ". Визнано незаконним та скасовано наказ Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 17.04.2018 № 59 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - реконструкція квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 ". У іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСББ "АДРЕСА_4", Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 по 768,40 грн судового збору з кожного.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.05.2021 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021 у справі № 127/34807/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.01.2022 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021 та постанову Вінницького апеляційного суду від 11.05.2021 скасовано, провадження у справі № 127/34807/19 закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 про наявне у неї право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 справу № 127/34807/19 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_4", Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішень, передано для продовження розгляду до Господарського суду Вінницької області.

08.06.2022 матеріали справи №127/34807/19 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021, справу №127/34807/19 розподілено судді Матвійчуку В.В..

Ухвалою суду від 13.06.2022 відкрито провадження у справі № 127/34807/19 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.07.2022.

11.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-34/5581/22 від 11.07.2022) за підписом представника відповідача-4 Федчишена В.А., в якому відповідач-4 наводить заперечення проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

11.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-34/5584/22 від 11.07.2022) за підписом представника відповідача-3 Федчишена В.А., в якому відповідач-3 наводить заперечення проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

11.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-34/5585/22 від 11.07.2022) за підписом представника відповідача-2 Федчишена В.А., в якому відповідач-3 наводить заперечення проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

12.07.2022 на адресу суду надійшли пояснення № б/н від 07.07.2022 (вх. № 01-34/5632/22 від 12.07.2022) за підписом представника третьої особи - адвоката Будової Я.М., де наведеного заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 12.07.2022 відзиви відповідачів 2-4 залишено без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

За наслідками судового засідання 12.07.2022 судом продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 18.08.2022, про що 12.07.2022 постановлено відповідну ухвалу.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 15.09.2022, про що 18.08.2022 постановлено протокольну ухвалу.

Протокольною ухвалою від 15.09.2022 розгляд справи по суті відкладено на 11.10.2022.

У визначену судом дату (11.10.2022) судове засідання у даній справі не відбулося, у зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою у Вінницькій області, про що складений акт № 7/2022 від 11.10.2022, який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 11.10.2022 судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 22.11.2022.

22.11.2022 на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення №б/н від 17.11.2022 скріплені електронним цифровим підписом представника третьої особи - адвоката Будови Я.М. щодо порядку голосування на загальних зборах учасників ОСББ «АДРЕСА_4». Означені пояснення надішли на поштову адресу суду 22.11.2022.

За результатами судового засідання 22.11.2022 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 22.11.2022 про відкладення розгляду справи по суті на 30.11.2022.

У судовому засіданні 30.11.2022 прийняли участь представники позивача та третьої особи, які підтримали раніше висловлені позиції у процесуальних заявах по суті спору.

Відповідачі 2-4 на визначену судом дату в засідання суду не з`явились. При цьому суд зважає на клопотання №б/н від 22.11.2022 (вх. № 01-34/9990/22), в якому представник відповідачів 2-4 просив розглянути справу без участі представника відповідачів, за наявними матеріалами. Поряд з цим, представник відповідачів 2-4 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідач 1 правом участі в засіданні суду також не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, що направлена відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві, що відповідає інформації щодо відповідача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернута до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

З врахуванням викладеного суд зазначає, що згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача 1 про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Окрім того, судом 23.11.2022 розміщено оголошення на веб-порталі судової влади (сайт Господарського суду Вінницької області) про розгляд справи № 127/34807/19 по суті, в якій відповідачем є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_4».

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Також, суд зазначає, що роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника позивача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача 1 до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача 1 належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 30.11.2022 суд повідомив про завершення розгляду справи по суті та вийшов до нарадчої кімнати для постановлення вступної і резолютивної частини судового рішення, повідомивши представників сторін про вихід з нарадчої кімнати в межах робочого дня.

На проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судове засідання 30.11.2022 представники сторін не явились, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що являється власником квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2015.

28 жовтня 2014 року співвласники будинку АДРЕСА_4 створили ОСББ «АДРЕСА_4», головою якого обрано власника квартири АДРЕСА_7 , ОСОБА_2 .

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 ініціювала загальні збори мешканців будинку АДРЕСА_4 щодо передачі їй у тимчасове користування технічного поверху цього будинку. Позивач стверджувала, що загалом члени ОСББ цьому не заперечували.

Проте у 2019 році ОСОБА_2 почала здійснювати роботи із реконструкції своєї квартири з приєднанням частини приміщень технічного поверху. Після цього позивач та інші співвласники будинку дізналися про існування рішення загальних зборів ОСББ «АДРЕСА_4» від 20 жовтня 2017 року, оформлене протоколом № 2, про надання дозволу співвласниками ОСББ на приватизацію ОСОБА_2 технічного поверху приміщення з реконструкцією квартири житлового будинку.

