ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. Справа№ 910/18340/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Чорногуза М.Г.

Скрипки І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 (повний текст складено 18.07.2022)

за результатами розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат

у справі № 910/18340/21 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", м. Київ

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 66 519,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, що передували прийняттю оскаржуваного додаткового рішення.

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - ТОВ "Грейнсвард", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 66 519,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, прострочено термін доставки вантажу зі станцій відправлення.

У відповідності до вимог статті 124 Господарського процесуального кодексу України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи у суді першої інстанції становить 20 000,00 грн. Одночасно позивачем заявлено про намір надати відповідні докази щодо оплати витрат на професійну правничу допомогу до суду та сторонам протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі, що відповідає вимогам частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дня вручення ухвали на подання відзиву, позивачу - 5 днів з дня отримання відзиву на подання відповіді на відзив, відповідачу - 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на подання заперечення на відповідь.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/18340/21 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" штраф у розмірі 5 892,64 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 010,89 грн.

При цьому, питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення у даній справі судом першої інстанції в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України не було вирішено.

05.07.2022 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат (направлене засобами поштового зв`язку 30.06.2022), в якому порушено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 17 500,00 грн між сторонами. До вказаної заяви позивачем долучено Акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/46 від 04.11.2021; рахунок на оплату юридичних послуг №17-01/46 від 04.11.2021; платіжне доручення № 6602 від 05.11.2021; Акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/83 від 31.05.2022; рахунок на оплату юридичних послуг №17-01/83 від 31.05.2022; платіжне доручення №6758 від 31.05.2022.

В обгрунтування поданого клопотання, позивач просив врахувати, що ним в позовній заяві повідомлялося про намір подати відповідні докази щодо витрат на правничу допомогу до суду та сторонам у строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується надіслання копії цієї заяви відповідачу.

Поряд з цим, як убачається із матеріалів справи, позивачем до позовної заяви було додано ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СА № 1008174 від 04.11.2021, виданого Адвокатським об`єднання "Право, бізнес і фінанси"; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 001243, виданого адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу; копію Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021, укладеного між ТОВ "Грейсвард" (клієнт) та Адвокатським об`єднання "Право, бізнес і фінанси" в особі партнера Накоп`юка Я. В. (далі - Договір).

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Господарським судом міста Києва 18.07.2022 у справі № 910/18340/21 прийнято додаткове рішення щодо розподілу судових витрат у справі.

Зазначеним додатковим рішенням судом першої інстанції заяву представника ТОВ "Грейнсвард" про розподіл судових витрат задоволено частково.

Присуджено до стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" 4 429,26 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У решті вимог відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахувавши обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, однотипність позовів, а також виконання відповідачем евакуаційних рейсів під час військової агресії проти України, здійснення перевезень для потреб Збройних Сил України, відновлення власними силами, засобами і коштами об`єктів залізничної інфраструктури після ракетних обстралів з метою підтримки обороноздатності нашої держави та прийнявши клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зазначив, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є суттєво завищеним, не відповідає критеріям розумності і співмірності та визнав обгрунтованою вартість витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. При розподілі зазначених витрат у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог судом першої інстанції на відповідача покладено 4 429,26 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги позивача та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, ТОВ "Грейнсвард" 26.07.2022 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі № 910/18340/21 скасувати в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 500,00 грн; у решті додаткове рішення залишити без змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції, позивач зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними. Оскільки відповідачем обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подано, судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір заявлених до відшкодування судових витрат.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022 справу № 910/18340/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Чорногуза М.Г. та Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/18340/21; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду Київської міста Києва від 18.07.2022 у справі № 910/18340/21 до надходження матеріалів справи.

15.08.2022 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі № 910/18340/21, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії в установлені судом строки.

Позиція інших учасників справи.

АТ "Українська залізниця" 22.09.2022 подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №910/18340/21, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення у зв`язку з її безпідставністю. При цьому, в обгрунтування вказаного твердження, посилається на норми чинного законодавства та судову практику Верховного Суду з вказаного питання.

Так, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на її складність, та виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Поряд з цим, акцентував увагу на тому, що рішення у даній справі по суті спору відповідачем не оскаржено та виконано.

Аналізуючи зміст наданих позивачем актів виконаних робіт, відповідач зауважив, що до переліку наданих послуг включені такі, що поглинаються правовою допомогою із складання позовної заяви, зокрема: правовий аналіз залізних накладних, консультація, підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики, здійснення розрахунку, які відповідно є надмірними витратами.

