ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. Справа№ 910/18029/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гольдарб Я.Ю.;

від відповідача: Монастирський Д.О;

від третіх осіб 1-3: не з`явились

від третьої особи-4: Пріцак І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Національного банку України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 22.02.2022 (повний текст складено - 28.03.2022)

у справі №910/18029/21 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес

Пром Інновація»

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Рапіт»;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Віалінт»;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілорін ЛТД»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Національний банк України

про визнання недійсним одностороннього правочину та внесення

змін до договору

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Пром Інновація» (надалі - ТОВ «Бізнес Пром Інновація», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк», відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк» за вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору №4Б16088Г від 20.10.2016 (надалі - Кредитний договір) з ТОВ «Бізнес Пром Інновація».

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рапіт» (надалі - ТОВ «Рапіт», третя особа-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Віалінт» (надалі - ТОВ «Віалінт», третя особа-2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілорін ЛТД» (надалі - ТОВ «Мілорін ЛТД», третя особа-3), а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національний банк України (надалі - НБУ, третя особа-4).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 (суддя Нечай О.В.) відкрито провадження у справі №910/18112/21 за позовом ТОВ «Бізнес Пром Інновація» до АТ КБ «Приватбанк» про внесення змін до Кредитного договору, укладеного позивачем та відповідачем.

Відповідно до статті 173 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 (суддя Нечай О.В.) справи №910/18029/21 та №910/18112/21 об`єднано в одне провадження. Об`єднану справу №910/18029/21 передано на розгляд судді Кирилюк Т.Ю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно розірвав укладений з позивачем Кредитний договір, а повідомлення Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору не містить підстав для такого розірвання та є недійсним. Крім того, позивач вказував на наявність підстав для внесення змін до договору в частині пролонгації строку повернення кредитних коштів у зв`язку з істотною зміною обставин.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 позов задоволено частково.

Визнано недійсним односторонній правочин, оформлений письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк» за вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору №4Б16088Г від 20.10.2016 з ТОВ «Бізнес Пром Інновація».

Присуджено до стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ТОВ «Бізнес Пром Інновація» 2 270,00 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано недотриманням відповідачем визначеного ст. 188 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) порядку направлення повідомлення про розірвання Кредитного договору. Водночас, судом встановлено відсутність підстав для одностороннього розірвання договору, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Встановивши відсутність визначених ст. 652 ЦК України підстав для внесення змін до Кредитного договору у зв`язку з істотною зміною обставин та недотримання позивачем приписів ст. 188 ГК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про передчасність позовної вимоги позивача щодо внесення змін до Кредитного договору шляхом викладення п. А.3. його у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту 28.10.2018, у зв`язку з чим в цій частині суд відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 в частині задоволення позову та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Окрім того, у тексті апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із обґрунтуванням причин пропуску строку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги, що одностороння відмова відповідача від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. При цьому, місцевим господарським судом було досліджено обставини, які не належать до предмету доказування у даній справі, а також порушено правила допустимості доказів, а саме взято до уваги постанови та листування НБУ із грифом «банківська таємниця». Також скаржник (відповідач) зазначає, що судом першої інстанції було позбавлено АТ КБ «Приватбанк» можливості подати свої заперечення на численні документи, наявні у матеріалах справи та неправомірно відмовлено останньому у клопотанні про продовження строків на подання відзиву.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18029/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21.

Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, НБУ звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 в частині задоволення позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Окрім того, у тексті апеляційної скарги НБУ викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із обґрунтуванням причин пропуску строку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги НБУ зводяться до того, що сторони у даній справи, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд у спірному договорі погодили право АТ КБ «Приватбанк» на одностороннє розірвання договору. Місцевий господарський суд дослідив обставини, які не належать до предмету доказування у даній справі, а НБУ не здійснював погодження та не брав участі в укладенні Кредитного договору.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) (складу суду) від 16.05.2022 апеляційну скаргу НБУ передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. - головуючий суддя (суддя- доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18029/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21.

06.06.2022 матеріали справи №910/18029/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 клопотання АТ КБ «Приватбанк» про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/18029/21 задоволено, поновлено зазначений строк.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.07.2022.

Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 клопотання НБУ про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 задоволено, поновлено зазначений строк.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21. Об`єднано апеляційну скаргу НБУ в одне провадження з апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк».

Також ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21.

Позивач, скориставшись своїм правом, визначеним ст. 263 ГПК України, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційні скарги скаржників, у якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Зокрема, у своєму відзиві позивач зазначає, що доводи апелянтів щодо помилковості застосування судом до правовідносин ч. 2, 3 ст. 188 ГК України спростовуються пунктом 2.3.2 Кредитного договору, яким визначено що одностороння відмова від договору можлива за дотримання вимог ст. 188 ГК України та ст. 651 ЦК України.

Позивач стверджує, що обставини щодо трансформації кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк» є пов`язаними з предметом позову, оскільки не передання останнім документів, за допомогою яких ТОВ «Бізнес Пром Інновація» могло б стягнути з боржників кошти, призвело до порушення умов Кредитного договору, який у наслідку протиправно розірвано в односторонньому порядку відповідачем. При цьому, судом вірно встановлено факт погашення позивачем заборгованості за Кредитним договором.

Також у відзиві на апеляційні скарги позивач зазначає, що відповідачем не доведено належним чином, що подані позивачем докази є недопустимими.

Окрім того, відповідач, скориставшись визначеним ст. 263 ГПК України правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу НБУ, у якому зазначив, що підтримує вимоги апеляційної скарги НБУ та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

07.07.2022 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, вирішено забезпечити участь уповноваженого представника ТОВ «Бізнес Пром Інновація» у судовому засіданні 19.07.2022 у режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

14.07.2022 електронною поштою до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про відвід колегії суддів Владимиренко С.В., Демидової А.М., Ходаоківської І.П. від розгляду справи №910/18029/21, яка мотивована наявністю у зазначеної колегії суддів сталої судової практики стосовно даної категорії справ, що на думку позивача свідчить про їхню упередженість та небезсторонність щодо розгляду даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 визнано необґрунтованим заявлений ТОВ «Бізнес Пром Інновація» відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Владимиренко С.В., суддів: Демидової А.М., Ходаківської І.П. від розгляду справи №910/18029/21 та передано справу для вирішення питання про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Владимиренко С.В., суддів:Демидової А.М., Ходаківської І.П. у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судового справи між суддями від 18.07.2022 заяву ТОВ «Бізнес Пром Інновація» про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В., Демидової А.М., Ходаківської І.П. від розгляду справи №910/18029/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у задоволенні заяви ТОВ «Бізнес Пром Інновація» про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Владимиренко С.В., суддів: Демидової А.М., Ходаківської І.П. від розгляду справи №910/18029/21 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 відкладено розгляд справи №910/18029/21 на 02.08.2022.

З метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість та об`єктивність колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П. при розгляді справи №910/18029/21, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 задоволено заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В., Демидової А.М., Ходаківської І.П. про самовідвід від розгляду даної справи.

Справу №910/18029/21 вирішено передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду відповідно до ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та витягу з протоколу передачу судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 03.08.2022, для розгляду апеляційних скарг АТ КБ «Приватбанк» та НБУ визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2022 прийнято справу №910/18029/21 за апеляційними скаргами АТ КБ «Приватбанк» та НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів, апеляційні скарги призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.09.2022.

23.08.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, вирішено забезпечити участь уповноваженого представника ТОВ «Бізнес Пром Інновація» у судовому засіданні 01.09.2022 у режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2022 про виправлення описки) відкладено розгляд справи №910/18029/21 на 14.09.2022, вирішено забезпечити участь представника позивача у призначеному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Зубець Л.П. на лікарняному, судове засідання, призначене на 14.09.2022, не відбулося.

По виходу головуючої судді Зубець Л.П. з лікарняного, справу №910/18029/21 вирішено призначити до розгляду у судовому засіданні.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022, для розгляду апеляційних скарг у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 прийнято справу №910/18029/21 за апеляційними скаргами АТ КБ «Приватбанк» та НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 до провадження у визначеному складі колегії суддів, призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.10.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В., який входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду, судове засідання, призначене на 25.10.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 прийнято справу №910/18029/21 за апеляційними скаргами АТ КБ «Приватбанк» та НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 до провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.11.2022.