Позивач вказує, що рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м, з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 загальними зборами співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» не приймалося, оскільки вона та інші співвласники будинку не надавали згоди на це, таке питання не виносилося на голосування.

Позивач вважає, що рішення виконавчих органів щодо реконструкції квартири АДРЕСА_7 , прийняті на підставі неіснуючого рішення ОСББ «АДРЕСА_4», а тому є незаконними.

Відповідач 1 своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.

Відповідачі 2-4 відзиви на позовну заяву подали з пропуском строку, встановленого судом, що стало підставою залишення таких відзивів без розгляду.

Третя особа в поясненнях вказує, що доводи позивача про підробку оскаржуваного протоколу загальних зборів від 20.10.2017 ґрунтуються виключно на його припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Поряд з цим третя особа вказує на те, що отримуючи документи для здійснення реконструкції квартири з приєднанням частини приміщень технічного поверху та тераси в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 не мала зауважень чи обтяжень, встановлених відповідачами чи законодавством України.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що згідно зі Свідоцтвом про право власності НОМЕР_2 від 29 жовтня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 жовтня 2014 року НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_7 (т. 1, а. с. 23, 24).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за реєстровим № 1215, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 квітня 2015 року №36487784 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 (т. 1, а. с. 13-14).

З витягу з протоколу № 2 загальних зборів співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» від 20 жовтня 2017 року вбачається, що загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 2 108 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 7384 кв.м.; у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники у кількості 69 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 5018,4 м2; «за» надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 проголосувало 69 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5018,4 м2; голоси «проти» та «утримався» були відсутні; рішення прийнято (т. 1, а.с. 25).

12 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 783 про надання ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 (т. 1, а. с. 18).

17 квітня 2018 року Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради прийнято наказ № 59 про затвердження містобудівних умов і обмежень № 35 від 17 квітня 2018 року для проектування об`єкта будівництва реконструкція квартири АДРЕСА_7 (т. 1, а. с. 20-22).

11 травня 2018 року Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради внесено до єдиного реєстру за №518 повідомлення ОСОБА_2 про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1, а. с. 35-36).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002665 11 грудня 2019 року до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшла заява співвласників житлового будинку АДРЕСА_4 за фактом неправомірних дій ОСОБА_2 , яка без відома співвласників цього будинку підробила протокол загальних зборів, на підставі якого отримала дозвіл на будівництво, та використовує технічне приміщення на даху вищевказаного будинку (т. 1, а. с. 41).

Посилаючись відсутність згоди співвласників квартир на надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м, з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 позивач просить скасувати рішення загальних зборів, оформлене протоколом №2 від 20.10.2017, і як наслідок, визнати незаконними та скасувати рішення виконавчих органів щодо реконструкції квартири АДРЕСА_3 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України № 417-VIII від 14.05.2015 "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі Закон № 417-VIIІ) управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Під управлінням багатоквартирним будинком розуміється вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VIIІ).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України від 29.11.2001 № 2866-ІІІ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі Закон № 2866-ІІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону № 2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частинами першою, четвертою статті 4 Закону № 2866-ІІІ визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді (ч. 8 ст. 4 Закону № 2866-ІІІ).

За змістом частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2866-ІІІ об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_4» проведена 28.10.2014.

Отже, з моменту державної реєстрації ОСББ «АДРЕСА_4» до об`єднання перейшли функції з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_4 , що полягають у реалізації прав та виконанні обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку, в тому числі спірним нежитловим приміщенням.

Відповідно до частин 2,9 ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори; до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: питання про використання спільного майна; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.

Згідно з частинами 12-14 ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності; статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах; рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів; з інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Суд зауважує, що ні відповідачем 1 - ОСББ «АДРЕСА_4», ні третьою особою ОСОБА_2 не було надано Статуту ОСББ «АДРЕСА_4», а тому суд застосовує положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» щодо порядку прийняття рішень загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку.

Так, як вбачається з повідомлення відповідача 1 - ОСББ «АДРЕСА_4» від 10.06.2020 № 20/06, попереднім головою ОСББ «АДРЕСА_4» ОСОБА_2 не передавалися ні статут ОСББ «АДРЕСА_4», ні рішення загальних зборів ОСББ «АДРЕСА_4» від 29.09.2017, ні інші документи, які потрібні для повноцінної діяльності ОСББ (т. 1, а.с. 212).

Як доказ на підтвердження поважності не надання доказів до суду третьою особою ОСОБА_2 було подано довідку Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 10.01.2020 № 55мр/200/04/20 з приводу втрати паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду, виданих на її ім`я, а також статуту ОСББ «Поділля», протоколу зборів співвласників будинку, що по АДРЕСА_4 , рахунків на нежитлові приміщення, що по АДРЕСА_8 , печатки з відтиском «АДРЕСА_4» (т. 2, а.с. 2).

Надавши оцінку зазначеному доказу, суд не вважає, що останній не підтверджує втрати Статуту ОСББ «АДРЕСА_4», позаяк у довідці йдеться про втрату Статуту ОСББ «Поділля». До того ж зі змісту довідки неможливо встановити, протокол яких саме зборів співвласників будинку, що по АДРЕСА_4 , було втрачено ОСОБА_2 .

За наведеного, у суду є підстави вважати, що третьою особою не дотримано положень ч. 3 ст. 80 ГПК України.

Поряд з цим, як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з протоколу № 2 від 20.10.2017, загальними зборами співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_4» було прийнято рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв.м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_7 (т. 1, а.с. 25).

Зі змісту витягу з протоколу № 2 від 20.10.2017 слідує, що загальна кількість співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 - 108 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку - 7384 кв.м.; у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники у кількості 69 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 5018,4 кв.м.; «за» надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв.м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 проголосувало 69 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5018,4 м2; голоси «проти» та «утримався» були відсутні; рішення прийнято (т. 1, а.с. 25).

Доводи позивача, що рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м, з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 загальними зборами співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» 20.10.2017 не приймалося не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

При цьому суд зауважує, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002665 від 12.12.2019, на який вказує позивач, не доводить факту підробки рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «АДРЕСА_4» від 20.10.2017 р., оформленого протоколом №2.

Надані позивачем заяви 51 співвласника житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 про те, що на загальних зборах, які відбулися 20 жовтня 2017 року, а також до та після цього, «за» надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 м2, з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 вони не голосували, судом не приймаються як належні, допустимі та достовірні докази, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 91 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 ГПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 87 ГПК, сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власного ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ГПК України, у заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків (ч. 3 ст. 88 ГПК України).

Проте, подані заяви співвласників встановленним вимогам щодо їх оформлення та подання не відповідають. Всі вони викладені в простій письмовій формі, підписані фізичними особами, з проставлянням відмітки "підпис засвідчено" та прикладанням печатки ОСББ "АДРЕСА_4", без зазначення посади і прізвища особи, що засвідчувала справжність підпису, а також без зазначення іншої інформації, визначеної ст. 88 ГПК України.

Інших доказів, які б вказували на те, що загальними зборами співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» 20.10.2017 не приймалося рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м, з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 , матеріали справи не містять.

Так, як зазначено вище, відповідно до витягу з протоколу № 2 загальних зборів співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» від 20 жовтня 2017 року загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 108 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 7384 кв.м.; у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники у кількості 69 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 5018,4 кв.м.; «за» надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_3 проголосувало 69 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5018,4 м2; голоси «проти» та «утримався» були відсутні; рішення прийнято.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено порядок прийняття рішень вищим органом управління. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських спору вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо на нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

За змістом ч. 12 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

За наведеного, в даному випадку, має значення не кількість співвласників, які взяли участь в загальних зборах, а те, яка частина площі приміщень у будинку їм належить.

З огляду на зміст витягу з протоколу № 2 від 20.10.2017 про те, що у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники у кількості 69 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 5018,4 кв.м. із загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку яка становить 7384 кв.м., виходячи з результатів голосування, що містяться у витязі з протоколу № 2 від 20.10.2017, рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м, з реконструкцією квартири АДРЕСА_7 , в силу наведених вище норм, вважається прийнятим.

При цьому, згідно з ч. 16 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення приймається шляхом поіменного голосування; рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

Проте, з витягу з протоколу № 2 від 20.10.2017 загальних зборів співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» неможливо встановити наявність особистих підписів кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування.

Відтак, зміст витягу з протоколу № 2 від 20.10.2017 загальних зборів співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» позбавляє можливості встановити дотримання процедури голосування та прийняття рішення. Повного тексту протоколу № 2 від 20.10.2017 ні відповідачем 1 ні третьою особою не надано.

Поряд з цим, виходячи з правового статуту спірного приміщення, суд зважає на наступне.

Згідно зі статтею 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктом 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 09.11.2011 у справі № 1-22/2011 (щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду") зазначив, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 598/175/15-ц).

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17).

Отже, чинним законодавством України встановлено загальне правило (своєрідну презумпцію) наявності у всіх нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку статусу допоміжних приміщень, а як виняток, лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення - для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Виходячи з правових висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18), суд зважає на те, що матеріали справи не містять доказів існування в житловому будинку по АДРЕСА_4 у м. Вінниці окремих нежитлових приміщень, які не належать до житлового фонду, тобто є самостійними об`єктами нерухомого майна, з іншим призначенням, ніж допоміжні приміщення, зокрема проектної документації, акта введення будинку в експлуатацію. Також відсутні в матеріалах справи і докази створення спірного приміщення шляхом нового будівництва або проведення реконструкції технічного поверху житлового будинку, його перебудови у нежитлові приміщення. Доказів на підтвердження зміни цільового призначення житлового будинку в цілому, або окремих його частин, наявні матеріали справи не містять і учасниками справи не надано. Відповідачем 1 до матеріалів справи не надано доказів перебудови технічного поверху у нежитлове приміщення на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування та проектної документації. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що це приміщення було запроектовано, як самостійний об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що спірне приміщення є допоміжним, оскільки таке приміщення первинно планувалися як допоміжне, воно не є ізольованими, належать до житлового фонду і не є самостійним об`єктом нерухомого майна, належать власникам квартир будинку на праві спільної сумісної власності, до складу яких входить і позивач у справі.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначене також знайшло відображення у ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, відповідно до яких право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до положень ст. 6 цього Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

З цього випливає, що спірним рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» від 20.10.2017 порушенні корпоративні права співвласників квартир, в тому рахунку і позивача, щодо вільного користування вказаним приміщенням технічного поверху.

З урахуванням наведеного, в його сукупності, суд доходить до висновку, що рішення загальних зборів співвласників ОСББ «АДРЕСА_4» від 20.10.2017, оформлене протоколом № 2, підлягає скасуванню.

Розглядаючи вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.04.2018 № 783 «Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних - містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири № 71 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 » та про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 17.04.2018 № 59 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - реконструкція квартири № 71 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 », суд виходить з наступного.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, шо забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обгрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

За доводами третьої особи, отримуючи документи для здійснення реконструкції квартири з приєднанням частини приміщень технічного поверху та тераси в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 не мала зауважень чи обтяжень, встановлених відповідачами чи законодавством України. Представник відповідачів 2, 3 в судових засіданнях також наголошував на дотриманні положень чинного законодавства, що регулює дані правовідносини при наданні ОСОБА_2 вихідних даних - містобудівних умов та обмежень та їх затвердженні.

Водночас, з огляду на те, що визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.04.2018 № 783 «Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних - містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири № 71 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 » та про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 17.04.2018 № 59 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - реконструкція квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 » є похідними від позовної вимоги про скасування рішення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_4» від 20.10.2017 року, оформленого протоколом № 2, суд, з метою забезпечення відновлення порушеного права позивача, дійшов висновку про їх задоволення.

Проте, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування права на початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_5 , набутого на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11 травня 2018 року, зареєстрованого за № 518, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, позаяк право на початок виконання будівельних робіт може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, виключно за наявності однієї з підстав, передбаченої ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а не скасовано.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наведених вище мотивів.

Вирішуючи питання судових витрат зі сплати судового збору судом встановлено, що при зверненні до суду загальної юрисдикції позивачем сплачено судовий збір за кожною з позовних вимог, загальний розмір якого склав 3 073,60 грн.

При цьому, виходячи з позиції Верховного Суду щодо порядку сплати судового збору за позовними вимогами, що є похідними від основної вимоги, суд дійшов висновку, що розмір судового збору з позовної заяви громадянки ОСОБА_1 , за ставкою станом на 2019 рік, становить 1 921,00 грн.

З огляду на результати розгляду справи, позивачу підлягає до відшкодування 1 921,00 грн судового збору, які, відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України. суд покладає на відповідача 1 - ОСББ «Злагода 11».

Понесення позивачем інших витрат, про які зазначено в прохальній частині позовної заяви, матеріали справи не містять, що виключає правові підстави для їх розподілу.

Враховуючи вищенаведене та керуючись пунктом 2 частини 1 статті 231, статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Скасувати рішення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_4» » від 20.10.2017, оформлене протоколом № 2.

Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.04.2018 №783 «Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних - містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 ».

Визнати незаконним та скасувати наказ від 17.04.2018 №59 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва реконструкції квартири АДРЕСА_3 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_4 ».

В решті позову відмовити.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_4» (АДРЕСА_4, кв. 71, м. Вінниця, 21000; ) на користь громадянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1 921 грн 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Додатково направити на відомі суду адреси електронної пошти: представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відповідача 2 - ІНФОРМАЦІЯ_2; відповідачів 3-4 - ІНФОРМАЦІЯ_3, представника третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 07 грудня 2022 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_1 )

3 - відповідачу 1 ( АДРЕСА_9 )

4 - відповідачу 2 (вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, 21050)

5 - відповідачу 3 (вул. Пушкіна, буд. 38, м. Вінниця, 21050)

6 - відповідачу 4 (вул. Театральна, буд. 29, м. Вінниця, 21050)

7 - третій особі ( АДРЕСА_2