ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Справа№ 925/1414/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 (повний текст складений 26.01.2022)

у справі № 925/1414/21 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортекс"

про стягнення 170 413, 84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортекс" про стягнення 170 413,84 грн, з яких: 146 165,24 грн основного боргу, 10 285,59 грн пені, 9662,01 грн інфляційних збитків та 4301,00 грн 3 % річних, на підставі договору № 762 про постачання теплової енергії від 01.04.2006, укладеного між сторонами у справі.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 у позові відмовлено повністю.

Приймаючи судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що первинних документів для перевірки і підтвердження правильності розрахунків спожитої теплової енергії, в першу чергу виходячи із достовірності обсягів спожитої відповідачем теплової енергії, в справі немає.

Крім того, місцевим господарським судом було з`ясовано, що до позовних вимог включено нарахування боргу по іншому приміщенню позивача по вул. Б. Вишневецького, 28 чи 24 у м. Черкаси, стосовно якого в справу не було надано обґрунтування правової підстави таких позовних вимог.

З цих підстав, суд першої інстанції констатував, що наданими в справу доказами не підтверджуються розрахунки основного боргу, а тому не можуть бути доведені і правильність розрахунків за похідними вимогами про стягнення пені, інфляційних та 3% річних.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 у справі № 925/1414/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції позивач зазначає неправильне застосування норми матеріального права та порушення норми процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що місцем господарським судом:

- в порушення норм ст. 11 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", не взято до уваги реєстри відомостей приладів обліку, що встановлені на вводах інженерних мереж житлового будинку № 345 по бульвару Шевченка, 345 у місті Черкаси, які підписані лише позивачем, оскільки за твердженням позивача, підпис відповідача у вищезгаданих реєстрах є неможливим, так як зазначені вузли обліку здійснюють облік спожитої теплової енергії всього будинку, а не лише частини, яка надходить до приміщення відповідача. При цьому, позивач зауважує на тому, що підпис представника управителя багатоквартирного будинку на вищевказаних реєстрах, відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" є не обов`язковим, так як у разі якщо зняття показань вузлів обліку відбувається за допомогою систем дистанційного зняття показань, таке зняття може здійснюватись без присутності споживача або його представника.

- не враховано вимог ст. 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 (надалі - Методики) щодо формули розрахунків спожитої відповідачем теплової енергії, яка є предметом позову.

Також, позивачем до апеляційної інстанції додано наступні документи:

- інформації про нарахування плати за послугу постачання теплової енергії відповідачу Д.№762 від 01.04.2006 (бульвар Шевченка, 345, м. Черкаси) за період з листопада 2019 - по 2021;

- копія звітів добового споживання теплової енергії ж/б по бульвару Шевченка, 345, м. Черкаси приладу обліку SHARKY 775 за №№ 53216283, 5321682;

- копії актів контрольної перевірки засобів обліку ( з червня - по жовтень 2020);

- відомості зняття показників засобів обліку (з листопада 2020 - по квітень 2021).

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Зокрема, відповідач посилається на те, що позивачем не надано первинних документів для перевірки судом першої інстанції формули розрахунків позовних вимог, які б насамперед свідчили про застосування (дотримання) певної методики, зокрема які саме коефіцієнти застосовувались, як визначалась база нарахування правильність розрахунків спожитої теплової енергії, виходячи з достовірності обсягів спожитої відповідачем теплової енергії.

Окрім цього, відповідач зауважує на тому, що позивач до апеляційної скарги надав додаткові докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, тому на думку відповідача, не можуть досліджуватись судом апеляційної інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2022, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 у справі № 925/1414/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 у справі № 925/1414/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Разіної Т.І., Михальської Ю.Б. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.04.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортекс" (споживачем, відповідачем) та Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" (постачальником, позивачем) укладено договір № 762 від 01.04.2006 про постачання теплової енергії (надалі - договір).

За умовами цього договору, позивач забезпечує тепловою енергією приміщення магазину за адресою м.Черкаси, бул. Шевченка, 345, що належать відповідачу на підставі договору оренди б/н від 05.05.2004.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що опалювальною площею (приведена площа) є 383,43 м. кв.

Відповідно до положень розділу 5 договору облік споживання теплової енергії на опалення проводиться розрахунковим способом.

Зняття показників приладів обліку проводиться споживачем за встановленою формою та передається в теплову інспекцію постачальника з 15 до 20 числа кожного місяця.

При відсутності приладів обліку кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається постачальником розрахунковим способом, із розрахунку номінального теплового навантаження по об`єкту, яке вказане у п. 1.1. додатку 1. (п. 5.3. договору).

Згідно з умовами п.6.2 договору розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється у формі попередньої оплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У разі встановлення засобів обліку теплової енергії, оплата за перший місяць проводиться із розрахунку діючого тарифу за 1м2 приведеної опалювальної площі приміщення.

Споживач зобов`язаний самостійно провести до 10 числа місяця наступного за розрахунковим перерахунок за фактично спожиті послуги і повідомити про це постачальника.

