ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1368/20(925/280/22)

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з помічником (за дорученням судді) Пастуховою О.С., за участю:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агросенс Груп в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Титаренка Євгенія Ігоровича,

до ОСОБА_1

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросенс Груп» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Титаренко Євгенія Ігоровича, звернулося до господарського суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки від 12.09.2018 недійсним.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і ухвалено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 16.06.2022.

Ухвалою суду від 16.06.2022 підготовче засідання відкладено на 28.07.2022.

Ухвалою суду від 28.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.09.2022.

Ухвалою суду від 07.09.2022 розгляд справи відкладено на 27.10.2022.

Ухвалою суду від 27.10.2022 судове засідання з розгляду справи призначено на 22.11.2022.

Ухвалою суду від 22.11.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.12.2022.

08.12.2022 у судове засідання представники сторін не з`явились, причин неявки не повідомили, від представника позивача будь-яких заяв, клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, не надійшло.

08.12.2022 від адвоката відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, раніше висловлену позицію підтримує.

Враховуючи неявку сторін, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив наступне.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 13.09.2021 ТОВ «Агросенс Груп» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ліквідатором банкрута, арбітражним керуючим Титаренко Є.І., було виявлено те, що 12.09.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Агросенс Груп» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.В. та зареєстрованим за номером 762. Договір було укладено в забезпечення виконання грошових зобов`язань громадянина ОСОБА_2 за договором позики №1 від 10 вересня 2018 року, на виконання якого ним було одержано в позику від ОСОБА_3 4 967 424 грн., тобто суму, що еквівалента на день позики 176 000 доларів США.

Згідно п.п. 1, 2 іпотечного договору в забезпечення виконання зобов`язань боржника Іпотекодавець ТОВ «Агросенс Груп» передав в іпотеку комплекс нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1023,1 кв.м.

Позивач вважає, що спірний договір укладений на шкоду кредиторам позивача, має ознаки фраундаторності, не має розумної економічної мети для підприємства, оскільки не несе вигоди для ТОВ «Агросенс Груп». Крім того, укладання іпотечного договору суперечить видам діяльності позивача за КВЕД у відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Представник позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позов. Його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском трирічного строку позовної давності; підстави, з яких заявлено позов, не передбачають визнання спірного договору недійсним; на підтвердження невідповідності закону спірного договору ним не подано суду жодних належних та допустимих доказів. Крім того, ОСОБА_1 на момент звернення позивача до суду за захистом порушеного права не є стороною договору позики №1 від 10.09.2018 та не є стороною іпотечного договору від 12.09.2018 року у зв`язку з укладанням 28 липня 2020 року договорів про відступлення права вимоги за зазначеними договорами новому кредитору ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що відбулася заміна кредитора та іпотекодержателя за договорами позики та іпотеки, ОСОБА_1 не є належним відповідачем у цій справі.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що Договір іпотеки від 12.09.2018 підписаний зі сторони іпотекодателя ТОВ «Агросенс Груп» його генеральним директором ОСОБА_5 , якій діяв при його укладання на підставі Статуту та рішення засновників №5 від 12.09.2018. Зі сторони іпотекодержателя підписаний особисто ОСОБА_1 та посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.В., зареєстрований в реєстрі за реєстраційним номером 762. Зазначений правочин укладено в забезпечення виконання грошових зобов`язань громадянина ОСОБА_2 за договором позики №1 від 10 вересня 2018.

Відтак суд дійшов висновку, що спірний договір за змістом та формою відповідає вимогам діючого законодавства.

ОСОБА_2 у відповідності до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, громадський формувань від 11 вересня 2018 року є засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ «Агросен Груп».

Доказів на те, що основний договір позики припинений чи визнаний недійсним у судовому порядку сторонами суду не надано.

Підстави визнання договору недійсним з підстав вчинення правочину на зло кредитору фраундаторності, визначалися Верховним Судом у постанові від 19 травня 2021 року справа №693/624/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц (провадження N 14-260цс19), у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17 (провадження N 61-2761св19), у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №755/17944/18 (провадження N 61-17511св19). Такими ознаками є:

- відчуження майна боржником при наявності боргового зобов`язання перед третіми особами на дату укладання спірного договору та порушення судового провадження;

- укладання договору з мотиву збереження власного майна від претензій кредиторів та/чи з метою невиконання рішення суду;

- укладання договору з пов`язаною особою з метою залишення опосередкованого контролю над майном;

- укладання договору щодо майна із явним заниженням ціни продажу, в тому числі відсутності відомостей про розрахунок по такому договору з покупцем;

- момент укладання договору про відчуження майна свідчить про виникнення у продавця мотиву на ухилення від виконання грошового обов`язку у зв`язку з наявністю судового спору до дати продажу.

Суд дійшов висновку про те, що спірний договір на має ознак фраундаторности з тих причин, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, права яких саме осіб порушено укладеним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За загальним правилом, встановленим у ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

28.07.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були укладені договори про відступлення права вимоги за договором позики, а також іпотечним договором, який 28 липня 2020 року був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Войнаровською І.А., зареєстрований за №947.

Вказані докази підтверджують факт заміни кредитора та іпотекодержателя у зобов`язанні, що має наслідком вибуття ОСОБА_1 з правовідносин у цій справі.

У ході розгляду справи у відповідності до правил, встановлених ст. 48 ГПК України, позивачем не заявлено клопотання про залучення у справу належного відповідача.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 сст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

21.10.2022 представником відповідача подана заява про застосування строків позовної давності.

У постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) зазначено про те, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними. Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що судом не встановлено доведеність позовних вимог, відтак не вбачається підстав для відмови у позові у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено своїх вимог, спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у позові судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.12.2022.

Суддя С.С. Боровик