ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"30" листопада 2022 р. м. Рівне Справа № 918/857/22
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря
судового засідання Ю. Філатової, розглянувши заяву представника Приватного підприємства Радос про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного підприємства Радос
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"
про стягнення 27 281,82 грн,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився,
від відповідача:не з`явився,
У жовтні 2022 року Приватне підприємство Радос (позивач) звернулося до Господарського
суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія"Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (відповідач), про стягнення 27 281,82 грн, з яких: 13
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.11.2022 у справі № 918/857/22 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ" Рівненська атомна електрична станція" на користь Приватного підприємства Радос 13 465,43 грн 3% річних та 10 939,03 грн інфляційних. У задоволенні позовних вимог про стягнення 2 877,36 грн інфляційних відмовлено.

15.11.2022 через електронний суд від представника Приватного підприємства Радос надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу, яку суд розцінив як заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою суду від 17.11.2022 розгляд заяви представника Приватного підприємства Радос про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 30.11.2022.

23.11.2022 на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ" Рівненська атомна електрична станція" надійшли письмові заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, у якій відповідач вважає заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу необґрунтовано завищеним, безпідставним, явно неспівмірним з нескладною справою, предметом та ціною позову, часом, який необхідно було витратити досвідченому правнику для забезпечення захисту інтересів клієнта у цій справі. Звертає увагу суду на порівняння ціни позову - 27 281,82 грн - та заявленої до відшкодування вартості витрат на правову допомогу - 11 420,22 грн. Вважає, що саме це, в першу чергу, безсумнівно свідчить про безпідставне завищення вартості таких витрат. Що стосується вартості наданих послуг з складання позовної заяви, зазначає про повну та безсумнівну безпідставність вартості вказаної послуги в сумі 4 000,00 грн, ураховуючи, що шаблон позовної заяви про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є набраним у форматі Word у кожного практикуючого адвоката, який займається такими справами, складання позовної заяви у справі за наявності доказів поставки товару та документів, які свідчать про початок перебігу строку оплати, не потребувало додаткового аналізу правових норм та судової практики. Що стосується вартості наданих послуг щодо підготовки відповіді на відзив в сумі 1 600,00 грн, зазначає, що відповідач не отримував зазначений документ та, відповідно, це свідчить про повну безспірну безпідставність такої послуги. У будь-якому випадку вартість зазначеної послуги в розмірі 1 600,00 грн є завищеною та безпідставною. Що стосується вартості підготовки заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (загальна сума - 1 600,00 грн, вартість однієї заяви - 1600,00 грн) повідомляє, що вона є безсумнівно та безпідставно завищеною, оскільки шаблон такої заяви є у кожного практикуючого адвоката, зміни до такого тексту по кожній окремій справі мінімальні. Що стосується вартості наданих послуг з участі у судових засіданнях (загальна сума - 3 000,00 грн, вартість участі за одне засідання - 1 500,00 грн), повідомляє про безпідставне завищення вартості зазначених послуг. Щодо самої вартості однієї послуги за участь у одному судовому засіданні, то вона є вкрай безпідставно завищеною та необґрунтованою, враховуючи, що, по-перше, участь у судових засіданнях представник позивача приймав в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, тобто зі свого робочого місця або з власної квартири, відповідно, не витрачав час та кошти для того, щоб дістатись до суду. По-друге, справа не є складною, так як становить вимогу про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення оплати поставленого товару, при наявності доказів отримання товару замовником і доказів прострочення оплати. У справі немає складних правових позицій, вона врегульована чіткими приписами Господарського та Цивільного кодексів, справа не потребує будь-якого роду експертиз, аналізу додаткових правових джерел, дослідження великої кількості доказів або дослідження складних за своєю суттю доказів, не потребує залучення у справу сторонніх осіб, надання додаткових пояснень або вчинення будь-яких інших дій. Нескладність цієї справи також безсумнівно підтверджується тим фактом, що справа № 918/857/22 була розглянута судом за проведення лише двох судових засідань. Вказує, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000,00 грн, тобто до розміру, який відповідає вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України.

23.11.2022 на електронну адресу суд від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у цій справі, що відбудеться 30.11.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 28.11.2022.

24.11.2022 на електронну адресу суд від відповідача надійшла заява про проведення судового

засідання у цій справі, що відбудеться 30.11.2022, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка задоволена ухвалою суду від 28.11.2022.

У судове засідання 30.11.2022 представники сторін не з`явилися.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вважає за необхідне зазначити

таке.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)

розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом

справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Позивачем у позовній заяві заявлено попередній орієнтовний розрахунок суми на правничу допомогу у розмірі 5364,09 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, позивачем надано договір про надання правової допомоги № 2/2022 від 04.01.2022, укладений між позивачем (клієнт) та адвокатським об`єднанням Легал Партнерс Юкрейн (далі - АО Легал Партнерс

Юкрейн, АО), акт про надання правової допомоги від 12.10.2022 на суму 4 000,00 грн, лист АО Легал Партнерс Юкрейн про отримання винагороди у сумі 4 000,00 грн, детальний опис виконаних робіт від 15.11.2022 на суму 10 200,00 грн, акт про надання правової допомоги від 15.11.2022 на суму 10 200,00 грн, лист АО Легал Партнерс Юкрейн про отримання винагороди у сумі 10 200,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4250 від 22.04.2019, ордер серії АЕ № 1157901 від 12.10.2022 та посвідчення адвоката Кобеляцького Дмитра Миколайовича № 1973 від 22.04.2019.

За п. 1.1. цього договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, протягом 2022 року, а клієнт - прийняти і оплатити таку правову допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору АО на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; перевірки на відповідність вимогам українського законодавства внутрішніх документів клієнта, візує їх, надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні вказаних документів; прийняття участі в підготовці та юридичному оформленню різного роду договорів, що укладаються між клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, які не виконують договірні зобов`язання; представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, в т. ч. апеляційних судах, Верховному Суді, Конституційному суді, а також в інших органах під час розгляду правових спорів; партнери адвокатського об`єднання та/або адвокати, (виступаючи як захисники) зобов`язуються здійснювати у встановленому законом порядку захист прав та законних інтересів клієнта (його співробітників) у випадках, передбачених кримінально - процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України; узагальнення та аналізування практики розгляду судових та інших справ спільно з іншими підрозділами клієнта, результати розгляду претензій; практику укладення та виконання договорів; надає клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків; надання консультації, висновки, довідок з правових питань, що виникають у клієнта у процесі здійснення діяльності; надання усних та письмових консультацій щодо відповідей на запити про надання публічної інформації, на звернення громадян, юридичних осіб, правоохоронних органів, на адвокатські запити; надання письмових та усних юридичних консультацій, рекомендацій, правових висновків, в тому числі з питань роботи з контролюючими та правоохоронними органами, з поточної діяльності клієнта; підготовки документів правового характеру; договорів, листів, претензій, заяв, скарг, наказів та інших документів правового характеру в усіх галузях права; участь від імені клієнта та спільно з представниками клієнта у переговорах, зустрічах, засіданнях, нарадах, зборах, предмет яких відноситься до правової допомоги; інформування клієнта на його запит, про зміни в законодавстві, організовує спільно з іншими підрозділами вивчення керівними працівниками та спеціалістами клієнта нормативних актів, які стосуються їх діяльності; здійснює представництво клієнта у виконавчому провадженні; вчинення інших дій, необхідних для надання правової допомоги клієнту.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що при наданні вказаної у п. 1.2. договору допомоги, АО керується Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, чинним законодавством та умовами цього договору.

Для надання правової допомоги клієнту АО призначає Кобеляцького Дмитра Миколайовича,

адвоката, який є адвокатом на підставі свідоцтва і право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4250 від 22.04.2019, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області № 114 від 19.04.2019 (п. 1.4. договору).

Порядок надання правової допомоги визначено у 3 розділі договору. Правова допомога за цим договором надається на підставі завдань (доручень) клієнта. Завдання можуть бути надані як в усній, так і в письмовій формі. Завдання (доручення) складаються клієнтом самостійно. У них чітко вказується перелік правової допомоги, що повинно надати клієнту АО. Строк виконання заявки визначається за домовленістю сторін, виходячи з розумних строків, протягом яких звичайно надається відповідна правова допомога. Підготовка та оформлення документів, в процесі яких особиста участь представника не є обов`язковою, здійснюються за місцезнаходженням АО. У випадку, якщо це вимагається, виходячи зі змісту правової допомоги, вона може бути надана на всій території України. Якість правової допомоги, що надається АО, повинна відповідати максимально високим професійним стандартам для забезпечення всебічного і повного захисту та представництва прав та інтересів клієнта.

Відповідно до розділ 4 договору оплата за цим договором здійснюється не пізніше 3-х днів з

моменту отримання клієнтом рахунку. Правову допомогу, що надається АО, клієнт оплачує в

гривнях, на підставі рахунку, за вартістю, вказаною в прайс-листі АО. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. У акті вказується обсяг наданої правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту АО факсимільним зв`язком/електронною поштою або поштою чи вручається наручно. На письмову вимогу клієнта АО може надавати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією. При відмові клієнта від підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, сторони підписують акт про недоліки з вказівкою виявлених недоліків, порядку і строку їх усунення. Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав АО письмові аргументовані заперечення на акт та/або акт про недоліки. Сума, вказана в рахунках на оплату, є гонораром АО за надання правової допомоги та поверненню не підлягає. У акті, зазначеному в п. 4.3. договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/ чи вартість правової допомоги. У цьому випадку сторони керуються умовами акта. Співробітники АО надають правову допомогу, передбачену умовами цього договору, клієнту в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9-00 години до 18-00 години у робочі дні, визначені згідно з чинним трудовим законодавством України. У разі надання співробітниками АО правової допомоги на вимогу клієнта в неробочий час, АО має право на оплату такої правової допомоги на підставі окремого рахунку, узгодженого сторонами договору, за тарифами, вказаними в прайс-листі АО.

