Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/883/22
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Гарасимко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик",

вул. Харченка Євгенія, буд.42, м. Київ, 02088;

поштова адреса: вул. Левинського, 1, м.Івано-Франківськ, 76014;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Садрука Ігоря Миколайовича,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення 14 162, 39 грн.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Садрук Ігоря Миколайовича про стягнення 15 162, 39 грн, з яких: 14 170,46грн - основний борг, 991, 93грн - штраф за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором поставки №09/09/2021 від 09.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 01.11.2022. Однак, адресував суду заяву про зменшення розміру позовних вимог вх№15432/22 від 01.12.2022, в якій просить суд стягнути з відповідача 13 170,46грн - основного боргу та 991, 93грн - штрафу.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, які надають право позивачу зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, що дотримано позивачем в цьому випадку, судом прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, а спір вирішується відповідно до зменшеної ціни позову - 14 162, 39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані укладенням між сторонами договору поставки №09/09/2021 від 09.09.2021 та несплатою відповідачем в повному обсязі вартості поставленого товару по видаткових накладних від 18.12.2021, від 30.12.2021, від 31.01.2022 в сумі 13 170,46грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, за порушення грошового зобов"язання позивачем на підставі пунктів 7.1. договору нараховано відповідачу 991, 93грн - штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 526, 530, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 01.11.2022, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.11.2022. Будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень, як і заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

Беручи до уваги: - приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - те, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а їх явка не визнавалась судом обов"язковою; - те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (постачальник/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Садруком Ігорем Миколайовичем (покупець/відповідач) укладено договір поставки №09/09/2021 від 09.09.2021. Відповідно до умов цього договору постачальник передає у власність покупця товар (алкогольні напої), найменування, кількість, асортимент та ціна якого, вказується у видатковій накладній, а покупець приймає та оплачує товар протягом 14 календарних днів з дня отримання товару (пункти 1.1., 4.1., 5.2., 6.1. договору).

Виконуючи умови договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар (алкогольні напої) на загальну суму 20 458,80грн, підписав без жодних зауважень видаткові накладні №52424/48289 від 18.12.2021, №54884/50272 від 30.12.2021, №4559/4131 від 31.01.2022.

Матеріали справи містять прибуткові касові ордери №858 від 13.01.2022, №1451 від 17.02.2022, №1200 від 20.04.2022, №873 від 18.07.2022, платіжні доручення №2РL518342 від 07.07.2022, №2РL518167 від 03.11.2022, з яких вбачається часткова сплата відповідачем вартості отриманого товару в розмірі 7 288,34грн. Проте, доказів здійснення повного розрахунку з позивачем в сумі 13 170,46грн - відповідачем суду не подано.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку 13 170,46грн - за поставлений товар, 991,93грн - штрафу.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір поставки №09/09/2021 від 09.09.2021 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Нормою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Оскільки поставку товару позивач довів перед судом видатковими накладними №52424/48289 від 18.12.2021, №54884/50272 від 30.12.2021, №4559/4131 від 31.01.2022, а несплату - відповідач не спростував, то вимога позивача про стягнення з відповідача вартості поставленого товару в сумі 13 170,46грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 7% від суми боргу.

Позивачем за порушення виконання грошового зобов`язання правомірно нараховано відповідачу 991,93грн - штрафу, згідно з розрахунком (а.с.2), який перевірено судом та визнано арифметично правильним, а тому правових підстав для відмови в позові в цій частині - немає.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судове засідання не з"явився, своїми правами, наданими статтями 42, 46, 165, 251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до відповідача Фізичної особи-підприємця Садрука Ігоря Миколайовича про стягнення 14 162, 39 грн - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Садрука Ігоря Миколайовича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Харченка Євгенія, буд.42, м. Київ, 02088 (ідентифікаційний код 35871504) 13 170,46 грн - заборгованості, 991, 93 грн - штрафу, 2 481,00 грн - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 06.12.2022

Суддя С.Кобецька