ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" грудня 2022 р. Cправа № 902/1145/22

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (місцезнаходження: 02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42; поштова адреса: 21000, м. Вінниця, вул. Гната Мороза, 102)

до: Фізичної особи - підприємця Крупенко Ганни Борисівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 9631,4 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Манзюк Х.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

08.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи підприємця Крупенко Ганни Борисівни про стягнення 9631,4 грн. заборгованості.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1145/22) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 11.11.2022 відкрито провадження у справі № 902/1145/22. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено розгляд справи по суті призначено на 07.12.2022.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 11.11.2022.

При цьому суд зауважує, що направлена кореспонденція суду повернута з поштовою відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Водночас слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» та Фізичною особою-підприємцем Крупенко Ганною Борисівною було укладено Договір поставки за № 1526 від 21 липня 2021 року на поставку алкогольної продукції. Відповідно до умов укладеного Договору Позивачем поставлявся Товар, який Відповідачем повністю не оплачений, що і стало підставою позову.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне: між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» та Фізичною особою-підприємцем Крупенко Ганною Борисівною було укладено Договір поставки за № 1526 від 21 липня 2021 року на поставку алкогольної продукції (Договір поставки ).

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки, Позивач зобов`язався передати, а Відповідач зобов`язується прийняти та оплатити алкогольну продукцію ( напої) та інші товари (надалі - Товар) на умовах, визначених в Договорі поставки.

Пунктом 1.2. та 1.3. Договору поставки Сторонами погоджено, що найменування, асортимент та кількість Товару визначаються у видаткових накладних , які складаються Сторонами при прийманні - передачі кожної партії Товару. Партією Товару вважається найменування, кількість та асортимент Товару, зазначені в одній видатковій накладній.

Між сторонами умовами Договору було погоджено ціна кожної одиниці Товару визначається Постачальником та Вказується у видаткових накладних (п. 2.1. Договору)

Вартість однієї партії Товару являє собою вартість Товару зазначену у видатковій накладній, за якою ця партія поставляється (п. 2.2. Договору).

Загальна сума Договору складається із сум всіх видаткових накладних, складених відповідно до цього Договору (п.2.2. Договору).

Поставка Товару здійснюється на підставі заявок Покупця окремими партіями протягом строку дії цього Договору (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору поставки розрахунки за товар здійснюються за кожною поставленою партією Товару шляхом оплати Покупцем вартості партії протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки такої партії.

Згідно до п. 4.2 Договору поставки оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача або в іншій формі та спосіб ( порядку), що не заборонені чинним законодавством України, за умови попереднього погодження форми і способу розрахунків із позивачем.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки, позивачем здійснювалося постачання Товару в відповідності до видаткових накладних.

Із доказів наявних в матеріалах справи по видаткових накладних Відповідачу було поставлено Товар на загальну суму 9842,40 грн, а саме: за видатковою накладною № 57192/54289 від 31.07.2021 року поставлено Товар на загальну суму 1 607,28 грн; за видатковою накладною № 62446/59135 від 23.08.2021 було поставлено Товар на загальну суму 1894,32 грн; за видатковою накладною № 66113/60984 від 30.08.2021 було поставлено Товар на загальну суму 3862,20 грн; за видатковою накладною № 66414/63091 від 04.09.2021 було поставлено Товар на загальну суму 2478,60 грн. Даний Товар було отримано без претензій та заперечень.

Разом з тим, відповідачем було здійснено часткові розрахунки за поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 9 631,40 грн, а саме останнім було здійснено наступні платежі за видатковою накладною № 57192/54289 від 31.07.2021 року на загальну суму 1 607,28 грн, строк оплати настав 13.08.2021, де відповідачем проведено часткову оплату товару, а саме 15.11.2021 року на суму 11,00 грн, згідно прибуткового касового ордеру № 1283 від 15.11.2021 та 200,00 грн 29.11.2021 згідно прибуткового касового ордеру № 2 785 від 29.11.2021. Тобто залишок неоплаченого боргу по вищевказаній видатковій накладній складає 1396,28 грн.

Неоплаченими залишені видаткові накладні № 62446/59135 від 23.08.2021 на загальну суму 1894,32 грн., строк оплати настав 06.09.2021; № 64113/60984 від 30.08.2021 на загальну суму 3862,20 гр., строк оплати настав 13.09.2021; № 66414/63091 від 04.09.2021 на загальну суму 2478,60 грн, строк оплати настав 18.09.2021.

Позивачем було надіслано відповідачу претензію про необхідність оплати боргу, а саме за вих. № 50/2022 від 29.08.2022, яка залишена без задоволення.

Судом встановлено, що сума заборгованості станом на 17.12.2021 року в розмірі 9631,40 грн підтверджено Актом звірки взаєморозрахунків за період з 21.07.2021 по 17.12.2021.

Не проведення розрахунків спонукало позивача звернутись з позовом до суду.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Спір між сторонами даної справи виник у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати одержаного за договорами поставки товару.

Договір, що укладений між сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 525,526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, внаслідок чого у останнього утворилась загальна заборгованість за договором поставки у розмірі грн.

Відповідно до п. 3.6. датою поставки Товару є дата підписання уповноваженим представником Покупця видаткової накладної або іншого товаросупроводжувального документу, який був пред`явлений до підпису під час приймання передачі Товару.

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дати поставки такої партії.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт поставки обумовленого договором поставки товару, а саме видатковими накладними № 57192/54289 від 31.07.2021 року поставлено Товар на загальну суму 1 607,28 грн; № 62446/59135 від 23.08.2021 було поставлено Товар на загальну суму 1894,32 грн; № 66113/60984 від 30.08.2021 було поставлено Товар на загальну суму 3862,20 грн; № 66414/63091 від 04.09.2021 було поставлено Товар на загальну суму 2478,60 грн.

При цьому судом враховано часткові розрахунки за поставлений Товар за видатковою накладною № 57192/54289 від 31.07.2021 на загальну суму 1 607,28 грн, де строк оплати настав 13.08.2021, де відповідачем проведено часткову оплату товару, а саме 15.11.2021 на суму 11,00 грн, згідно прибуткового касового ордеру № 1283 від 15.11.2021 та 200,00 грн 29.11.2021 згідно прибуткового касового ордеру № 2 785 від 29.11.2021.

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем не спростовано. Товар повернутий позивачеві не був.

У визначений у 7.1 договору строк відповідач оплату за видатковими накладними не сплатив загальна сума заборгованості за договором поставки склала 9 631,40 грн, що відповідачем у справі не спростовано.

Крім того, за доводами суду наданий позивачем обопільно підписаний акт звірки взаєморозрахунків за період з 21.07.2021 по 17.12.2021 береться судом до уваги як визнання боргу відповідачем з огляду на наступне.

Так, акт звірки розрахунків в будь-якому випадку не є первинним обліковим документом, виконує в бухгалтерському обліку допоміжну функцію для спрощення взаємних розрахунків за договорами і звірки фактів сплати коштів, використовується виключно в бухгалтерських службах і підлягає оцінці та перевірці судом нарівні з іншими документами у справі.

Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 по справі №902/1260/15 зазначено, що акт звіряння взаєморозрахунків не є первинним документам, а відтак не є належним та допустимим доказом, з якого можливо встановити беззаперечну заборгованість. Акт звіряння взаєморозрахунків може лише опосередковано свідчити про наявність боргу за договором, однак судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 10.09.2019 по справі №916/2403/18, від 19.09.2019 по справі №910/14566/18, від 04.12.2019 по справі №916/1727/17, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків сам по собі не є первинним документом та, може бути належним доказом на підтвердження наявності заборгованості, лише за наявності первинних документів.

Втім, як встановлено судом, позивачем надано видаткові накладні, на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості, яка відображена в акті звірки взаєморозрахунків.

З огляду на що, акт звірки взаєморозрахунків, на який посилається позивач підтверджено первинними документами, тому останній може бути належним та допустимими доказом на підтвердження заборгованості за договором поставки № 1526 від 21.07.2021.

З урахуванням викладеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 9 631,40 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача, в т.ч. доказів погашення заборгованості.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Крупенко Ганни Борисівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістік" (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088, код 35871504) 9 631,40 грн заборгованості грн та 2 481,00 грн витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне рішення складено 09 грудня 2022 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (місцезнаходження: 02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42; поштова адреса: 21000, м. Вінниця, вул. Гната Мороза, 102)

3 - відповідачу АДРЕСА_1