ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року м.Дніпро Справа № 912/3364/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання:

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВЕЛТА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 (суддя Бєлік В.Г., повне рішення складено 22.09.2022 ) у справі №912/3364/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "ТЕРПОЛІМЕРГАЗ", м. Тернопіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВЕЛТА", м. Дніпро

про cтягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором постачання № 23/07-18-02 від 23.07.2018 у загальному розмірі 520 798,41 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "ТЕРПОЛІМЕРГАЗ" звернулось до Господарського з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВЕЛТА" заборгованість за договором постачання № 23/07-18-02 від 23.07.2018 у загальному розмірі 520 798,41 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 414 010,01 грн., пені у розмірі 32 923,53 грн., інфляційних втрат у розмірі 52 697,92 грн. та 3% річних у розмірі 21 165,95 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 позов задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки, що встановлено судом вище, та підтверджено належними і допустимими доказами.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВЕЛТА».

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- позивачем не доведено факт поставки товару відповідачу, а наданні

видаткові накладні не є належними доказами адже вони не містять ані особу яка підписала вказані видаткові накладні зі сторони відповідача, ані документи що підтверджують її повноваження, а також відсутні будь які документи які передують поставці товару, а саме: заявка відповідача, специфікація, а також рахунок на підставі якого має бути здійснена оплата товару.

- товар, який був придбаний відповідачем у позивача на підставі

рахунку 11/02/11 від 11 лютого 2020 року, оплата за який здійснювалась відповідачем, в тому числі, платіжними дорученнями № 23368 від 22 жовтня 2020 року, № 24571 від 29 грудня 2020 року, № 26045 від 02 квітня 2021 року, № 26173 від 08 квітня 2021 року не є підставою стверджувати що поставка товару фактично була прийнята, адже оплата здійснювалась Відповідачем за зовсім інший товар ніж той який визначений у видаткових накладних;

- судом не розглянуто клопотання відповідача про розгляд справи у

судовому засіданні з повідомленням сторін, про що свідчить відсутність будь- якого рішення прийнятого судом, а також відсутність згадки про клопотання Відповідача в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 року по справі № 912/3364/21.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 ухвалено відкрити апеляційне провадження у справі №912/3364/22. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Між Товариством з обмеженою відповідальністю Полімерна група «Терполімергаз» (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма ВЕЛТА (далі - Покупець, Відповідач) було укладено Договір постачання нафтопродуктів №23/07-18-02 від 23.07.2018 року .

Предметом даного Договору згідно п. 1.1. Договору, є те, що Постачальник зобов`язується поставляти і передати у власність Покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти такий Товар та оплатити Товар у порядку і на умовах, передбачених даним Договором

Асортимент (найменування), кількість, ціна, місце поставки а також порядок і умови оплати і поставки Товару вказуються Сторонами у відповідних специфікаціях та/або накладних, які є невід`ємними частинами Договору.

Ціна товару вказується у накладних та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору (п.3.1. Договору).

Сторони визначили, згідно пункту 3.2. Договору, що товар оплачується Покупцем 100% авансовим платежем та, в будь-якому випадку, не пізніше дня отримання Товару, що моментом виконання Постачальником своїх зобов`язань щодо поставки товару, вважається факт підписання видаткової накладної уповноваженими представниками Сторін.

Згідно п.4.3. Договору, датою поставки Товару вважається дата отримання Покупцем товару згідно видаткової накладної.

На виконання договору ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз»

поставив Покупцю товар на загальну суму 513 615 грн. 34 коп., без авансових платежів, що підтверджується видатковими накладними:

- № 0405/03 від 04.05. 2020 року на суму 459 055,30 грн.;

- № 0605/03 від 06.05. 2020 року на суму 28 620,00 грн.;

- № 0805/02 від 08.05. 2020 року на суму 15 500,04 грн.;

- №0405/06 від 04.05.2020 року на суму 10 440,00 грн.

Дані накладні мають підписи представників сторін, які скріплені відповідними печатками.

Покупець сплатив лише частину вартості отриманого Товару у розмірі 99 605,33 грн, а саме:

- 22 жовтня 2020 року у сумі 39605,33 грн. (док №23368 від 22.10.2020 р., на загальну суму 50 000,00 грн., з них 10 394,67 грн. на погашення попереднього боргу),

- 29 грудня 2020 року у сумі 20 000,00 грн. (док. №24571 від 29.12.2020 р.),

- 02 квітня 2021 року у сумі 20 000,00 грн. (док. №26045 від 02.04.2021р.),

- 08 квітня 2021 року у сумі 20 000,00 грн. (док.№26173 від 08.04.2021 року), що підтверджується випискою по рахунку в банку АТ «Прокредит Банк».

Товар на суму 414 010 грн. 01 коп. не був оплачений Покупцем.

ТОВ Полімерна група «Терполімергаз» направлялася ТОВ «ВКФ

Велта» претензія № 22/10-21-01 від 22.10.2021 року з вимогою виконати належним чином зобов`язання за Договором та перерахувати на рахунок заборгованість у розмірі 414 010,01 грн. Разом з претензією ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз» направило акт звірки, підписаний Позивачем.

Дані документи ТОВ ВКФ «Велта» отримало 28.10.2021 року, що підтверджується трекінгом відправлення №164.

ТОВ «Полімерна група «Терполімергаз» відповідь на претензію від Покупця не отримало, а також не отримала підписаний акт звірки, станом на день подачі позовної заяви ТОВ ВКФ «Велта» не погасило своєї заборгованості.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 414 010 грн. 01 коп. та нарахованих пені у розмірі 32 923,53 грн., інфляційні втрати у розмірі 52 697,92 грн. та 3% річних у розмірі 21 165,95 грн.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями, згідно ч.1 ст.230 ГК України, у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №23/07-18-02 від 23.07.2018 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, а також ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави для скасування оскаржуваного рішення господарського суду відсутні.

Що стосується доводів скаржника стосовно того, що наданні позивачем Видаткові накладні не є належними доказами поставки, оскільки останні не містять ані особу яка підписала вказані Видаткові накладні зі сторони Відповідача, ані документи що підтверджують її повноваження, а також відсутні будь які документи які передують поставці Товару, а саме: заявка Відповідача, Специфікація, а також рахунок на підставі якого має бути здійснена оплата Товару, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із положеннями закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9);

первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції;

неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ч.2 ст.9).

В даному випадку сторони у двосторонньому порядку підписали спірні видаткові накладні без будь-яких зауважень та заперечень на загальну суму 513 615 грн 34 коп., з яких вбачається, що сторони не заперечують, що поставка товару була здійснена та доставлена на адресу ТОВ ВКФ «Велта», про що свідчать підписи уповноважених осіб та відтиски печаток на видаткових накладних сторін угоди.

В постанові Верховного Суду від 29.01.2022 у справі №916/922/19 висловлено наступну правову позицію: встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи збігається така особа з відповідачем у даній справі).

Відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Докази того, що підпис та печатка не належать відповідачу в матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані.

Підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами, та проставлення печатки на останніх фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Що стосується розгляду судом справи в порядку спрощеного позовного провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2022 від ТОВ ВКФ "ВЕЛТА" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.05.2022 зазначена заява залишена без задоволення, що спростовує твердження скаржника про те, що судом не розглянуто клопотання Відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

При цьому, колегія суддів відзначає, що справа є незначної складності, ціна позову у даній справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не відноситься до категорії справ зазначених в ч.4 ст.247 ГПК України тому правильно розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, відповідач не надав.

Оскільки доводи відповідача не підтвердилися, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі фактичні обставини справи, їм дана належна правова оцінка, отже підстави для скасування постановленого судового рішення у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВЕЛТА" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 у справі №912/3364/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення лише з підстав, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.12.2022р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов