ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/1907/22

Суддя Д.Г.Заєць, розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД ПРОМ ЛАЙН», Київська обл., м. Біла Церква

до Управління економічного розвитку, житлово-комунального господарства, капітального будівництва та інфраструктури Калинівської селищної ради, Київська обл., Васильківський р-н., смт. Калинівка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Калинівської селищної ради

про стягнення заборгованості

секретар судового засідання: Д.С. Бабяк

представники:

від позивача В.А.Сторожук

від відповідача не з`явився

від третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД ПРОМ ЛАЙН» б/н від 27.09.2022 року (вх. №1656/22 від 03.10.2022) до Управління економічного розвитку, житлово-комунального господарства, капітального будівництва та інфраструктури Калинівської селищної ради про стягнення заборгованості за Договором №168 від 03.08.2021 року у сумі 294680,81 грн.

Ухвалою суду від 07.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1907/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.11.2022 року.

До суду від позивача надійшла письмова згода б/н від 31.10.2022 року (вх. №15262/22 від 31.10.2022) на розгляд справи №911/1907/22 по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

До суду від відповідача надійшла заява №164 від 25.10.2022 року (вх. №25354/22 від 01.11.2022) про визнання позову.

До суду від позивача надійшла заява б/н від 28.10.2022 року (вх. №15263/22 від 31.10.2022) про розподіл судових витрат.

Третя особа, повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 01.11.2022 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу №911/1907/22 до судового розгляду по суті на 29.11.2022 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання №187 від 25.11.2022 року (вх. №17215/22 від 28.11.2022) про закриття провадження у зв`язку зі сплатою боргу.

До суду від позивача надійшло клопотання б/н від 28.11.2022 року (вх. №17296/22 від 29.11.2022) про розподіл між сторонами судових витрат та клопотання б/н від 28.11.2022 року (вх. №17297/22 від 29.11.2022) про повернення судового збору.

Відповідач та третя особа, повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання 29.11.2022 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що відповідачем сплачено заборгованість у сумі 294680,81 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №1 від 28.09.2022 року та банківською випискою б/н від 23.11.2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі №911/1907/22 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Розглянувши клопотання позивача б/н від 28.11.2022 року (вх. №17296/22 від 29.11.2022) про розподіл між сторонами судових витрат судом встановлено, що на підтвердження факту надання правничої допомоги, позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги №31 від 15.09.2022 року, копію ордера серія ВК№1046792 від 24.04.2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №591 від 05.12.2007 року, звіт б/н від 25.10.2022 року про надані послуги, акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 25.10.2022 року, копію платіжного доручення №4132 від 27.10.2022 року.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, беручи до уваги рівень складності правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв розумності розміру адвокатських витрат, а також, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу ТОВ «БУД ПРОМ ЛАЙН» є необґрунтованим та непропорційним до предмета спірних правовідносин.

Судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).

Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Викладене, на думку суду, свідчить що покладення на Управління економічного розвитку, житлово-комунального господарства, капітального будівництва та інфраструктури Калинівської селищної ради витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. є надмірним.

За таких обставин, встановивши невідповідність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, суд дійшов висновку про зменшення цих сум до 50%.

Розглянувши клопотання позивача б/н від 28.11.2022 року (вх. №17297/22 від 29.11.2022) про повернення судового збору, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі №911/1907/22 закрити.

2. Стягнути з Управління економічного розвитку, житлово-комунального господарства, капітального будівництва та інфраструктури Калинівської селищної ради (08623, Київська обл., Васильківський р-н., смт. Калинівка, вул. Центральна, буд. 57, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД ПРОМ ЛАЙН» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, Бульвар Олександрійський, буд. 106, ) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу (правову допомогу).

3. Видати наказ на примусове виконання ухвали.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «БУД ПРОМ ЛАЙН» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, Бульвар Олександрійський, буд. 106, ) з Державного бюджету України 4420 (чотири тисячі чотириста двадцять) грн. 22 коп. судового збору, сплаченого на підставі платіжного доручення №3923 від 29.09.2022 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №911/1907/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 09.12.2022 року.

Суддя Д.Г. Заєць