У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду, судове засідання, призначене на 01.11.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 розгляд справи №910/18029/21 призначено на 15.11.2022.

У зв`язку з посиленою небезпекою через ймовірні провокації з боку російської федерації, для запобігання загрози життю та здоров`ю суддів, працівників апарату суду та учасників судового процесу, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 вирішено перенести призначене на 15.11.2022 судове засідання у даній справі на 21.11.2022.

21.11.2022 року в судове засідання з`явились представники сторін та третьої особи-4. У відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.11.2022 оголошено протокольно перерву до 11 год. 30 хв. 28.11.2022.

28.11.2022 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи роздруківки постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі № 910/17401/21.

У судове засідання 28.11.2022 з`явились представники сторін та третьої особи-4.

Треті особи 1-3 у судове засідання повноважних представників не направили, про розгляд справи повідомлялись належним чином, своїм процесуальним правом на подання пояснень до Північного апеляційного господарського суду з приводу поданих відповідачем та третьою особою-4 апеляційних скарг не скористались.

У судовому засіданні 28.11.2022 представники відповідача та третьої особи-4 підтримали доводи апеляційних скарг, просили суд апеляційної інстанції скарги задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 28.11.2022 просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг відповідача та третьої особи -4, рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у даній справі залишити без змін.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Із урахуванням наведених норм, оскільки скаржниками рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у даній справі оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, зазначене рішення підлягає перегляду апеляційним господарським судом лише в оскаржуваній частині, та не переглядається в частині, що стосується відмови у задоволенні позовних вимог про внесення змін до Кредитного договору.

У судовому засіданні 28.11.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзивів на них, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 20.10.2016 між АТ КБ «Приватбанк» (як позикодавцем) та ТОВ «Бізнес Пром Інновація» (як позичальником) укладено Кредитний договір № 4Б16088Г, за умовами якого відповідач надав позивачу банківський кредит з лімітом 4 300 000 000,00 грн строком до 28.10.2024.

За умовами пунктів А.6 та А.8 Кредитного договору, за користування кредитними грошовими коштами позивач зобов`язався сплачувати відсотки за ставкою 10,5 % річних, щоквартально (у грудні, березні, червні, вересні) в період з 25-го числа місяця по останній день місяця.

20.10.2016 між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Бізнес Пром Інновація» укладено додаткову угоду до Кредитного договору, якою збільшено ліміт кредитування до 4 800 000 000,00 грн.

На виконання вказаного Кредитного договору позивачем було отримано від відповідача кредитні кошти в розмірі 4 546 242 363,49 грн.

На забезпечення виконання Кредитного договору сторонами 20.10.2016 укладено договір застави №Г.21.1.2.0/5-1985.

З урахуванням змін і доповнень до вказаного договору, внесеними додатковою угодою від 20.10.2016, позивач передав відповідачу у заставу майнові права за договорами поставки:

- №ПТ16-185 від 12.10.2016 на поставку 184 466,000 тон дизельного палива;

- №ПТ16-58/ПГ від 05.10.2016 на поставку 168 674,699 тон бензину автомобільного А-92.

Вартість предмета застави, відповідно до п. 8 договору №Г.21.1.2.0/5-1985 від 20.10.2016 його сторонами визначено у розмірі 5 820 790 000,00 грн.

07.09.2017 відповідачем направлено позивачу письмове повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору у зв`язку з порушенням позичальником своїх зобов`язань в частині своєчасної сплати відсотків за користування грошовими коштами.

Вважаючи вчинений відповідачем односторонній правочин щодо розірвання Кредитного договору у вигляді повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 незаконним, позивач звернувся до місцевого господарського суду із позовом про визнання його недійсним.

Крім того, посилаючись на істотну зміну обставин, яка була спричинена розірванням з боку відповідача Кредитного договору, позивачем також заявлено позовні вимоги про внесення змін до вказаного договору в частині продовження строку його дії до 28.10.2028.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк» за вих.

№ Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору. В решті позовних вимог про внесення змін до Кредитного договору місцевим господарським судом відмовлено.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину оформленого письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк» за вих.

№ Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору, а твердження скаржників вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як визначено судом апеляційної інстанції, спір між сторонами виник щодо законності письмового повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 та відповідно наявності чи відсутності правових підстав у відповідача для розірвання в односторонньому порядку Кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

За визначенням статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України та ч. 4 ст. 188 ГК України передбачено, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час направлення повідомлення про одностороннє розірвання або звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.3.2. Кредитного договору відповідач має право у разі настання будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позивачем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору, у тому числі при порушенні цільового використання кредиту; у разі прострочення позичальником зобов`язань з погашення/повернення боргу за будь-яким кредитом, укладеним між позичальником і банком, понад 30 календарних днів банк на свій розсуд згідно ст. 651 ЦК України та ст. 188 ГК України здійснити однобічне розірвання Кредитного договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Однобічна відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань.

Із наведеного вище вбачається, що сторонами у Кредитному договорі погоджено право відповідача на одностороннє розірвання вказаного договору, проте за наявності відповідних умов та з дотриманням норм статей 651 ЦК України та 188 ГК України.

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що при перевірці дій відповідача щодо одностороннього розірвання Кредитного договору на відповідність умовам законодавства та вказаного договору, суд повинен встановити чинність такого Кредитного договору на момент його розірвання, обставини за яких такий договір було укладено та ступінь виконання позивачем своїх договірних обов`язків.

Так, скаржники у своїх апеляційних скаргах зазначають, що судом першої інстанції досліджено обставини, які не належать до предмету доказування у даній справі, а саме обставини щодо укладення Кредитного договору та його належність до процедури трансформації (реструктуризації) кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк», а відтак, на думку скаржників, мав місце вихід за межі розгляду справи.

В свою чергу, НБУ у своїй апеляційній скарзі додатково зауважив про те, що він не здійснював погодження та не брав участі в укладенні Кредитного договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно взяті до уваги аргументи та доводи позивача про те, що Кредитний договір, правомірність одностороннього розірвання якого є предметом першої позовної вимоги, укладений між сторонами у зв`язку та в ході програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк», що була ініційована, організована та контрольована НБУ.

Вказані обставини підтверджуються копіями наявних у матеріалах справи Постанов правління НБУ №561/БТ від 11.09.2014, №162а

від 12.09.2014, №24-од від 13.02.2015 року, № 260 від 15.04.2015, №8/БТ

від 14.01.2016, №103/БТ від 23.02.2016, №323-рш/БТ від 05.10.2016, а також відповідного листування АТ КБ «Приватбанк» та НБУ, іншими доказами.

Саме на підставі вищевказаних регуляторних документів відповідачем в період з лютого по жовтень 2016 було розроблено Програму фінансового оздоровлення АТ КБ «Приватбанк» на 2016 - 2019 роки, яка направлялась НБУ та яка передбачала необхідність погашення (реструктуризації) кредитних зобов`язань ТОВ «Мілорін ЛТД», ТОВ «Віалінт», ТОВ «Рапіт» (надалі також - первинні позичальники/боржники).

Колегія суддів апеляційного суду, в свою чергу, звертає увагу, що у пп. 2 п. 1 постанови Правління НБУ №323-рш/БТ «Про залучення аудиторської компанії для підтвердження результатів діагностичного обстеження та вжитих банком заходів» зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати на розгляд НБУ план реструктуризації (трансформації) корпоративного кредитного портфеля банку на ринкових умовах шляхом переведення існуючих кредитів на операційні компанії з визначенням чітких термінів погашення цих кредитів та оформленням додаткового забезпечення, для забезпечення досягнення позитивного значення капіталу Банку з урахуванням вимог Постанов №260, №103/БТ та №351 та забезпечення його майбутньої життєздатності.

У відповідності до наданого Плану трансформації ТОВ «Бізнес Пром Інновація» як новий позичальник мав погасити заборгованості первинних боржників згідно кредитного портфелю Банку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив, що він взяв участь у зазначеній трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк», оскільки вона була організована та контрольована НБУ, а позивач повністю відповідав необхідним критеріям для переведення на нього кредитного боргу «первісних боржників».