У разі ненадання постачальнику довідки про фактично спожиту теплову енергію за розрахунковий період, несвоєчасної повірки приладів обліку опалення та гарячого водопостачання, виходу їх із ладу, постачальник здійснює нарахування за спожиту теплову енергію згідно проектного теплового навантаження на потреби опалення, гарячого водопостачання та вентиляції.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач в порушення постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 17.01.2000 "Про забезпечення дисципліни розрахунків за спожиті природний газ, теплову та електричну енергію" та умов договору, систематично ухиляється від сплати в повному обсязі коштів за використану теплову енергію в приміщенні магазину по бул. Шевченка, 345 в м. Черкаси.

При цьому, позивач наголошував на тому, що свої зобов`язання по наданню послуги з опалення приміщення ним були виконані у повному обсязі.

Відповідно до п. 7.2.3 вказаного договору споживач несе відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання, а саме, сплачує пеню розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань відповідачем, позивач направив відповідачу вимогу-претензію від 27.07.2020 №11/1352/3, відповідно до якої позивач просив відповідача виконати умови договору та сплатити заборгованість.

Однак, станом на 01.09.2021 умови договору відповідачем не були виконані, а саме заборгованість у розмірі 146 165,24 грн не сплачена, що і стало підставою звернення позивача за даним позовом, а також нарахування позивачем відповідачу на суму заборгованості пені, інфляційні збитки та 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 у позові відмовлено повністю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, приміщення відповідача знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку по бульвару Шевченка, 345 у місті Черкаси.

При цьому, судом першої інстанції встановлено та сторонами не спростовано те, що приміщенні відповідача за адресою: бульвар Шевченка, 345 у місті Черкаси відсутні індивідуальні вузли обліку теплової енергії (опалення).

За тверженням позивача, розрахунки за тепло для відповідача проводилися позивачем за показниками загальнобудинкового лічильника, показники якого розподілялися пропорційно займаній площі відповідачем із застосуванням затверджених тарифів.

Так, у письмових поясненнях від 20.01.2022 позивач вказував, що розрахунок позовних вимог здійснювався на підставі показників вузлів обліку теплової енергії за тарифами, що були чинними на момент споживання послуги.

Крім того, під час нарахування позовачем було зазначено, що до суми додається абонплата на одиницю теплового навантаження, яка складається із договірного приєднаного теплового навантаження, помноженого на тариф на теплове навантаження.

Розмір договірного приєднаного теплового навантаження встановлений та затверджений рішенням виконкому Черкаської міської ради від 07.10.2019 № 1117 "Про надання дозволу КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" на проведення розрахунків для встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію - категорія споживачів - інші споживачі - п. 180 та п. 329.

Тариф на теплове навантаження - це умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) - 45 397,16 грн. -Гкал/год (без ПДВ), що встановлений постановою НКРЕКП від 14.01.2020 № 94.

З наданих позивачем у справу, до вказаного письмового пояснення актів прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 04.02.2016 та від 02.06.2016 вбачається, що в будинку по бул. Шевченка, 345 у м. Черкаси є два вузли обліку теплової енергії (ввід 1 та ввід 2). На них встановлено лічильники із заводськими номерами 53216282 та 53216283.

Однак, звіт про подобове споживання теплової енергії позивач подав по лічильнику № 53216280 за період 2020 та 2021 років.

Реєстр відомостей приладу обліку теплової теплової енергії по лічильнику № 53216283, що встановлений на 2 вводі інженерних мереж житлового будинку № 345 по бул. Шевченка, м. Черкаси за період з січня 2020 по грудень 2021 складено позивачем в односторонньому порядку.

Первинні документи про зафіксовані представниками обох сторін початкові та кінцеві показники приладів обліку, які внесені до таблиці з реєстру - відсутні в справі.

При цьому, первинні розрахунки позовних вимог стосуються періоду з листопада 2019 по серпень 2021 року, а не з січня 2020 по грудень 2021 як вказано у вищезгаданому реєстрі.

З матеріалів вбачається, що судом першої інстанції було задоволено всі клопотання позивача про відкладення розгляду справи, надано йому час для подання в справу всіх необхідних пояснень та формули розрахунків позовних вимог для їх перевірки судом зі сторонами, однак цих документів позивачем суду не подано.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що матеріали справи не містять первинних документів для перевірки і підтвердження правильності розрахунків спожитої теплової енергії, виходячи із достовірності обсягів спожитої відповідачем теплової енергії.

Крім того, суд першої інстанції було правомірно встановлено, що позивачем до позовних вимог включено нарахування боргу по іншому приміщенню позивача по вул. Б. Вишневецького, 28 чи 24 у м. Черкаси, стосовно якого в справу не було надано обґрунтування правової підстави таких позовних вимог.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що наданими позивачем у справу доказами не підтверджуються розрахунки основного боргу, а тому не можуть бути доведено і правильність розрахунків за похідними вимогами про стягнення пені, інфляційних та 3% річних.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

Також, судова колегія при розгляді даної справи не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги документи, оскільки позивачем не надано клопотання про долучення таких документів до матеріалів справи, а також не надано обгрунтування не подання вказаних документів до суду першої інстанції.

В свою чергу, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права та матеріального права.

Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав колегією суддів також не встановлено.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 24.01.2022 у справі № 925/1414/21 - без змін.

Матеріали справи № 925/1414/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б. Михальська