РІШЕННЯ

24 листопада 2022 року м. ТернопільСправа № 921/574/20(921/185/22)

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю. розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи №921/185/22

за позовом: Головного управління ДПС у Тернопільській області, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46003

до відповідача: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001

про стягнення податкового боргу.

За участі представників:

Позивача: Рацин Роман Романович, довіреність №8161/6/19-00-13-13-04/11801 від 04.07.2022 ;

Відповідача : Борова Любов Володимирівна, Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО №1043707 від 26.05.2022 (Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються).

1.Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Головне управління ДПС у Тернопільській області звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення податкового боргу.

Ухвалою суду від 25.08.2021 № 921/55/21 прийнято позовну заяву до розгляду та розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання вперше призначене на 21.09.2021, яке в порядку ст.183 ГПК України, неодноразово відкладалось та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах.

У судовому засіданні 11.10.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та відкрив розгляд справи №921/185/22 по суті.

У відповідності до ст.216 ГПК України, судові засідання по суті неодноразово відкладались з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 24.11.2022.

Представник позивача у призначеному судовому засіданні 24.11.2022 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Присутня, у призначеному судовому за сіданні 24.11.2022, представниця відповідача підтримала заперечення проти позовних вимог, викладені у відзиві на позовну заяву (вх№3311 від 26.05.2022) та просить у позові відмовити.

Суд, у судовому засіданні 24.11.2022, після виходу з нарадчої кімнати, оголосив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1.Аргументи позивача.

Позивач, у поданому суду позові №5686/6/19-00-20-03-06-1/8227 від 29.04.2021 (вх. №211 від 02.05.2022), підтриманому у судовому засіданні, серед іншого, зазначає таке.

Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», (, надалі ДП «Тернопільський облавтодор»), зареєстроване органами державної реєстрації, як юридична особа та знаходиться на обліку в Тернопільському управлінні Головного управління ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу, який підлягає стягненню у судовому порядку, станом на 27.04.2022 року, становить 2 471 617 грн 96 коп. в т.ч. по платежах:

- податок на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 466 363,34 грн (основний платіж 913 710,00 грн, штрафні санкції 60 370,40 грн, пеня 1 492 282,94 грн);

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 2 628,43 грн (основний платіж);

- земельний податок з юридичних осіб (1912) 246,19 грн (основний платіж);

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення 2 380,00 грн (штрафні санкції).

Позивач зазначає, що заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданих відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2021 року №, звітний період 05 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 93 345,00 грн, від 14.07.2021 року №, звітний період 06 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 162130,00грн, від 18.08.2021 року №, звітний період 07 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 133209,00 грн, від 17.09.2021 року №, звітний період 08 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 196006,00 грн, від 20.10.2021 року №, звітний період 09 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 99752,00 грн, від 16.11.2021 року №, звітний період 10 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 108736,00 грн, від 17.12.2021 року №, звітний період 11 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 120532,00 грн.

Також, вказує на непогашення відповідачем заборгованості, яка виникла згідно узгодженого зобов`язання, нарахованого по податковому повідомленню-рішенню № від 12.10.2020 року, винесеного на підставі акта перевірки №3180/19-00-04-10/31995099 від 21.09.2020 року.

Як вказує позивач, пеня в сумі 1 492 282,94 грн, нарахована по акту перевірки, обчислена на виявлені органом ДПС суми знижень податкових зобов`язань, податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2018 року, узгоджене згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №500/837/20.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1906) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2021 рік. Так, згідно поданої звітності від 22.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 4505,91 грн зі сплатою 375,49 грн щомісяця та за грудень 375,52 грн, а відтак в сумі 2628,43 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1912) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2021 рік. Так, згідно поданої звітності від 22.02.2021 року № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 422,09 грн зі сплатою 35,17 грн щомісяця, та за грудень 35,22 грн, а відтак в сумі 246,19 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення виникла у зв`язку із несплатою узгодженого зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення №3785/19-00-04-02 від 29.07.2021 року винесеного на підставі акта перевірки №2789/19-00-04-02 від 24.06.2021 року.

Зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем не були оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене ним, вважається узгодженим.

На підставі зазначеного позивач просить стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шляхом стягнення коштів з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2471617,96 грн в т.ч. по платежах : - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 466 363 (два мільйони чотириста шістдесят шість тисяч триста шістдесят три) грн 34 коп.;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 2 628 (дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн 43 коп.;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) 246 (двісті сорок шість) грн 19 коп.;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (1912) 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн 00 коп.

2.2. Аргументи відповідача.

Представниця відповідача, у судовому засіданні 24.11.2022 підтримала поданий відзив на позовну заяву (№06-2/257 від 26.05.2022 (вх№3311 від 26.05.2022)), у якому, серед іншого, зазначено про таке.

ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" суми податкового боргу є самостійно узгодженим податковим зобов`язанням.

Податкові повідомлення-рішення ДП "Тернопільський облавтодор" не оскаржувались, оскільки згідно п.56.11. ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

При цьому, відповідач зазначає, що оскільки ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.09.2020 відкрито провадження у справі №921/574/20 про банкрутство, внесено мораторій на розпорядження майном та призначено арбітражного керуючого Аршевського М.О. , то в порядку Закону №2343-ХІІ з моменту порушення справи про банкрутство зупиняється виконання боржником зобов`язань щодо сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, строк сплати яких настав на момент порушення справи про банкрутство, та виключається можливість стягнення таких зобов`язань за межами процедури банкрутства.

Тобто, зобов`язання боржника, строк виконання яких настав на 25.09.2020 (дата порушення справи про банкрутство), можуть виконуватися лише в процедурі провадження у справі про банкрутство у порядку господарського судочинства (конкурсні зобов`язання).

На підставі зазначеного, просить у задоволенні позову відмовити.

3. Фактичні обставини встановлені судом.

Законодавство, судова практика, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

У відповідності до ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

У проваджені Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/574/20 про банкрутство ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в межах якої було відкрито провадження у справі №921/185/22.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі по тексту - КУзПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника як сторони у такому спорі в межах справи про банкрутство, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Аналогічної позиції дотримано ВП ВС в постановах від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц від 18.02.2020 у справі №918/335/17, постановах КГС ВС від 30.01.2020 у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі №910/1116/18.

Разом з цим, ухвалою від 13.09.2022 закрито провадження у справі №921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099).

У разі закриття/припинення провадження у справі про банкрутство вирішення спорів, стороною в яких є боржник, у межах справи про банкрутство завершується їх розглядом по суті суддею, якому були передані такі справи автоматизованою системою документообігу суду, з ухваленням відповідного судового рішення, що узгоджується з принципом «незмінності складу суду», задля недопущення створення для сторін перешкод у реалізації права на судовий захист і загрози сутності гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права сторін на доступ до суду та ефективний засіб захисту впродовж розумного строку.

Зазначені висновки відповідають положенням частини другої статті 31 ГПК України, відповідно до якої справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 у справі № 5017/2833/2012.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КУзПБ ухвали та постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Таким чином суд продовжує розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи №921/185/22, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення судом, з огляду на таке.

Предметом даного спору є заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача, шляхом стягнення коштів з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2471617,96 грн. в т.ч. по платежах: - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 466 363 грн 34 коп.;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 2 628 (дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн 43 коп. ;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) 246 (двісті сорок шість) грн 19 коп. ;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (1912) 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн 00 коп.

Відповідно до ст.67 Конституції України відповідач зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Згідно ст.15 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (п.57.1.ст.57 ПК України).

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (п.59.1.ст.59 ПК України).

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.(п.38.1.ст.38 ПК України).

Згідно п.56.11. ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ст. 95 ПК України податкова заборгованість платника податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стаття 102 ПК України, яка носить спеціальний характер, передбачає, що позовні вимоги контролюючого органу, пов`язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред`являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39. пункт 14.1. стаття 14 ПК України).

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (підпункт 14.1.156. пункт 14.1. стаття 14 ПК України).

У відповідності до п. 14.1.175. податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 269 ПК України передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно статті 266 до підпункту 266.7.5 пункту 266.7 ПК України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Статтею 285 ПК України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У відповідності до п.286.2 ст.286 розділу ХІІ ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.(п.287.3. ст.287 розділу ХІІ ПК України).

Згідно з п. 252.2 ПКУ платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об`єктом надр, на який надано спецдозвіл.

Водночас п. 252.3 ПКУ визначено, що об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин за кожною наданою в користування ділянкою надр, що визначена у відповідному спецдозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність зі стандартом, установленим галузевим законодавством

Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», (, надалі ДП «Тернопільський облавтодор»), зареєстроване органами державної реєстрації, як юридична особа та знаходиться на обліку в Тернопільському управлінні Головного управління ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про стягнення податкового боргу з відповідача, який станом на 27.04.2022 становить 2 471 617,96 грн в т.ч. по платежах :

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 466 363 (два мільйони чотириста шістдесят шість тисяч триста шістдесят три) грн 34 коп.;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 2 628 (дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн 43 коп. ;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) 246 (двісті сорок шість) грн 19 коп. ;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (1912) 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн 00 коп.

Із наявних у справі доказів вбачається, що заборгованість по податку на додану вартість виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданих відповідачем податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2021 року №, звітний період 05 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 93345,00 грн., від 14.07.2021 року №, звітний період 6 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 162130,00 грн., від 18.08.2021 року №, звітний період 07 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 133209,00 грн., від 17.09.2021 року №, звітний період 08 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 196006,00 грн., від 20.10.2021 року №, звітний період 09 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 99752,00 грн, від 16.11.2021 року №, звітний період 10 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 108736,00 грн, від 17.12.2021 №, звітний період 11 місяць 2021 року, задекларована сума податку на додану вартість 120532,00 грн.

Також, згідно узгодженого зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення № від 12.10.2020 винесеного на підставі акта перевірки №3180/19-00-04-10/31995099 від 21.09.2020.

Нарахована пеня по акту перевірки, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань в сумі 1492282,94 грн, податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2018, узгоджене згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №500/837/20.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1906) виникла у зв`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2021 рік. Так, згідно поданої звітності від 22.02.2021 № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 4505,91 грн зі сплатою 375,49 грн щомісяця, та за грудень 375,52 грн, а відтак в сумі 2628,43 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб (1912) виникла у в`язку із несплатою самостійно узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю на 2021 рік. Так, згідно поданої звітності від 22.02.2021 № визначено податкове зобов`язання на 2021 рік в розмірі 422,09 грн зі сплатою 35,17 грн щомісяця, та за грудень 35,22 грн, а відтак в сумі 246,19 грн граничний термін сплати вже настав та платником не сплачено.

Заборгованість по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення виникла у зв`язку із несплатою узгодженого зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення №3785/19-00-04-02 від 29.07.2021 винесеного на підставі акта перевірки №2789/19-00-04-02 від 24.06.2021.

Зазначені податкові повідомлення-рішення, відповідачем не були оскаржені, ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене ними, вважається узгодженим.

У матеріалах справи відсутні докази, щодо оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення відповідачем в адміністративному чи судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене ним, вважається узгодженим.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визнається податковим боргом.

Виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: випискою з інтегрованої облікової інтегрованої картки платника податку та розрахунком суми позовних вимог, розрахунком суми позовних вимог.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XIII ПКУ (п. 288.7 ст. 288 ПКУ).

На підставі викладеного, судом встановлено, що у ДП "Тернопільський облавтодор" наявна заборгованість по податковому боргу, у заявленому до стягнення розмірі.

Склад податкової заборгованості та факт її несплати підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема розрахунками суми позовних вимог по податку на додану вартість, по земельному податку та по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідачу, в порядку ст.59 ПК України виставлялась та була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога №9085-23 від 05.06.2015. З часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

Проте, станом на час розгляду спору, податкова заборгованість Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", не погашена.

Виконанням податкового обов`язку згідно пункту 38.1 ст.38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме вирішив: стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" кошти з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 471 617,96 грн в т.ч. по платежах :

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 466 363 (два мільйони чотириста шістдесят шість тисяч триста шістдесят три) грн 34 коп.;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 2 628 (дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн 43 коп. ;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) 246 (двісті сорок шість) грн 19 коп. ;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (1912) 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн 00 коп.

4. Судові витрати.

Згідно із нормами ГПК України розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 129 ГПК України.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд покладає на відповідача ДП "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" понесені позивачем судові витрати в розмірі 37 074 грн 27 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 74-79, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" кошти з рахунків у банках обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 471 617,96 грн в т.ч. по платежах :

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 466 363 (два мільйони чотириста шістдесят шість тисяч триста шістдесят три) грн 34 коп. ;

- земельний податок з юридичних осіб (1906) 2 628 (дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн 43 коп. ;

- земельний податок з юридичних осіб (1912) 246 (двісті сорок шість) грн 19 коп. ;

- рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (1912) 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн 00 коп.

3. Судові витрати покласти на відповідача у справі.

4. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області - 37 074 (тридцять сім тисяч сімдесят чотири) грн 27 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач Головне управління ДПС у Тернопільській області, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46003 , () ;

Відповідач Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 4600,1 ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку ст.241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Повне рішення складено 12.12.2022. Повний текст рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручити наручно особисто уповноваженим представникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко