ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2022 р. м. Київ Справа №911/1041/22

За позовом Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45)

До Приватного підприємства «Укрпаркінг-Груп» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 40-Б)

Про стягнення 120000,00 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: Білецька О.М.

від відповідача: не з`явився

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі позивач) до Приватного підприємства «Укрпаркінг-Груп» (далі відповідач) про стягнення 120000,00 грн, з яких 60000,00 грн штрафу та 60000,00 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за наслідками розгляду справи №125/60/135-рп/к.19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції було прийнято рішення №60/35-р/к від 23.06.2020, яким було визнано, що Приватне підприємство «Укрпаркінг-Груп» вчинило три порушення, передбачені п.1 ст.50 та п.4 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів трьох тендерних процедур закупівель, які проводились за допомогою системи «Prozorro», за які накладено штрафи на Приватне підприємство «Укрпаркінг-Груп», які станом на день подання позовної заяви сплачено не було.

Провадження у справі за вказаними вимогами відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2022 у справі №911/1041/22, якою постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.08.2022, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій тощо.

14.09.2022 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, у яких відповідач виклав свою правову позицією у справі, а саме, що пеня являється штрафною санкцією, а тому відповідач вважає, що пеня не може нараховуватись одночасно із штрафом і що відповідно до Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір пені, а для сплати штрафу кошти у відповідача відсутні.

У підготовче засідання 15.09.2022 з`явилися сторони, протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні оголошена перерва на 29.09.2022.

29.09.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові заперечення на письмові пояснення відповідача по справі, у яких позивач виклав правову позицію про те, що Закон України «Про захист економічної конкуренції» не регулює цивільно-правові відносини і що накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення конкурентного законодавства, а нарахована пеня способом забезпечення сплати цього штрафу, підстави для звільнення відповідача від сплати штрафу та пені відсутні.

У підготовче засідання 29.09.2022 з`явилися сторони, протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2022.

В судове засідання 21.10.2022 з`явились сторони, які надали пояснення по суті справи, протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошена перерва на 10.11.2022.

Судове засідання 10.11.2022 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному, ухвалою суду від 15.11.2022 судове засідання перепризначено на 24.11.2022, ухвалу суду від 15.11.2022 направлена сторонам на адреси електронної пошти, наявні у матеріалах справи для здійснення зв`язку із сторонами.

В судове засідання 24.11.2022 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому судом були вчинені усі належні дії для повідомлення сторін про розгляд справи.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі. За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що, по-перше, відповідач був обізнаний про наявність судової справи 911/1041/22, оскільки його представник брав участь в підготовчому засіданні та в судовому засіданні 21.10.2022, в якому відповідач пояснив свою правову позицію у справі по суті позовних вимог. По-друге, суд повідомляв відповідача про судові засідання у справі шляхом направлення ухвал суду на електронну адресу відповідача, наявну у матеріалах справи для здійснення зв`язку із відповідачем та, крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності в засіданні суду 24.11.2022 представника відповідача.

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів 24.11.2022 у судовому засіданні після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, який з`явився в судове засідання, дослідивши пояснення та заперечення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставин справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

23.06.2020 за результатами розгляду матеріалів справи №125/60/135-рп/к.19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №60/35-р/к (далі - рішення №60/35-р/к від 23.06.2020), яким визнано, що що Приватне підприємство «Укрпаркінг-Груп» вчинило три порушення, передбачені п.1 ст.50 та п.4 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів трьох тендерних процедур закупівель, які проводились за допомогою системи «Prozorro». Пунктами 2, 5 та 8 рішення №60/35-р/к від 23.06.2020 на Приватне підприємство «Укрпаркінг-Груп» накладено три штрафи в розмірі 20000,00 грн кожен штраф, таким загальна сума штрафів становить 60000,00 грн.

Листом від 24.06.2020, копія якого залучена по матеріалів справи, позивач направив відповідачу копію (витяг) прийнятого ним рішення №60/35-р/к від 23.06.2020 та повідомив про необхідність сплати штрафу у двомісячний строк з дня одержання зазначеного рішення.

На підтвердження належного повідомлення відповідача про прийняте рішення №60/35-р/к від 23.06.2020 позивачем надано до матеріалів справи копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №113, з якого вбачається отримання цього відправлення відповідачем 15.07.2020.

