ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2022 р. Справа№ 911/50/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Гаврилюка О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс»

на рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022

у справі № 911/50/22 (суддя: Антонова В.М.)

за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс»

про стягнення 213922,35 грн збитків

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Столичного округу зверулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» про стягнення 213922,35 грн збитків.

Позовні вимоги мотивовано тим, що що під час проведення перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів були виявлені порушення, що зафіксовані актом від 24.05.2021 №02-782 у вигляді самовільного використання водних ресурсів у період з 07.09.2019 по 07.11.2019 за відсутності дозвільних документів, у зв`язку з чим проведено розрахунок збитків, стягнення яких є предметом позову.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» збитки у розмірі 213922,35 грн, шляхом перерахування 50% вказаної суми в розмірі 106 961 гривень 18 коп на розподільчий рахунок Білогородської об`єднаної територіальної громади, Код класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»; 20% вказаної суми - в розмірі 42 784 гривні 47 коп до обласного бюджету - на розподільчий рахунок Київської обласної ради, Код класифікації доходів бюджету - 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» та 30 % вказаної суми в розмірі 64 176 (шістдесят чотири тисячі сто сімдесят шість) гривень 71 коп до спеціального фонду Державного бюджету України, Код класифікації доходів бюджету - 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» на користь Державної екологічної інспекції Столичного округу 3208,84 грн судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки відповідач після закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування, який діяв до 07.09.2019, отримав новий дозвіл лише 07.11.2019, ним здійснено самовільне спеціальне водокористування, чим допущено порушення норм чинного законодавства, що обґрунтовано встановлено позивачем під час перевірки. Зауважив, що надані позивачем розрахунки перевірено судом та визнано обґрунтованими. Таким чином, на переконання суду першої інстанції, розмір заявленої до стягнення шкоди за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища становить 213922,35 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» про стягнення збитків скасувати повністю та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Столичного округу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» про стягнення збитків у розмірі 213922,35 грн та 3208,84 грн судового збору - відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема скаржник звертає увагу суду на те, що відповідач не отримував ні акта перевірки, ні претензії з розрахунком збитків, відшкодування яких вимагав позивач, ні позовної заяви з розрахунком збитків, внаслідок чого був позбавлений можливості надати свої заперечення та пояснення. Наголошує, що матеріали справи не містять доказів, з яких би вбачався вказаний позивачем обсяг забраної води у спірний період. Зауважує, що надані позивачем копії звітів про використання води не підтверджують обсяги забору води за вересень-листопад 2019 року, а містять лише відомості про водовідведення за зазначені роки в цілому. Вказує на те, що затримка в оформленні дозволу на спеціальне водовикористання сталась не з вини відповідача, яка є обов`язковою умовою для покладення на останнього відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а у зв`язку з діями відповідних державних органів.

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022, дана апеляційна скарга у справі № 911/50/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 відкладено до надходження матеріалів справи № 911/50/22 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/50/22.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Київської області на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 27.06.2022, надійшли матеріали справи № 911/50/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 813, 25 грн.

В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022, представником відповідача подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у справі 911/50/22, до якої додано квитанцію про сплату судового збору № 0.0..1 від 01.08.2022 на суму 813,25 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22; справу № 911/50/22 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

В межах встановлених судом процесуальних строків письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення Північним апеляційним господарським судом. При цьому, про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 Державна екологічна інспекція Столичного округу повідомлялась в особистий кабінет в системі "Електронний суд", що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі звернення громадянина ОСОБА_1 від 10.03.2021, погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції Столичного округу від 19.04.2021 № 2.3/654ПГ, наказу Державної екологічної інспекції Столичного округу про проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Біг енергоресурс" № 446-П від 07.05.2021 та направлення Державної екологічної інспекції Столичного округу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) № 2/2/449 від 11.05.2021 за адресою: 08141, Київська обл., Києво Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Богдана Хмельницького, буд. 13, приміщення 146 у період з 08.07.2019 по 19.07.2019 Державною екологічною інспекцією Столичного округу проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища ТОВ "Біг енергоресурс".

За результатами проведення перевірки Державною екологічною інспекцією Столичного округу складено Акт № 02-782 від 24.05.2021, яким встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Біг енергоресурс" у період з 07.09.2019 по 07.11.2019 забір води здійснювався без дозволу на спеціальне водокористування (копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до Акта встановлено, що водозабір підземних вод здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "Біг енергоресурс" на підставі таких дозвільних документів:

- Дозволу на спеціальне водокористування від 07 вересня 2016 року № 255/7 з терміном дії до 07 вересня 2019 року. Забір води здійснюється із восьми свердловин, встановлений ліміт 903,59 м-3 на добу,

- Дозволу на спеціальне водокористування від 07 листопада 2019 року №946/кВ/49-д19 з терміном дії до 07 листопада 2024 року. Водозабір здійснюється із восьми свердловин. Встановлений ліміт забору води із підземних джерел складає 1317, 348 м-3 на добу.

Таким чином, у період з 07 вересня 2019 року по 07 листопада 2019 року забір води здійснювався без дозволу на спеціальне водокористування.

Позивач вказує на те, що відповідно до звітів про використання води за формою №2-ТП водгосп за період з 2016 по 2020 роки, за відсутності дозволу на спеціальне водокористування у період з 07 вересня 2019 року по 07 листопада 2019 року здійснив забір води із підземних джерел в розмірі 63,3 тис м-3.

Як зазначає позивач, складений за результатами перевірки Акт, керівник ТОВ "Біг енергоресурс" відмовився отримувати під підпис, про що зроблено відповідну відмітку в Акті, у зв`язку з чим відповідний Акт було направлено відповідачу за адресою його місцезнаходження, що підтверджується копією фіскального чеку про направлення.

За результатами перевірки позивачем розраховано розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел за період відсутності дозволу на спеціальне водокористування з 07.09.2019 по 07.11.2019, який склав 213922,35 грн.

Як зазначає позивач, з метою добровільного відшкодування заподіяної шкоди Держекоінспекцією відповідачеві надіслано претензію № 48/08-06 від 16.06.2021 з доданим до неї відповідним розрахунком.

Докази направлення відповідної претензії в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим в силу ст.ст. 74, 80 ГПК України, суд вважає недоведеним факт направлення відповідачу вищевказаної претензії, додатком до якої є розрахунок розміру збитків. При цьому, інших доказів повідомлення відповідача про визначений позивачем розмір збитків не надано.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував збитки, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку доводам скаржника щодо неотримання останнім акта перевірки, претензії та позовної заяви з розрахунком збитків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2022 про залишення позовної заяви Державної екологічної інспекції Столичного округу без руху встановлено, що у додатках до позовної заяви вказано про додаток № 10 до неї, а саме: «Докази направлення Акта перевірки за місцезнаходженням відповідача рекомендованим поштовим відправленням з трек-номером 041». Проте, позивачем вказаний додаток до матеріалів позовної заяви не долучено, що підтверджується Актом відділу автоматизованого документообігу та обробки внутрівідомчої службової кореспонденції (Канцелярія) апарату Господарського суду Київської області від 10.01.2022 № 07-13/10/2022.

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем подано до суду заяву про усунення недодіків, в додатках до якої було, крім іншого, долучено докази направлення Акта перевірки за місцезнаходженням відповідача рекомендованим поштовим повідомленням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що доданий до позовної заяви опис вкладення у цінний лист, яким позивач направляв копію позовної заяви ТОВ «Біг енергоресурс» містить дійсну адресу відповідача, а саме - « 08147, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Богдана Хмельницького, 13, приміщення 146».

Також, копія ухвали Господарського суду Київської області від 07.02.2022 про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 15.02.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів враховує посилання апелянта на те, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, відповідач звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи лише 25.05.2022, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення від 19.05.2022.

При цьому, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого судом строку. Відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість звернення до суду першої інстанції з клопотанням або подачу відзиву протягом встновленого судом строку.

Щодо висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «Біг енергоресурс» 213922,35 грн. збитків судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Як передбачено ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 102 від 21.02.2018 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» та наказу Державної екологічної інспекції України № 187 від 01.10.2018 «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Столичного округу», датою початку здійснення повноважень Державною екологічною інспекцією Столичного округу (далі - інспекція) визначено 01.10.2018 року.

Основним завданням Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах міста Києва та Київської області.

Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Держекоінспекції України № 259 від 27.11.2018, інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, пред`явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

З урахуванням того, що зазначені повноваження Державної екологічної інспекції Столичного округу, повністю кореспондуються з повноваженнями визначеними ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що Державна екологічна інспекція Столичного округу є юридичною особою публічного права та має право самостійно звертатися до суду щодо стягнення збитків за порушення природоохоронного законодавства.

Частиною 1 ст. 149 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 151 ГК України встановлено, що суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Аналогічні за замістом положення містяться у ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Стаття 44 п. 9 Водного кодексу України передбачає обов`язки водокористувачів, до яких входить обов`язок здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Право на здійснення спеціального водокористування здійснюється на підставі дозволу (ст. 49 Водного кодексу України).

Порядок погодження і видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 13.03.2002, відповідно до п. 2 якого дозволи на спеціальне водокористування надаються у разі використання води водних об`єктів загального та місцевого значення.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також те, що відповідач після закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування, який діяв до 07.09.2019, отримав новий дозвіл лише 07.11.2019, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Біг енергоресурс» здійснено самовільне спеціальне водокористування, чим допущено порушення вищевказаних норм чинного законодавства.

Недотримання умов дозволу або порушення правил спеціального водокористування є підставою для відповідальності за порушення водного законодавства винними особами.

Статтею 110 Водного кодексу України встановлено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Частина 1 ст. 111 Водного кодексу України передбачає, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно із ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність з боку відповідача протиправної поведінки як необхідної умови для застосування до нього встановленої законодавством відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу. Водночас відповідач не довів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди внаслідок користування підземними водами без дозволу на спеціальне водокористування у період з 07.09.2019 по 07.11.2019.

При цьому, судова колегія вважає необґрунтованими посилання відповідача на бставини вчинення ним активних дій з метою отримання вказаного дозволу, оскільки подальше отримання відповідного дозволу не виключає обов`язку правопорушника відшкодувати в повному обсязі завдану шкоду за здійснення самовільного використання водних ресурсів. Відповідач повинен був усвідомлювати наслідки невчасного звернення за відповідним дозволом та повинен був завчасно вчинити дії з метою отримання відповідного дозволу з метою уникнення негативних наслідків у вигляді стягнення збитків за забір води без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 (далі - Методика) встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі:

- забруднення водних об`єктів, у тому числі пов`язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об`єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів;

- забруднення поверхневих та підземних вод під впливом полігонів (сміттєзвалищ) твердих побутових та промислових відходів;

- самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів;

- забору, використання води та скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Пункт 1.3. Методики встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Пунктами 9.1, 9.2 Методики (в редакції, чинній на момент вчинення спірного правопорушення) встановлено, що розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою

Зсам = 5 Ч W Ч Тар (грн.),(23)

деW-об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м-3;
Тар-розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар`єрних та дренажних вод - грн/100 м-3, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 м-3, води, яка входить до складу напоїв, - грн/м-3). Для води з лиманів Тар аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об`єкти", встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення.
Фактичний об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).

У наданому до суду розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел на виробничі потреби без дозволу на спеціальне водокористування, позивач вказує, що відповідно до наданих ТОВ «Біг енергоресурс» статистичних даних форми 2-ТП водгосп за період з 07.09.2019 по 07.11.2019 кількість забраної води із підземних джерел складає 63,3 тис. куб. м.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у звіті про використання води за 2019 рік форми 2 ТП-водгосп, Таблиця 2. Водовідведення, у графі «відведено зворотніх (стічних) вод за рік, тис. куб. м.» вказано «усього 459,3» (а.с. 29).

Доказів, які б підтверджували обсяги забраної відповідачем води у спірний період з 07.09.2019 по 06.11.2019 матеріали справи взагалі не містять. Також, позивачем ні до суду першої інстанції, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не надано обґрунтування походження вказаної у розрахунку розміру збитків кількості забраної відповідачем води із підземних джерел, а саме - 63.3 тим. куб. м.

З урахуванням наведеного та того, що матеріали справи не містять документів, на підставі яких було б можливо визначити фактичний об`єм води, що була видобута відповідачем у спірний період, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведений позивачем розрахунок збитків є необґрунтованим.

Колегія суддів наголошує, що у частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

У силу приписів ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції обвинувачення і захист діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 922/2017/17 від 30.05.2018).

У відповідності до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням наведеного та оцінивши надані сторонами докази у сукупності із встановленими у справі обставинами, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено фактичний розмір завданих відповідачем збитків, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, а за відсутності даних про обсяг фактичного забору води відповідачем у спіний період, колегія суддів не має об`єктивної можливості здійснити розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел на виробничі потреби без дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 - скасуванню. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» на рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2022 у справі № 911/50/22 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Столичного округу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біг енергоресурс» про стягнення 213922,35 грн збитків - відмовити.

4. Стягнути з Державної екологічної інспекції Столичного округу (03035, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1. ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біг енергоресурс" (08147, Київська обл., Києво Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Богдана Хмельницького, 13, приміщення 146, ) 4813 (чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн. 25 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу № 911/50/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

О.М. Гаврилюк