ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1442/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Кратковський Р.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Машкіна В.М., довіреність від 23.06.2022р.;

від відповідача:Сідоров Д.Д., ордер серія ВН №1210229 від 07.12.2022;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від „19 серпня 2022 про забезпечення позову

у справі № 916/1442/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СМА Лоджистик»

про: стягнення 1 492 093,70 грн.,

головуючий суддя Смелянець Г.Є.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 08.12.2022 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМА Лоджистик» про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 1 429 093,70 грн., з яких: 1 254 970, 32 грн. сума боргу, 207 313,54 грн. інфляційне збільшення 29 809,84 грн. штрафні санкції, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 109,30 грн.

Позовну заяву мотивовано неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «СМА Лоджистик» умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №1008/21 від 10.08.2021 в частині повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2022 Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№2-521/22 від 05.07.2022 у справі №916/1442/22, оскільки позивачем взагалі не надано до суду доказів, в підтвердження його доводів про ухилення відповідача від виконання рішення суду у цій справі шляхом відчуження свого майна або перерахування грошових коштів третім особам.

11.07.2022 Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 10.08.2022 о 14:20 год. Учасникам справи встановлено строки на подання до суду заяв по суті справи.

19.08.2022 за вх.№2-692/22 господарським судом одержано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» до ТОВ «СМА Лоджистик» про стягнення заборгованості в розмірі 1 492 093 грн. 70 коп. у судовій справі № 916/1442/22, який подано 04.07.2022 до Господарського суду Одеської області, шляхом накладення арешту на: Транспортний засіб КАМАЗ 53212 (рік випуску 1991р.,колір сірий, ДНЗ НОМЕР_1 , Транспортний засіб КАМАЗ 10850 (рік випуску 1984р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_2 , Транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER (рік випуску 2017р., колір білий, ДНЗ НОМЕР_3 , Причіп ГКБ 8352, (рік випуску 1990р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_4 ), Причіп ACKERMANN I-EAF 18, (рік випуску 2000 р.,колір червоний, ДНЗ НОМЕР_5 ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що підставою звернення до суду стало зобов`язання ТОВ «СМА Лоджистик» перед ТОВ «ЕК Викеркаар» за договором купівлі-продажу № 1008/21 від 10.08.2021, яке до цього часу не виконано. Позивач зазначає, що згідно з довідкою Територіального сервісного центру МВС №074 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС № 31/3/3-15 від 29.06.22р. у відповідача є рухоме майно: Транспортний засіб КАМАЗ 53212 (рік випуску 1991р.,колір сірий, ДНЗ НОМЕР_1 , Транспортний засіб КАМАЗ 10850 (рік випуску 1984р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_2 , Транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER (рік випуску 2017р., колір білий, ДНЗ НОМЕР_3 , Причіп ГКБ 8352, (рік випуску 1990р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_4 ), Причіп ACKERMANN I-EAF 18, (рік випуску 2000 р.,колір червоний, ДНЗ НОМЕР_5 ).

На думку позивача, існують достатні підстави вважати, що відповідач зможе вчинити дії з відчуження належного йому майна для уникнення відповідальності за вказаним договором, оскільки відповідачем вже здійснюються заходи з метою реалізації свого майна, на яке можливо звернути стягнення у разі задоволення позовної заяви. Зокрема, на платформі онлайн оголошень «OLX» розміщено оголошення про продаж транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER (рік випуску 2017р., колір білий, ДНЗ НОМЕР_3 ), що свідчить про здійснення відповідачем дій з метою швидкого продажу майна (докази надаються). Також, на платформі онлайн оголошень «OLX» розміщено оголошення про продаж причепу ACKERMANN I-EAF 18, рік випуску 2000 р.,колір червоний, ДНЗ НОМЕР_5 , який також належить відповідачеві.

Позивач вважає, що відповідач навмисно вчиняє дії з метою продажу, реалізації належного йому майна, що в подальшому може негативно вплинути на виконання рішення суду та задоволення вимог кредитора. Одночасно, продаж майна відповідача є не єдиною підозрілою підставою вважати, що відповідач намагається уникнути відповідальності та зробити все можливе щоб в майбутньому не допустити звернення стягнення на його майно. Так, відповідно до відомостей з ЄДРПОУ директором ТОВ «СМА Лоджистик» є ОСОБА_1 , який «ймовірно за збігом обставин» також почав продавати належне йому майно, а саме свій будинок, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Поштова 192 та транспортний засіб Toyota Prado 2006 року випуску, об`єм двигуна 3956кубсм., VIN НОМЕР_6 , що підтверджується інформацією з сайту платформи онлайн оголошень «OLX». Одночасно сам директор ТОВ «СМА Лоджистик» Романюк Віталій Анатолійович є власником Temporary Idendification card Florida (документ, підтверджуючий особистість у США, що надає право законного перебування в країні) та є засновником двох компаній, які зареєстровані в США, а саме VITALCOM COMMERCIAL INC. (яка знаходиться за адресою: 50TH STREET, GLOBAL PLAZA TOWER, 19TH FLOOR, SUITE H, PANAMA CITY, PANAMA) та Kleo Agro Inc. (яка знаходиться за адресою: 743, Bedford dr., Crystal Lake, IL 60014-8403, USA), що підтверджується інформацією з мережі інтернет, зокрема за посиланням http://www.ukrblacklist.com.ua/27585- romanyuk_vitalii_anatoliiovich_moshennik_v_agrosfere. Вищевказані обставини свідчать як про можливість швидкого продажу майна ТОВ «СМА Лоджистик», майна його директора та сам його переїзд за межі України, що може значно негативно вплинути на виконання рішення суду.

Окрім того, позивач повідомив, що на виконання п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України на дай час у позивача відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, оскільки на його думку майну відповідача не можуть бути завдані збитки відповідним заходом забезпечення позову та діями позивача.

На підтвердження заяви про забезпечення позову позивач, серед іншого, надав у копіях: інформацію з сайту «OLX», інформацію з сайту «AUTO.RIA, лист територіального сервісного центу ГСЦ МВС у Волинській області від 29.06.2022 за №31/3/3-15, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №307093100 від 11.08.2022, лист Головного сервісного центру МВС №31/631АЗ-4268-2022 від 01.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2022 у справі №916/1442/22 (суддя Смелянець Г.Є.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю ЕК Викеркаар у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№2-692/22 від 19.08.2022 у справі №916/1442/22.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору. Окрім того, позивачем не надано до суду доказів, які свідчать про імовірність вчинення дії відповідачем стосовно майна (продаж, відчуження, тощо).

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю ЕК Викеркаар звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.08.2022 по справі №916/1442/22 та задовольнити заяву ТОВ ЕК Викеркаар про забезпечення позову та забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» до ТОВ «СМА Лоджистик» про стягнення заборгованості в розмірі 1 492 093 грн. 70 коп. у судовій справі № 916/1442/22, який подано 04.07.2022 до Господарського суду Одеської області, шляхом накладення арешту на: Транспортний засіб КАМАЗ 53212 (рік випуску 1991р.,колір сірий, ДНЗ НОМЕР_1 , Транспортний засіб КАМАЗ 10850 (рік випуску 1984р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_2 , Транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER (рік випуску 2017р., колір білий, ДНЗ НОМЕР_3 , Причіп ГКБ 8352, (рік випуску 1990р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_4 ), Причіп ACKERMANN I-EAF 18, (рік випуску 2000 р.,колір червоний, ДНЗ НОМЕР_5 ).

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що він надав достатньо доказів, які свідчать, що відповідач намагається уникнути відповідальності та вчиняє дії з майном з метою його приховання та реалізації, зокрема намагається продати його. Докази такої поведінки надавалися в суд першої інстанції, але були залишені поза увагою, чим порушені норми ст.. 86 ГПК України.

Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції залишив поза увагою і докази, надані позивачем щодо поведінки директора тов. «СМА Лоджистик», який в той самий час почав продавати майно, належне йому , що свідчить про наявні ризики для позивача та свідчить, що майно товариства і своє майно директор почав оберігати від можливого стягнення в майбутньому.

