ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 рокум. Кропивницький Справа № 912/1362/22

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М.К., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення 34244,71 грн,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

29.09.2022 АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 34244,71 грн, з яких: 2995,23 грн заборгованості за кредитом, 8281,81 грн заборгованості з процентів за користування кредитом, 19048,67 грн пені та 3919 грн заборгованості з комісії за користування кредитом.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- 14.03.2013 на підставі заяви про відкриття рахунку уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір банківського обслуговування,

- укладення договору відбулося шляхом підписання заяви про відкриття банківського рахунку та заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг,

- на підставі договору Банк встановив Відповідачу на його розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 кредитний ліміт,

- за умовами договору Відповідач повинен був сплачувати кредитні кошти, проценти та комісію за користування кредитом,

- за час дії договору Відповідач станом на 09.09.2022 не сплатив 2995,23 грн заборгованості за кредитом, 8281,81 грн заборгованості з процентів за користування кредитом та 3919 грн заборгованості з комісії за користування кредитом,

- у зв`язку з несвоєчасною сплатою необхідних платежів він нарахував Відповідачу 19048,67 грн пені.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ

Ухвалою від 16.11.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам установив строки для подачі процесуальних заяв.

Повідомлення та виклик Відповідача здійснювався відповідно до частини 10 статті 176 Господарського процесуального кодексу через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 .

У встановлений строк Відповідач відзив не подав.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

14.03.2013 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав АТ КБ "ПриватБанк" заяви на приєднання до умов та правил надання банківських послуг та на відкриття рахунку (а.с. 11).

За змістом заяви на відкриття рахунку Відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті.

У свою чергу, відповідно до заяви на приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідач її підписанням висловив власне погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які знаходяться на сайті банку за адресою: www.pb.ua.

Як слідує з Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» АТ КБ "ПриватБанк" в них передбачені умови та порядок надання кредитних лімітів на поточних рахунках (а.с. 12-20).

Так, за основними умовами, які впливають на вирішення спору:

- кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту (пункт 3.18.1.1.),

- кредит надасться в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (пункт 3.18.1.3.),

- за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (пункт 3.18.4.): за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одні із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця розрахунок відсотків здійснюється за нульовою ставкою (пункт 3.18.4.1.1.); при необнуленні дебетового сальдо в одну із дат періоду, в якому воно підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки у розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (пункт 3.18.4.1.2.); у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів кредит вважається простроченим, а тому клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт 3.18.4.1.3.);

- розрахунок відсотків проводиться щодня виходячи з 360 днів у році (пункт 3.18.4.1.4.),

- клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту 1-го числа місяця у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту (пункт 3.18.4.4.),

- при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період , за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 3.18.5.1.),

- нарахування неустойки здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане клієнтом (пункт 3.18.5.4)

За змістом Довідки про розміри встановлених кредитних лімітів Позивачем для Відповідача станом на 19.06.2013 встановлений ліміт кредитування у сумі 1000 грн, станом на 31.01.2014 - 3000 грн, станом на 01.03.2014 - 3000 грн та станом на 02.03.2014 - 2295,97 грн (а.с. 21).

Згідно з Виписки по рахунку, який належить Відповідачу та на який встановлювався ліміт кредитування (а.с. 25-29), йому Позивачем надавалися кредитні кошти у період дії договору та станом на 09.09.2022 він має кредитове значення оборотів на суму 2995,23 грн, що за твердженнями Позивача складає заборгованість за наданим кредитом.

Як слідує з Виписки по рахунку станом на 09.09.2022 Відповідачу нараховані проценти за користування кредитом за період з 03.03.2014 по 17.10.2020 у сумі 8289,46 грн, з яких несплачені 8281,81 грн (а.с. 30-40).

Відповідно до Виписки по рахунку станом на 09.09.2022 Відповідачу нарахована комісія за користування кредитом за період з 02.06.2014 по 10.10.2020 у сумі 3919 грн (а.с. 43-46).

За змістом Розрахунку заборгованості (а.с. 22- 24):

- заборгованість зі сплати кредиту у сумі 2995,23 грн по накопиченню виникла починаючи з 01.06.2014,

- заборгованість зі сплати процентів у сумі 8281,81 грн по накопиченню виникла починаючи з 01.03.2014,

- заборгованість зі сплати комісії у сумі 3919 грн по накопиченню виникла починаючи з 02.06.2014.

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН ТА НОРМ ЗАКОНОДАВСТВА

Стаття 207 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1); правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2); використання при вчиненні правочинів електронного підпису допускається у випадках, встановлених законом (частина 3).

У пункті 7.1. постанови від 16.06.2020 по справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок стосовно застосування цієї статті та вказала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Положеннями статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1)

За частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є бов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (абзац 2 частини 1).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1).

Судом установлено, що Позивачем розроблені та прийняті «Умови та правила надання банківських послуг», розділ 3.18 якого стосується умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів.

Викладені у попередньому розділі положення «Умов та правил» стосовно укладення кредитного договору шляхом підписання та подачі до банку клієнтом «заявки на отримання послуг» вказують на характеристику, яка притаманна договору приєднання (про таке приєднання, як процедуру укладення договору, вказано в пункті 3.2.6.1.4. «Умов та правил»).

Отже, на підставі викладених правових положень слідує, що дії Відповідача з подачі заяви на відкриття рахунку та заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, висловлення в ній погодження на приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» АТ КБ «Приватбанк» та відповідно дії Позивача з пропозиції на приєднання до вказаних Умов й прийняття Заявки складають у своїй сукупності процедуру оформлення договірних відносин та безпосереднього укладення договору, який за своєю юридичною природою є договором кредиту в частині встановлення кредитного ліміту.

Згідно зі статтю 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання такої форми вказує на його нікчемність.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України) (частина 1); до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2).

За результатами розгляду справ Велика Палата Верховного Суду надала правові висновки стосовно застосування положень цієї статті, а саме:

- у пункті 6.11. постанови від 04.02.2020 по справі № 912/1120/16 вказала, що у межах кредитного договору позичальник отримує кредитні кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості,

- у пункті 39. постанови від 08.03.2018 по справі № 444/9519/12 зазначила, що зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

У даному випадку сторонами у поданих Відповідачем та прийнятих Позивачем заявах погоджені основні умови кредитного договору, а саме: сума кредиту (максимально 3000 грн), розмір відсоткової ставки за користування кредитом (24% та 48 % річних) та розмір комісії (0,9 %).

Таким чином, розмір процентів за користування кредитом та термін кредитування є одними з істотних умов укладеного договору.

Статтею 252 ЦК України урегульовано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1); термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2).

За статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а за статтею 254 строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина 1).

Отже, строки у цивільних правовідносинах є строками здійснення суб`єктивних цивільних прав та виконання обов`язків.

Положення статті 631 ЦК України встановлюють, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1); договір набирає чинності з моменту його укладення (частина 2).

З наведеного слідує, що протягом дії строку укладеного між сторонами кредитного договору між ними існували правовідносини, у тому числі стосовно нарахування та сплати процентів за користування кредитом.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Статтею 1056-1 ЦК України урегульовано, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (частини 1 та 2).

У свою чергу, за частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У наведеній постанові від 08.03.2018 по справі № 444/9519/12 Великої Палати Верховного Суду наданий правовий висновок стосовно застосування положень статей 1048 та 1050 ЦК України. Зокрема, Суд зазначив, що:

- припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (пункт 53),

- право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З наведеного слідує, що Позивач мав право нараховувати проценти та комісію за користування кредитом в період строку кредитування, тобто дії договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2); не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

У даному випадку суд установив, що станом на час вирішення спору Відповідач неналежним чином виконав зобов`язання з повернення кредиту у сумі 2995,23 грн, сплати процентів у сумі 8281,81 грн та сплати комісії у сумі 3919 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є правомірними.

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення пені у сумі 19048,67 грн, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме за частиною 3, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зокрема, пункт 3.18.5.1. «Умов та правил надання банківських послуг» АТ КБ "ПриватБанк" обумовлює випадок нарахування пені при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди. У такому разі клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Поряд з цим, нарахування пені за пунктом 3.18.5.4. Умов не обмежується встановленим частиною 6 статті 232 ГК України шестимісячним строком та складає 3 роки.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності, неустойка стягується за період, який не може перевищувати шестимісячний строк з моменту невиконання зобов`язання.

Суд перевірив розрахунки пені, які здійснив Позивач, за формулою: пеня = (заборгованість) х 2 х (ставка НУ) : 365 х (кількість прострочених днів):100; та констатує про їх правомірність, у зв`язку з чим пеня складає 19048,67 грн.

ВИСНОВКИ З ПРЕДМЕТУ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 2995,23 грн заборгованості за кредитом, 8281,81 грн заборгованості з процентів за користування кредитом, 19048,67 грн пені та 3919 грн заборгованості з комісії за користування кредитом, доведеністю Позивачем власних вимог, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2481 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код 14360570) - 2995,23 грн заборгованості за кредитом, 8281,81 грн заборгованості з процентів за користування кредитом, 19048,67 грн пені, 3919 грн заборгованості з комісії за користування кредитом та 2481 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін

Копію рішення надіслати в електронній формі до Електронного кабінету Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та розмістити інформацію через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України для інформування ОСОБА_1.