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується із висновками суду першої інстанції, що ініційована та контрольована НБУ процедура трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк» була розпочата та проведена на підставі чинних актів НБУ, та була завершена укладенням з позивачем Кредитного договору, та передачею відповідачем позивачу коштів для реструктуризації заборгованості Первинних позичальників.

При цьому, чинність вищевказаних актів НБУ сторонами у даній справі не заперечується, з чого слідує, що процедура трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк», а відповідно і процедура укладення Кредитного договору є чинною та такою, що проведена у повній відповідності до вимог законодавства.

Наведені обставини свідчать, що НБУ в особі відповідних службових осіб брав безпосередню та активну участь у розробці та проведенні трансформації (реструктуризації) корпоративного кредитного пакету АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, твердження НБУ про те, що він не здійснював погодження та не брав участі в укладенні Кредитного договору судом апеляційної інстанції відхиляються.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду, що на момент направлення відповідачем повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017, Кредитний договір був чинним, не визнавався недійсним або припиненим, докази нікчемності вказаного договору також відсутні. Строк дії Кредитного договору є таким, що не сплив як на момент направлення відповідачем вказаного повідомлення, так і на момент розгляду даної справи.

Будь-яких інших обставин, які б впливали на чинність Кредитного договору, окрім як повідомлення відповідача вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 судом не виявлено, та сторонами не заперечується.

Крім того, в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі 910/18005/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 та постановою Касаційного господарського суду від 10.12.2021, яким відмовлено у визнанні Кредитного договору недійсним.

Отже, дійсність та законність Кредитного договору встановлена судом першої інстанції у даній справі на підставі ст. 204 ЦК України, не заперечується сторонами та, як наслідок, не є предметом доказування у даній справі.

За змістом ч. 5 ст.75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі №910/18005/19 дійсно існував спір щодо недійсності Кредитного договору і судами, на підставі зібраних в межах справи №910/18005/19 доказів, не було знайдено зв`язку між програмою реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк» та видачою кредиту ТОВ «Бізнес Пром Інновація» згідно спірного Кредитного договору.

Водночас, під час розгляду цієї справи суду надані докази (відповідні копії постанов Правління НБУ та листування), які підтверджують реалізацію програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк» та видачу кредиту ТОВ «Бізнес Пром Інновація» в межах цієї програми, та які не були предметом дослідження в межах справи №910/18005/19. Зазначені обставини безпосередньо підтверджуються постановами НБУ, листами та відповідями службових осіб НБУ та АТ КБ «Приватбанк» за період жовтня-листопада 2016 року.

За таких умов, суд першої інстанції обґрунтованого дійшов висновку, що укладення 20.10.2016 між сторонами Кредитного договору було частиною реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк».

З урахуванням наведеного, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що відносини між учасниками провадження мали дійсно складний комплексний характер, що опосередковувався виконанням програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк».

За таких умов, надання правової оцінки спірному Кредитному договору неможливе без дослідження сукупності усіх обставин укладення та видачі кредитів первинним боржникам, а також умов та обсягів забезпечення усіх зазначених кредитів.

На підставі вищевикладеного колегією суддів відхиляються доводи апеляційних скарг про те, що місцевим господарським судом досліджено обставини, які не належать до предмету доказування у даній справі, оскільки обставини трансформації кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк» є безпосередньо пов`язаними із предметом позову про визнання недійсним одностороннього правочину, а тому надання правової оцінки спірному Кредитному договору та відповідно правочину про його розірвання є неможливим без дослідження сукупності усіх обставин укладення та видачі кредитів первинним боржникам, якими є треті особи 1-3, а також умов та обсягів забезпечення таких кредитів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.10.2016 (день укладення Кредитного договору) позивачем та відповідачем також укладено:

- договір поруки №4М14109Д/П, на підставі якого позивач став солідарним боржником перед відповідачем за зобов`язаннями ТОВ «Мілорін ЛТД» за кредитними договорами №4М14109Д від 12.02.2014, №4М14110Д від 17.02.2014, №4М14107И від 19.02.2014 та №4М14092Д від 25.02.2014;

- договір поруки №4В14115И/П, на підставі якого позивач став солідарним боржником перед відповідачем за зобов`язаннями ТОВ «Віалінт» за кредитними договорами №4В14115И від 11.02.2014, №4В14083Д від 19.02.2014 та №4В14084Д від 25.02.2014;

- договір поруки №4Р13347Д/П, на підставі якого позивач став солідарним боржником перед відповідачем за зобов`язаннями ТОВ «Рапіт» за кредитними договорами №4Р13347Д від 06.06.2013, №4Р13348И від 10.06.2013, №4Р13549И від 12.09.2013, №4Р13782Д від 05.12.2013 та №4Р14288И від 19.09.2014.

Позивач вказував, що погашення кредитів на підставі вказаних вище договорів поруки від 20.10.2016 за рахунок коштів отриманих на підставі Кредитного договору було здійснено з метою отримання прав кредитора за вказаними Первинними кредитами, а також забезпечувальними, щоб в подальшому здійснити погашення своїх зобов`язань за Кредитним договором за рахунок коштів виручених від реалізації предметів застави за вказаними вище договорами.

У день укладення Кредитного договору та отримання від відповідача грошових коштів - 20.10.2016 позивачем, на підставі договорів поруки

№№ 4М14109Д/П, №4Р13347Д/П та 4В14115И/П було здійснено погашення заборгованості первинних боржників за вказаними вище кредитними договорами, на загальну суму 4 546 242 363,49 грн.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №3682, №3683, №3685, №3686, №3687, №3688, №3689, №3690, №3691, №3693, №3694, №3695 від 20.10.2016.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем здійснено погашення заборгованості за діючими кредитними договорами, укладеними між відповідачем та первинними боржниками, внаслідок чого зазначені вище кредити є погашеними, а кредитні зобов`язання є виконаними в повному обсязі.

Вказані обставини свідчать про відсутність заборгованості за первинними кредитами укладеними з первинними боржниками перед відповідачем, та про перехід до позивача, як поручителя, який здійснив погашення зобов`язання боржників, всіх прав кредитора за вказаними кредитними зобов`язаннями на підставі ст. 512 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що первинні кредити, за якими позивачем було здійснено погашення заборгованості за рахунок коштів, отриманих за кредитним договором №4Б16088Г від 20.10.2016, а також договори поруки, на підставі яких позивачем здійснювалось вищевказане погашення, були укладені в межах здійснення процедури трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк».

Наведені обставини спростовують доводи скаржників про вихід судом першої інстанції при вирішенні даного спору за межі позовних вимог, оскільки для повного та всебічного розгляду справи важливим є розуміння обставин укладення та виконання Кредитного договору, аналізу законності дій сторін, наявності підстав для його дострокового розірвання чи внесення до нього змін.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що станом на дату розгляду даної справи Кредитний договір, первинні кредити за якими позивачем було здійснено погашення заборгованості за рахунок коштів отриманих за Кредитним договором, а також Договори поруки на підставі яких позивачем здійснювалось вищевказане погашення є правомірними та дійсними, а матеріали справи не містять доказів зворотнього.

Водночас, матеріали справи не містять доказів порушення норм чинного законодавства при укладенні та виконанні вищевказаних кредитних договорів та договорів забезпечення до них, а сторонами вказані обставини не заперечуються. Таким чином, кошти отримані позивачем за Кредитним договором були правомірно направлені на повне погашення діючих зобов`язань на підставі договорів поруки від 20.10.2016.

В свою чергу, відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначив, що одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

При цьому, НБУ у своїй апеляційній скарзі вказує, що АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Бізнес Пром Інновація», врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили право АТ КБ «Приватбанк» на одностороннє розірвання договору. Крім того, НБУ в апеляційній скарзі також вказав, що він не здійснював погодження та не брав участі в укладенні кредитного договору між АТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Пром Інновація».

Оцінюючи зазначені доводи скаржників стосовно правомірності одностороннього розірвання Кредитного договору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 ЦК України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 ГК України.