Крім того, за твердженням відповідача, правовий аналіз відзиву на позов та заперечення є складовими частинами послуг зі складання відповідних процесуальних документів (у даному випадку - відповіді на відзив), та які не можуть бути надані самостійно, тому не підлягають окремій оплаті.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є додаткове рішення місцевого господарського суду, яким частково задоволено заяву позивача про розподіл судових витрат, визнано обгрунтованою вартість витрат позивача на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, з яких стягнуто з відповідача на користь позивача 4 429,26 грн таких витрат, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог у даній справі, у решті вимог (12 500,00 грн) позивачу відмовлено.

За приписами пункту 3 частини 1 татті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у відповідності з вимогами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, судові витрати позивача за позовом у даній справі на професійну правову допомогу складали 17 500,00 грн.

ТОВ "Грейнсвард" подано до суду першої інстанції клопотання про розподіл у справі судових витрат у вказаному розмірі.

Відповідач у клопотанні про зменшення судових витрат заперечив суму витрат на правничу допомогу, вважаючи її такою, що суперечить принципу співмірності та розумності, а тому є необгрунтованою та непропорційною з ціною позову та обсягом виконаної адвокатом роботи.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Правовий аналіз вищезазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Право, бізнес, фінанси" (об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021 (далі - Договір), за яким клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу в усіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг складає 1000 грн за одну годину роботи.

Відповідно до актів виконаних робіт (наданих послуг) об`єднанням надано правову допомогу згідно акту від 04.11.2021 № 17-01/46 на суму 14000,00 грн з тривалістю виконання 840 хвилин, згідно акту від 31.05.2022 №17-01/83 на суму 3500 грн з тривалістю виконання 210 хвилин. Об`єднанням виставлено позивачу рахунки на оплату відповідно від 04.11.2021 за 17-01/46 на суму 14 000,00 грн та від 31.05.2022 за №17-01/83 на суму 3 500,00 грн.

Із долучених до матеріалів справи платіжних доручень слідує, що позивачем сплачено Адвокатському об`єднанню "Право, бізнес, фінанси" у загальній сумі 17 500,00 грн згідно платіжних доручень від 05.11.2021 № 6602 на суму 14 000,00 грн, від 31.05.2022 № 6758 на суму 3500 грн.

Окрім того матеріали справи містять свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001243 та копію ордеру СА № 1008174 на надання правничої (правової) допомоги позивачу у Господарському суді міста Києва адвокатом Накоп`юком Ярославом Володимирочем, виданого адвокатським об`єднанням "Право, бізнес, фінанси".

За приписами частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, визначене частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Крім того у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Так, дослідивши та оцінивши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документами, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що 1) спір у даній справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності та фактично між сторонами існують тривалі господарські правовідносини, в процесі яких виникали аналогічні спори, щодо яких наявна судова практика; 2) значної кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню, спірні правовідносини не передбачають; 3) матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час; 4) правовий аналіз залізничних накладних, консультація, підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики, здійснення розрахунку штрафу, правовий аналіз відзиву на позовну заяву і заперечень, складення відповіді на відзив у сукупності є аналогічним або навіть перевищує час підготовки позовної заяви, а вартість цих послуг перевищує чи значно перевищує вартість складення позовної заяви, що не відповідає критеріям реальності та обґрунтованості витрат на правову допомогу; 5) зазначені окремо в актах виконаних робіт (наданих послуг) послуги з правового аналізу залізничних накладних, підготовчої роботи для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики охоплюються послугою зі складання позовної заяви, а правовий аналіз відзиву на позов і заперечень - послугою зі складання відповіді на відзив.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд вважає правомірним врахування судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу тих загальновідомих фактів, що АТ "Українська залізниця" після початку збройної агресії проти України виконує евакуаційні рейси з території ведення активних бойових дій, здійснює перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, відновлює власними силами, засобами та коштами об`єкти залізничної інфраструктури після ворожих ракетних обстрілів, тобто докладає значних зусиль для збереження життя людей та зміцнення обороноздатності держави, а отже несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

За таких обставин, вирішуючи чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обгрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір заявлених ТОВ "Грейнсвард" витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 17 500,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції.

Відтак, суд першої інстанції, взявши до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дійшов правильного висновку про те, що обгрунтованою у даній справі є вартість витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, частково задовольнив вимоги позивача щодо стягнення цих витрат та розподілив їх у відповідності до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача 4 429,26 грн таких витрат.

У зв`язку з наведеним, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №910/18340/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 у справі №910/18340/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18340/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді М.Г. Чорногуз

І.М. Скрипка