Відповідач звернувся до Антимонопольного комітету України із заявою про перевірку рішення №60/35-р/к від 23.06.2020.

За результатами перевірки рішення №60/35-р/к від 23.06.2020 Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення №792-р від 17.12.2020 «Про перевірку рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.06.2020 №60/35-р/к у справі №125/60/135-рп/к.19», яким рішення №60/35-р/к від 23.06.2020 залишено без змін.

Не погодившись із рішенням №60/35-р/к від 23.06.2020 та рішенням Антимонопольного комітету України №792-р від 17.12.2020, відповідач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про визнання протиправними та скасування вказаних рішень (справа №910/2219/21).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.07.2021 у справі №910/2219/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021, у задоволенні позовних вимог відповідача про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено.

Оскільки відповідач накладені на нього штрафи у встановлені законом строк та порядку не оплатив, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані штрафи в загальній сумі 60000,00 грн на день подання позовної заяви відповідачем не сплачені, що визнається відповідачем у наданих суду поясненнях.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями документів, суд виходить з того, що частиною 1 ст.3 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", «Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України (п.4 ст.4 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами.

Пунктами 1, 6 ч.1 ст.48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Також відповідно до ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України верховенство права є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Як зазначав Верховний Суд, складовою юридичної визначеності є принцип res judicata. Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано (п.8.15 постанови Верховного Суду у справі № 910/16505/19 від 11.09.2020).

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2021 у справі №910/2219/21, яке набрало законної сили, вбачається, що відповідач скористався своїм правом на оскарження рішення №60/35-р/к від 23.06.2020, при цьому рішенням Господарського суду м. Києва від 09.07.2021 у справі №910/2219/21 в задоволенні позовних вимог відповідача про визнання протиправним та скасування рішення №60/35-р/к від 23.06.2020 було відмовлено.

Судом встановлено, що позивач листом від 24.06.2020 направив відповідачу копію (витяг) прийнятого ним рішення №99-р/тк від 26.12.2019 та повідомив про необхідність сплати штрафу у двомісячний строк з дня одержання зазначеного рішення, яке відповідачем отримано 15.07.2020.

Частиною 2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» унормовано, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно з ч.3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Проте відповідач всупереч вказаним вимогам закону штраф в загальній сумі 60000,00 грн не сплатив.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 60000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків сплати штрафу, позивач просить суд стягнути з відповідача 60000,00 грн пені, нарахованої за періоди з 18.12.2020 по 07.02.2021, з 10.07.2021 по 15.08.2021, з 04.11.2021 по 19.05.2022 на підставі ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» унормовано, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що оскільки розмір пені, нарахованої за вказані періоди, складає 257400,00 грн, у той час як в силу вимог ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, останнім заявлено вимогу про стягнення пені в межах розміру штрафу, накладеного вищезазначеним рішенням, що становить 60000,00 грн.

На підставі вказаних норм права та оскільки розмір пені, заявлений позивачем до стягнення, відповідає вимогам встановленим ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 60000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача, який у своїх поясненнях виклав доводи про необхідність зменшення неустойки, а в судовому засіданні 21.10.2022 просив суд зменшити розмір пені на суму 59400,00 грн до розміру 600,00 грн, то суд відмічає, що при застосуванні приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/20661/16, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані територіальним відділенням Антимонопольного комітету України на підставі Закону та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

Водночас нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.

Частиною 7 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин, враховуючи, що станом на день вирішення спору в суді штраф відповідачем не сплачений, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 60000,00 грн штрафу та 60000,00 грн пені є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн, що підтверджується випискою Державної казначейської служби України за 30.05.2022.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Приватного підприємства «Укрпаркінг-Груп» про стягнення 60000,00 грн штрафу та 60000,00 грн пені задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Укрпаркінг-Груп» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 40-Б, ) 60000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп. штрафу та 60000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп. пені, які зарахувати в дохід загального фонду Державного бюджету України з кодом класифікації: 21081100 «Адміністративні штрафи та санкції» на діючий рахунок IBAN УДКСУ за місцем реєстрації боржника.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Укрпаркінг-Груп» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 40-Б, ) на користь Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2022.

Суддя О.О. Третьякова