Крім того, за загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Частиною 5 ст. 202 ЦК України визначено, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Так, оскаржуване письмове повідомлення відповідача №Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення Кредитного договору, а відтак, при його вчиненні мають бути дотримані встановлені законодавством вимоги, необхідні для чинності таких правочинів.

Відповідно до ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 206 ГК України господарське зобов`язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених ст. 188 цього Кодексу.

Статтею 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що стаття 188 ГК України передбачає чіткий порядок для можливості розірвання договору в односторонньому порядку. Зокрема, сторона договору яка бажає розірвати такий договір направляє іншій стороні відповідне повідомлення про його розірвання. В той самий час, сторона договору яка отримала повідомлення про його розірвання від іншої сторони має право протягом 20 днів надіслати відповідь на таке повідомлення та повідомити про результати його розгляду. Саме зі спливом 20-ти денного терміну договір може припинити свою дію, якщо сторони не домовляться про зворотнє.

З аналізу повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 вбачається, що відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем було визначено дату розірвання кредитного договору 25.09.2017 (тобто через 18 днів після отримання позивачем відповідного повідомлення), місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що відповідачем не було дотримано встановленого ст. 188 ГК України 20-денного терміну, який має обчислюватись з моменту отримання відповідного повідомлення.

Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем вимог ст. 188 ГК України, а саме порушення процедури повідомлення про одностороннє розірвання Кредитного договору, що в свою чергу свідчить про незаконність повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017.

Крім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В той же час, недодержання особою при вчиненні правочину (в т.ч. одностороннього) наведених вимог в силу приписів ст. 215 ЦК України є правовою підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

В даному випадку, оскаржуваний правочин, оформлений повідомленнями вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017, стосується одностороннього розірвання Кредитного договору з підстав порушення його умов позивачем, а відтак, має відповідати насамперед приписам п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, яка передбачає можливість одностороннього розірвання договору, якщо це встановлено договором або законом, у разі порушення іншою особою взятих на себе зобов`язань за таким договором.

Тобто, досліджуючи питання законності вчинення одностороннього правочину про розірвання договору, насамперед слід встановити чи передбачено у конкретному випадку право односторонньої відмови від договору в позасудовому порядку та чи має місце порушення контрагентом зобов`язання, яке тягне за собою правові наслідки у такому вигляді.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.3.2. Кредитного договору відповідач має право у разі настання будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позивачем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору, в т.ч. при порушенні цільового використання кредиту; у разі прострочення позичальником зобов`язань з погашення/повернення боргу за будь-яким кредитом, укладеним між позичальником і банком, понад 30 календарних днів банк на свій розсуд згідно зі ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України здійснити однобічне розірвання Кредитного договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Однобічна відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань.

Тобто, як вже зазначалось, в Кредитному договорі встановлюється умова, що його одностороннє розірвання банком може відбуватися виключно із дотриманням положень ст. 188 ГК України та ст. 651 ЦК України.

Водночас, в даному випадку відповідачем не було дотримано зазначених умов і одразу пред`явлено повідомлення позивачу про одностороннє розірвання Кредитного договору.

Як вбачається зі змісту письмового повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017, відповідач, розриваючи в односторонньому порядку Кредитний договір, виходив з порушення позивачем підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору, а саме прострочення зобов`язань щодо своєчасної сплати відсотків.

Проте, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено обставини порушення позивачем умов Кредитного договору.

Разом з цим, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог додано до позовної заяви платіжні доручення на сплату грошових коштів протягом 2017-2021 років.

Відповідачем факт здійснення вищевказаних платежів не заперечується, розрахунків щодо наявності заборгованості по сплаті відсотків за Кредитним договором на момент направлення повідомленні вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 відповідачем також не надано. Більше того, заперечуючи проти позову, відповідач не вказує про таке прострочення з боку позивача та взагалі, жодним чином не обґрунтовує наявність підстав для одностороннього розірвання Кредитного договору.

Більше того, як вбачається з наявного в матеріалах справи листа АТ КБ "Привабанк" №Э.upr 1/3-211124/14638 від 24.11.2021, відповідач, вже після надіслання на адресу позивача повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 щодо одностороннього розірвання Кредитного договору, у відповідь на лист позивача №11 від 08.06.2021 повідомив останнього про реквізити рахунків, на які позивач повинен здійснювати погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам за Кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд вірного дійшов висновку, що односторонній правочин оформлений повідомленням № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання Кредитного договору вчинено з порушенням умов цього договору, без належних фактичних підстав у розумінні ст. 651 ЦК України та з порушенням встановленого ст. 188 ГК України порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недодержання особою при вчиненні правочину (в т.ч. одностороннього) наведених вимог в силу приписів ст. 215 ЦК України є правовою підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Отже, оскільки оскаржуваний правочин про розірвання Кредитного договору, оформлений повідомленням, вчинено як із порушенням умов Кредитного договору, так і з порушенням положень законодавства, то він був правомірно визнаний недійсним судом першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України у зв`язку із недотриманням вимог, встановлених частиною першою статті 203 ЦК України.

Відтак, з огляду на вищенаведене, судом апеляційної інстанції відхиляються відповідні доводи апеляційних скарг НБУ та АТ КБ «Приватбанк» стосовно правомірності одностороннього розірвання Кредитного договору.

Суд апеляційної інстанції також не бере до уваги посилання апелянтів на практику Верховного Суду, оскільки, як вірно зазначає позивач, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2021 у справі №910/5206/20, яку наводить АТ КБ «Приватбанк», відсутні висновки щодо застосування норми права, яка міститься у ст. 188 ГК України, оскільки у договорі поставки, який є предметом її розгляду, не зазначено про необхідність дотримання положень ст. 188 ГК України під час його одностороннього розірвання. Разом з тим, необхідність дотримання положень ст. 188 ГК України при односторонньому розірванні правочину прямо визначена у пп. «в» пункту 2.3.2. Кредитного договору.

Тому в контексті цього слід звернути увагу на п. 68 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, згідно якого правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 357/15284/18 від 24.11.2021, на яку посилається НБУ, також відсутні висновки щодо застосування норми права, яка міститься у ст. 188 ГК України.

Разом з тим, стосовно вказаної постанови позивач вірно зазначає, що у ній міститься висновок про те, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що аргументи АТ КБ «Приватбанк» та НБУ щодо відсутності з боку відповідача порушень під час одностороннього розірвання договору є безпідставними та необґрунтованими, а суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо цього питання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком, що розірвання Кредитного договору відповідачем шляхом направлення позивачу повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017 було протиправним, а підстави для розірвання Кредитного договору відповідачем в односторонньому порядку були відсутні.

Розірвання Кредитного договору відповідачем в односторонньому порядку без наявності обґрунтованих підстав прямо порушує права позивача як позичальника за Кредитним договором, а саме права здійснити погашення заборгованості в строки та порядку, погодженими сторонами в Кредитному договорі.

Крім того, як вбачається з обставин справи, описані вище дії відповідача направлені на розірвання договору свідчать про порушення прав позивача як позичальника за Кредитним договором, оскільки фактично призводять до неможливості позивачем здійснити належне погашення за Кредитним договором, в силу невизначеності юридичної долі такого договору та грошових зобов`язань позивача перед відповідачем.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» про те, що надані позивачем документи мали бути визнані недопустимими та не могли бути покладені в основу рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ГПК України докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Тому, дотримуючись принципу змагальності господарського процесу, суд апеляційної інстанції приходить до висновків, що відповідачем не доведено порушень позивачем законодавства при отриманні документів.

Так, посилаючись на положення п. 13 ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої до банківської таємниці належать рішення Національного банку України про застосування заходів впливу, крім рішень про накладення штрафів, про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, АТ КБ «Приватбанк» не зазначає, які саме рішення НБУ про застосування заходів впливу надано позивачем. Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, також прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні рішення НБУ про застосування заходів впливу.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені доводи АТ КБ «Приватбанк».

Зважаючи на вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк» за вих. Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам скаржників апеляційним судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27.09.2001).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду у справі №910/13407/17.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк» за вих. Е.65.0.0.0/3-106726 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційних скарг, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційних скарг залишити за Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Національним банком України.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №910/18029/21, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022.

5. Матеріали справи №910/18029/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 13.12.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко