ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/989/22

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовомПриватного підприємства «Чернігівнафтопродукт»
доПублічного акціонерного товариства «Центренерго»
простягнення 4133400 грн.
за участю представників:

сторін:не з`явились
суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Чернігівнафтопродукт» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі відповідач) про стягнення 4133400 грн. заборгованості за поставлений товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю (поставку) товарів від 20.12.2021 № 121/58 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар згідно перелічених в позовній заяві актів приймання-передачі продукції у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2022 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справ та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову до 16.08.2022. Запропоновано відповідачу надати до суду у строк встановлений для подачі відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором про закупівлю (поставку) товарів від 20.12.2021 № 121/58 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар згідно перелічених в позовній заяві актів приймання-передачі продукції у встановлений договором строк.

На адресу Господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства «Центренерго» надійшов відзив на позовну заяву від 18.09.2022 № 08/2261, в якому відповідач посилаючись на положення п. 10.1, 10.3 договору, ст. 218 ГК України та лист Торгово-промислової Палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, зазначає, що належне виконання зобов`язань виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин через вторгнення російської федерації на територію України. Відповідач також зазначає, що до складу компанії входять три теплові електростанції, з яких Вуглегірська ТЕС перебуває в тимчасовій окупації, а Зміївська ТЕС перебуває на лінії зіткнення та під постійними артилерійськими обстрілами. Скрутне фінансове становище зумовило навіть труднощі у виплаті заробітної плати працівникам. Відповідач просить суд врахувати наведені обставини при розгляді даної справи. У поданому відзиві відповідач просить суд задовольнити заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву та відмовити в задоволенні позовних вимог.

На адресу Господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Чернігівнафтопродукт» надійшла відповідь на відзив від 03.10.2022 № 143, в якій позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, який засвідчує наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором саме ПАТ «Центренерго». Також позивач звертає увагу, що поставка товару та настання строку його оплати відбулися до введення воєнного стану, відповідач прийняв товар, однак його не оплатив впродовж 4 місяців до введення відповідного положення.

В судовому засіданні призначеному на 18.10.2022 дослідивши заяву Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву, суд постановив протокольну ухвалу, якою задовольнив подану заяву відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву, поновив пропущений процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву та залучив до матеріалів справи поданий відповідачем відзив на позовну заяву, про що відображено в протоколі судового засідання від 18.10.2022.

Відповідач своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався, заперечення на відповідь на відзив суду не надав.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 1810.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.11.2022 о 12:00.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Частино 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю (поставку) товарів від 20.12.2021 № 121/58 (далі договір), відповідно до умов якого позивач - постачальник зобов`язався поставити відповідачу покупцю товари (продукцію) згідно умов договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору (п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки (графік) поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатках до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору ціною договору є загальна сума цін на продукцію (вартість) з ПДВ, що поставляється за даним договором. Ціни на продукцію визначаються в додатку до договору (п. 2.2 договору).

У відповідності до п. 5.3 договору датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання - передачі продукції.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору (п. 12.1 договору).

В додатку № 1 до договору сторони визначили найменування, асортимент, кількість, ціну товару (продукції), а саме: паливо дизельне у кількості 160,15 тон за ціною за одиницю продукції без ПДВ 25000 грн., загальною вартістю з ПДВ 4804500 грн.

Згідно п. 3 додатку № 1 до договору умови розрахунків: протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі продукції.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу паливо дизельне на суму 4133400 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі продукції: від 21.12.2021 № 1 на суму 656220 грн., від 21.12.2021 № 2 на суму 728250 грн., від 22.12.2021 № 3 на суму 728700 грн., від 22.12.2021 № 4 на суму 708600 грн., від 22.12.2021 № 5 на суму 688140 грн., від 21.01.2022 № 6 на суму 623490 грн., які підписані в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

На підтвердження поставки відповідачу дизельного палива позивач також надав суду наступні видаткові накладні: від 20.12.2021 № РН-0014349 на суму 728250 грн., від 20.12.2021 № РН-0014348 на суму 656220 грн., від 21.12.2022 № РН-0014440 на суму 688140 грн., від 21.12.2021 № РН-0014439 на суму 708600 грн., від 21.12.2021 № РН-0014438 на суму 728700 грн., від 20.01.2022 № РН-0000899 на суму 623490 грн., які підписані в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

В матеріалах справи також містяться товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів.

Враховуючи, що відповідач своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку по переліченим вище актам приймання-передачі продукції не виконав, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 27.05.2022 № 80, в якій вимагав негайно виконати зобов`язання зі сплатити заборгованість в розмірі 4133400 грн. Надіслання вказаної кореспонденції відповідачу підтверджується описом вкладення у цінний лист від 27.05.2022, фіскальним чеком «Укрпошта» від 27.05.2022 та накладною «Укрпошта» від 27.05.2022 № 013. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та без задоволення, своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлене дизельне паливо згідно актів приймання-передачі продукції не виконав, у зв`язку з чим, за ним рахується борг в розмірі 4133400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення у строк визначений договором розрахунку за поставлене дизельне паливо згідно перелічених вище актів приймання-передачі продукції, внаслідок чого за ним рахується прострочена заборгованість в розмірі 4133400 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 4133400 грн. основного боргу.

Відповідача у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог, з підстав того, що належне виконання зобов`язань виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин через вторгнення російської федерації на територію України. Відповідач також зазначає, що до складу компанії входять три теплові електростанції, з яких Вуглегірська ТЕС перебуває в тимчасовій окупації, а Зміївська ТЕС перебуває на лінії зіткнення та під постійними артилерійськими обстрілами. Скрутне фінансове становище зумовило навіть труднощі у виплаті заробітної плати працівникам.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на положення п. 10.1, 10.3 договору, ст. 218 ГК України та лист Торгово-промислової Палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Вказані заперечення проти позовних вимог не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на таке.

Згідно з п. 10.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 10.2 договору).

У пункті 10.3 договору визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

28.02.2022 Торгово-промисловою Палатою України розміщено офіційний лист № 2024/02.0-7.1, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять ані повідомлення відповідача позивачу про настання форс-мажорних обставин, ані відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором про закупівлю (поставку) товарів від 20.12.2021 № 121/58, який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого дизельного палива, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідні заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Існування листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором про закупівлю (поставку) товарів від 20.12.2021 № 121/58 щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого дизельного палива, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором.

Саме по собі посилання відповідача на наявність листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

За вказаних обставин, відповідачем не доведено тих обставин, на які він посилається у якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно п. 3 додатку № 1 до договору умови розрахунків: протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання-передачі продукції.

Актами приймання-передачі продукції датовані 21.12.2021, від 22.12.2021 та від 21.01.2022.

Таким чином, поставка товару та настання строку його оплати відбулися до введення воєнного стану.

З огляду на зазначене та враховуючи, те, що борг відповідача в розмірі 4133400 перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4133400 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими, відповідачами не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 202, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Приватного підприємства «Чернігівнафтопродукт» до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 4133400 грн. заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (вул. Рудиківська, 49, смт Козин, Обухівський р-н, Київська обл., 08711, ідентифікаційний код 22927045) на користь Приватного підприємства «Чернігівнафтопродукт» (вул. Мазепи Івана, 66, м. Чернігів, Чернігівська обл., 14014, ідентифікаційний код 43940 (чотири мільйони сто тридцять три тисячі чотириста) грн. заборгованості, 62001 (шістдесят дві тисячі одну) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 08.12.2022.

Суддя Ю.В. Подоляк