Також скаржник вважає, що судом не враховано, що позивач заявив адекватний захід забезпечення позову та не застосування вказаних заходів, спрямованих на заборону відчуження майна, може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Скаржник також вважає, що суд недоречно та неправомірно посилається на висновку Верховного Суду у постанові від 21.01.2020 року у справі №910/9498/19, оскільки ця справа не є подібною і аналогічною.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» на ухвалу Господарського суду Одеської області від „19 серпня 2022 про забезпечення позову у справі № 916/1442/22; призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» на 08 грудня 2022 року об 11:00 год.

16.09.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» про розгляд апеляційної скарги в найближчі строки.

22.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» про участь в судовому засіданні, яке призначене на 08.12.2022 об 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку „EASYCON".

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» Машкіної Вікторії Миколаївни про проведення судового засідання, призначеного на 08 грудня 2022 об 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення „EASYCON".

В судовому засідання в режимі відеоконференції 08.12.2022 представник скаржника апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, а саме, про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, крім того, що суд має дослідити таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, також об`єктом дослідження має бути така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25.02.2019 у справі № 924/790/18, від 11.10.2019 у справі № 910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 21.05.2020 у справі № 906/20/20, від 30.09.2020 у справі № 910/19113/19, від 30.11.2020 у справі № 910/217/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 13.05.2021 у справі № 916/2761/20).

Заявник у заяві про забезпечення позову зазначив, що у разі не забезпечення позову до набрання рішенням у справі законної сили нічого не завадить відповідачу скористатися можливістю відчуження спірного майна, що утруднить виконання можливого рішення суду, а то і зробить його неможливим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір у даній справі виник внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю СМА Лоджистик умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №1008/21 від 10.08.2021 в частині повної оплати за поставлений позивачем товар, що стало наслідком виникнення заборгованості у розмірі 1 492 093, 70 грн., яка складається із суми основного бору у розмірі 1 254 970, 32 грн., інфляційного збільшення у розмірі 207 313, 54 грн. та штрафних санкцій у розмірі 29 809, 84 грн.

При цьому, у видатковій накладній №ЕВ -0000045 від 30.08.2021р., яка надана позивачем до позову в якості доказів поставки товару відповідачу на виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №1008/21 від 10.08.2021., наявний перелік товару, який не містить у собі транспортні засоби КАМАЗ 53212 (рік випуску 1991р.,колір сірий, ДНЗ НОМЕР_1 , КАМАЗ 10850 (рік випуску 1984р.,колір зелений, ДНЗ НОМЕР_2 , MITSUBISHI OUTLANDER (рік випуску 2017р., колір білий, ДНЗ НОМЕР_3 , Причіп ГКБ 8352, (рік випуску 1990р., колір зелений, ДНЗ НОМЕР_4 ), Причіп ACKERMANN I-EAF 18, (рік випуску 2000 р., колір червоний, ДНЗ НОМЕР_5 ), про накладення арешту на які позивач просить суд у відповідній заяві.

Отже, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції, що у даному випадку немає зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у справі №916/1442/22, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору, а скаржником не доведено протилежного.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №911/527/19, зокрема у п.26, згідно з яким колегія суддів погоджується з позицією апеляційного суду про те, що задовольняючи заяву ТОВ "Магура-Буд" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, суд першої інстанції не врахував, що у такому випадку немає зв`язку між обраним позивачем заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги у справі № 911/527/19, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

Колегія суддів зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору.

Окрім того, позивачем не надано до суду доказів, які свідчать про відсутність у відповідача грошових коштів на рахунках останнього.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали апелянтом не наведено. Аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.

Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судом першої істанції обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, колегія суддів погоджується з виконанням судом першої інстанції обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування ухвали суду.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» на ухвалу Господарського суду Одеської області від „19 серпня 2022 про забезпечення позову у справі № 916/1442/22 підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.08.2022 у справі №916/1442/22 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.08.2022 року у справі №916/1442/22 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „12 грудня 2022 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький