УХВАЛА

м. Київ

08.12.2022Справа № 910/10711/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Воробйова Леоніда Івановича про забезпечення позову

за позовом фізичної особи-підприємця Воробйова Леоніда Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканрок"

про стягнення 158755,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Воробйов Леонід Іванович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканрок" про стягнення за договором оренди від 09.10.2021 № 02-10/2021 основного боргу в розмірі 70377,60 грн., заборгованості по сплаті комунальних послуг у сумі 58569,32 грн., пені в розмірі 18840,92 грн. та штрафу в розмірі 10968 грн. Також позивач просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 заяву фізичної особи-підприємця Воробйова Леоніда Івановича про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

02.11.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

07.12.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

На обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що відповідач неодноразово порушував умови договору та неналежним чином виконував свої зобов`язання по оплаті оренди, комунальних послуг та інших платежів. У той же час, відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність, однак ухиляється від сплати заборгованості, ігнорує направлені претензії про погашення боргу. Крім того, позивач наголосив, що наразі щодо відповідача наявні відкриті виконавчі провадження та судові справи.

Відтак, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, позивач просив накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Сканрок", та зберігаються на наступних рахунках: № НОМЕР_1 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614, за виключенням арешту на заробітну плату, податки та інші обов`язкові платежі, а також на поточних, депозитних, валютних рахунках та будь-яких інших рахунках, відкритих іідповідачем в AT «Креді Агріколь Банк» та інших банках, за виключенням арешту на заробітну платню, податків та інших обов`язкових платежів; заборонити вчиняти дії, пов`язані з витрачанням, зняттям грошових коштів з будь-яких рахунків, за виключенням арешту на заробітну плату, податків та інших обов`язкових платежів; заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним та приватним нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, що здійснюють дії з проведення державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реорганізації та ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканрок".

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 ГПК України).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

По суті, подана заявником заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ускладнення чи унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення в даній справі. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 ГПК України, які можуть підтвердити припущення позивача щодо можливого зменшення чи зникнення майна відповідача під час розгляду справи, та з якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову.

Таким чином, саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на невиплату боргу та потенційну неможливість повернення відповідачем грошових коштів у розмірі суми заборгованості не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

При цьому, наявність виконавчих та судових проваджень щодо стягнення з відповідача заборгованості за іншими зобов`язаннями перед іншими суб`єктами господарювання не є тією обставиною, з якою законодавство пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідача.

Щодо окремо заявленого позивачем заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, пов`язані з витрачанням, зняттям грошових коштів з будь-яких рахунків, за виключенням арешту на заробітну плату, податків та інших обов`язкових платежів, суд наголошує, що відповідні заходи охоплюються таким заходом забезпечення, як накладення арешту на грошові кошти.

До того ж, суд зауважує на необхідності дотримання співмірності заходів забезпечення позову, що передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Утім, позивачем не доведено, що застосування такого заходу забезпечення позову, як встановлення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо реорганізації та ліквідації відповідача, є адекватним та співмірним заходом забезпечення даного позову про стягнення грошових коштів.

Разом із цим, згідно з частиною 3 статті 105 ЦК України до юридичної особи, що припиняється, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що в разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову виконання рішення суду може бути утруднено чи його виконання у майбутньому взагалі стане неможливим, як і поновлення прав позивача, що дало би змогу визнати припущення позивача обґрунтованими.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі.

Керуючись статтями 140, 233, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Воробйова Леоніда Івановича про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 08.12.2022 року.

Суддя К.В. Полякова