За п. 7.1. договору цей договір укладений на строк до 31.12.2022 та набирає чинності з моменту його підписання.

Як зазначалося, представництво позивача у суді здійснював адвокат Дмитро Кобеляцький, який діяв на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4250 від 22.04.2019.

До позовної заяви долучено акт про надання правової допомоги від 12.10.2022, у якому передбачено зміст правової допомоги, а саме: підготовка позовної заяви до ДП Національна

атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Рівненська атомна електрична станція про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за договором 53-122-01-19-08905 від

28.11.2019. Загальна сума гонорару за надання вказаної правової допомоги становить 4 000,00 грн. Клієнт зобов`язаний сплатити суму гонорару, зазначену у п. 1 акту, безготівковим

перерахунком протягом 30 календарних днів.

У заяві про ухвалення додаткового рішення адвокатом зазначено, що клієнту надана усна консультація, зібрано всі необхідні первинні документи та підготовлено позовну заяву на суму 27 281,82 грн. Відповідно до прайс-листа (розміру адвокатського гонорару) та на виконання вимог п 4.2. договору позивачу станом на момент подачі позовної заяви вже було надано послуги на загальну суму 10 200,00 грн, а саме: підготовлено позовну заяву (до 5 годин) 4 000,00 грн, підготовка відповіді на відзив від 07.11.2022 - 1 600,00 грн; підготовка заяви про участь у судовому засіданні 07.11.2022 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - 800,00 грн; участь у судовому засіданні - 1 500,00 грн.

Відтак, загальна вартість наданих послуг становить 10 200,00 грн, що підтверджується детальним описом виконаних робіт від 15.11.2022 та актом про надання правової допомоги від 15.11.2022.

Крім цього, 15.11.2022 між сторонами підписано акт про надання правової допомоги, де сторони погодили суму гонорару за прийняття рішення на користь клієнта у майновому спорі у розмірі 5% від задоволених позовних вимог, а саме: 1 220,22 грн (24 404,46*5% ).

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з

правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових

витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити

свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

У ч. 3 ст. 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів

після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових

витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

За змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Проте, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Розділяючи ці поняття, детальніше зазначаємо таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову,

значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, у цій справі проведено два судових засідання у режимі відеоконференції, представником позивача підготовлено дві заяви по суті

спору: позовну заяву (на шести аркушах) та відповідь на відзив (на чотирьох аркушах), а також дві заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

При цьому суд зазначає, що справа про стягнення 3% річних та інфляційних за договором поставки є справою незначної складності, судова практика усталена, розрахунки не складні, розмір заявленої до стягнення суми невеликий.

Щодо оплати професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта в розмірі 1 220,22 грн, то суд уважає за необхідне зазначити таке.

За своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст. 632, 903 ЦК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Заразом домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі «Пакдемірлі проти Туреччини».

Слід зазначити, що не існує єдиного арифметичного алгоритму для визначення (обчислення)

витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд повинен у кожному конкретному випадку, керуючись положеннями ст. 126, 129 ГПК України, визначати розмір таких витрат та їх розподіляти, наводячи відповідні мотиви прийнятих рішень стосовно цих витрат.

З огляду на викладене суд, проаналізувавши подані позивачем докази стосовно розміру понесених витрат на правову допомогу, ураховуючи доцільність цих витрат з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданої послуги, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, понесених у зв`язку з розглядом справи.

У силу вимог п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги, в сумі 5 367,00 грн покладаються на відповідача, а решта на позивача.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства Радос про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (промзона, м. Вараш, Рівненська область, 34400, ідентифікаційний код 05425046), на користь Приватного підприємства Радос (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд.49, ідентифікаційний код 25522053) 5 367,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У решті вимог заяви відмовити.

Позивач (стягувач): Приватне підприємсто Радос (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.Запорізька, буд.49, ідентифікаційний код 25522053).

Відповідач: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (промзона, м.Вараш, Рівненська область, 34400, ідентифікаційний код 05425046).

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне додаткове судове рішення складене та підписане 30.11.2022.

Суддя О.Андрійчук