ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. Справа№ 910/1275/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники учасників по справі в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022

у справі № 910/1275/22 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 419 045, 16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 419 045,16 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом у серпні-вересні 2021 року порушено взяті на себе зобов`язання та доставлено вантаж з простроченням строків поставки, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 419 045,16 грн - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 6285,68 грн - судового збору.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/1275/22 в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 150 442,80 грн та постановити в цій частині нове рішення, в якому відмовити в задоволенні позовних вимог в частині розрахованій у апеляційній скарзі; зменшити розмір штрафних санкцій.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач частково не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 150 442,80 грн, вважає що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норми процесуального права та з неправильним застосуванням норми матеріального права, а також з не повним встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Зокрема, відповідач стверджує, що відповідно до п. 2.1 та п. 2.9 "Правил обчислення термінів доставки вантажів" затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила), в графі 49 відповідних накладних значиться відмітка про подовження строку доставки вантажу, згідно актів залізниць, тому сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажів розрахована через АРМ ПТД з урахуванням відмітки та актів, на думку відповідача, може бути зменшена.

Таким чином, відповідач вважає, що згідно із п. 2.1 та п. 2.9 Правил, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажів розрахована через АРМ ПТД та з урахуванням актів, внесених у графу 49 відповідних накладних може бути зменшена на 150 442,80 грн.

Окрім цього, відповідач просить суд апеляційної інстанції зменшити розмір штрафу, посилаючись на те, що на момент розгляду справи та станом на поточний час були введенні карантинні заходи на території України, а також те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в країні воєнний стан.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів. Однак, після початку військових дій комерційні перевезення скоротилися, а в деяких регіонах повністю припинилися.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки відповідачем було доставлено вантаж з порушенням встановленого терміну доставки визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правил.

Разом з цим, позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафу, оскільки заявляючи вимогу про необхідність зменшення штрафних санкцій за порушення термінів доставки вантажу відповідач у даному випадку мав довести, щонайменше, відсутність власної вини у порушенні зобов`язань перевезення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 у справі № 910/1275/22 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022, справу № 910/1275/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/1275/22, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.11.2022.

В судове засідання, яке відбулося 16.11.2022, представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 була направлена сторонам на їх зазначену в матеріалах справи офіційну електронну адресу.

Також слід зазначити, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому учасники по справі не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представників позивача та відповідача в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У серпні-вересні 2021 року згідно залізничних накладних: № 32017501 (досильна накладна № 32058695), № 32036568, № 32036576 (досильна накладна № 32073074), № 32065120 (досильна накладна № 32116881), № 32111783, № 32113995, № 32114662, № 32129173, № 32169534, № 32199341, № 32199341 (досильна накладна № 41920901), № 32206849, № 32242570, № 32269367 (досильна накладна № 32293565), № 32323586 (досильна накладна №32361800), №32323776, № 34861765 (досильна накладна № 45517901), № 34870337, № 34870345, № 34960583 (досильна накладна № 32092918), № 34960583 (досильна накладна № 32109845), № 34965780, № 34988014, № 37673456 (досильна накладна № 32252132), № 37870987 (досильна накладна № 40762510), № 37872116, № 37879236, № 37881588, № 37881620, № 37979630 (досильна накладна № 40892218), № 37979853 (досильна накладна № 40892416), № 37998572, № 37998598, № 38006995, № 38020319, № 38020327, № 38020400, № 38020897, № 38020913, № 38021051, № 38021069, № 38021077, № 38023982 (досильна накладна № 45857562), № 38023982 (досильна накладна № 46577516), № 38036588 (досильна накладна № 45518164), № 38036984, № 38037149, № 38037263, № 38042438 (досильна накладна № 38061115), № 38042438, № 38042925, № 38052940, перевізник в особі Акціонерного товариства "Українська залізниця" зобов`язався доставити вантаж сировину для металургійного виробництва.

Вантажоодержувачем виступало Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач прострочив доставку вантажу за вказаними накладними, внаслідок чого просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 419 045,16 грн штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 419 045,16 грн - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 6285,68 грн - судового збору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з п. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються транспортними кодексами, транспортними уставами та іншими нормативно-правовими актами і правилами.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

За змістом ст. 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

В силу вимог п.п. 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок. Згідно з п. 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні - вересні 2021 року відповідачем здійснено перевезення вантажу позивача, який був доставлений у період з 01.09.2021 по 27.09.2021.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладних: № 32036568 від 02.09.2021; № 32036576 від 02.09.2021 (досильна накладна № 32073074 від 04.09.2021); № 32065120 від 03.09.2021 (досильна накладна № 32116881 від 07.09.2021); № 32111783 від 06.09.2021; № 32169534 від 10.09.2021; № 32199341 від 12.09.2021; № 32199341 від 12.09.2021 (досильна накладна № 41920901 від 19.09.2021); № 32206849 від 13.09.2021; № 32242570 від 15.09.2021; № 34861765 від 21.08.2021 (досильна накладна № 45517901 від 15.09.2021); № 34960583 від 28.08.2021 (досильна накладна № 32092918 від 05.09.2021); № 34960583 від 28.08.2021 (досильна накладна № 32109845 від 06.09.2021); № 34965780 від 28.08.2021; № 37673456 від 09.08.2021 (досильна накладна № 32252132 від 15.09.2021); № 37870987 від 17.08.2021 (досильна накладна № 40762510 від 21.08.2021); № 37872116 від 17.08.2021; № 37879236 від 17.08.2021; № 37881588 від 17.08.2021; № 37881620 від 17.08.2021; № 37998572 від 23.08.2021; № 38023982 від 24.08.2021 (досильна накладна № 45857562 від 04.09.2021); № 38023982 від 24.08.2021 (досильна накладна № 46577516 від 24.09.2021); № 38042438 від 25.08.2021 долучених до матеріалів справи, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту та Правилами, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за переліченими накладними відбулося прострочення на чотири і більше доби.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладних: № 32323586 від 19.09.2021 (досильна накладна № 32361800 від 21.09.2021); № 32323776 від 20.09.2021; № 34870337 від 23.08.2021; № 34870345 від 23.08.2021; № 34988014 від 30.08.2021; № 37979630 від 23.08.2021 (досильна накладна № 40892218 від 25.08.2021); № 37979853 від 23.08.2021 (досильна накладна № 40892416 від 25.08.2021); № 37998598 від 23.08.2021; № 38006995 від 23.08.2021; № 38036588 від 24.08.2021 (досильна накладна № 45518164 від 28.08.2021); № 38036984 від 25.08.2021; № 38037263 від 25.08.2021; № 38042438 від 25.08.2021 (досильна накладна № 38061115 від 25.08.2021); № 38042925 від 25.08.2021; № 38052940 від 25.08.2021 долучених до матеріалів справи, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту та Правилами, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за наведеними накладними відбулося прострочення на три доби.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладних: № 32017501 від 01.09.2021 (досильна накладна № 32058695 від 02.09.2021); № 32113995 від 07.09.2021; № 32114662 від 07.09.2021; № 32129173 від 07.09.2021; № 32269367 від 16.09.2021 (досильна накладна № 32293565 від 17.09.2021); № 38020319 від 24.08.2021; № 38020327 від 24.08.2021; № 38020400 від 24.08.2021; № 38020897 від 24.08.2021; № 38020913 від 24.08.2021; № 38021051 від 24.08.2021; № 38021069 від 24.08.2021; № 38021077 від 24.08.2021, долучених до матеріалів справи, відповідачем доставлено вантаж з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту та Правилами, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за наведеними накладними відбулося прострочення на дві доби.

З урахуванням встановленого, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача штрафу за прострочення доставки вантажу за переліченими накладними, що складає 419 045,16 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем доведено наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Колегія суддів вважає безпідставними заперечення відповідача щодо неврахування позивачем при визначенні суми штрафу обставин, які надають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажів, про які є відмітка в графі 49 залізничних накладних, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.9 Правил, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства, а також в інших випадках згідно з переліком, наведеним у цьому пункті, який не є вичерпним, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, акти загальної форми складаються, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

За змістом п. 4 Правил складання актів, комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Отже, наведені норми покладають обов`язок на залізницю у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.

При цьому, наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу не звільняє залізницю від обов`язку довести ті обставини, на які вона посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку - наявність підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу.

Відповідна правова позиція викладена також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу, мотивованої порушенням термінів доставки вантажів з поважних та незалежних від перевізника причин (проведення АТО, пандемія коронавірусу), судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України №6-100цс14 від 03.09.2014.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із приписами частини 1 ст. 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Колегія суддів вважає, що відповідачем в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надано суду належних доказів щодо поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а також не надано доказів намагання уникнути або мінімізувати випадки порушення термінів доставки вантажу, а тому не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

Інші наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/1275/22 - без змін.

Матеріали справи № 910/1275/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.12.2022.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна