ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

м. Київ

cправа № 923/938/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Дроботової Т. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Дерлі І. І.

прокуратури - Семенчук М. А.,

позивача - не з`явились,

відповідача - Войченко С. В. (адвокат), Кучеренко О. В. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 (судді: Колоколов С. І. - головуючий, Принцевська Н. М., Савицький Я. Ф.)

за позовом Першого заступника керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області

до ОСОБА_1

про визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, зобов`язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У вересні 2020 року Перший заступник керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області (далі - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області (далі - Рада, Позивач) до Господарського суду Херсонської області із позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , Відповідач) в якому (з у рахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог) просив:

- визнати недійсним договір оренди розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області земельної ділянки загальною площею 7,6913 га, кадастровий номер :09:020:0002, укладений 25.09.2017 Чорнянською сільською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований 17.10.2017 за № 22910051;

- припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди ОСОБА_1 щодо вказаної земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, номер запису про речове право №22910051.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час укладення спірного договору оренди було порушено вимоги статей 124, 134 Земельного кодексу України, статті 51 Водного кодексу України щодо передачі земельних ділянок в оренду на конкурентних засадах.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.10.2021 закрито провадження у справі № 923/938/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

2.2. Ухвала місцевого господарського суду мотивована, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки Відповідач не є суб`єктом підприємницької діяльності, а матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 на момент укладання спірного договору мав статус фізичної особи-підприємця. Так само із наявних документів у матеріалах справи не вбачається, що земельна ділянка передана в користування (оренду) ОСОБА_1 саме для здійснення підприємницької діяльності. За таких обставин, зважаючи на суб`єктний склад, суд дійшов висновку, що справа №923/938/20 не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

2.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 скасовано ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.10.2021 у справі №923/938/20. Указану справу передано до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

2.4. Наведене судове рішення обґрунтовано тим, що оскільки суд загальної юрисдикції у справі № 658/88/19 вже відмовив прокурору у відкритті провадження у справі за позовом з тими же предметом та підставами позову, заявленим до тієї ж особи, що є Відповідачем у справі № 923/938/20, то апеляційний суд дійшов висновку, що закриття провадження у цій справі поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права Позивача на доступ до правосуддя та на ефективний засіб юридичного захисту. Таким чином, з огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення зазначених прав Позивача, суд апеляційної інстанції зазначив, що справа № 923/938/20 має бути розглянута за правилами господарського судочинства, у зв`язку з чим місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для віднесення її до юрисдикції господарських судів та необхідність її розгляду в порядку цивільного судочинства.

3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

3.1. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову господарського суду апеляційної інстанції, а ухвалу місцевого суду про закриття провадження у справі - залишити без змін.

3.2. Обґрунтовуючи вказану скаргу, заявник зазначає, що Прокурор проігнорував покладений на нього процесуальним законом обов`язок довести відповідними належними доказами підсудність даної справи господарському суду, оскільки саме за відсутності таких доказів місцевий суд дійшов правомірного висновку про те, що на даний спір не поширюється господарська юрисдикція.

3.3. Скаржник також зазначає, що оскаржувана постанова апеляційного суду є необґрунтованою та складеною в результаті однобічного дослідження обставин справи, з безпідставним прийняттям позиції Позивача та ігноруванням позиції Відповідача, що є порушенням принципу змагальності сторін.

3.4. Крім того, на думку ОСОБА_1 , з урахуванням субсидіарної ролі Прокурора у господарському процесі останнім не було належним чином підтверджено наявності підстав для представництва в суді інтересів держави в особі Позивача.

3.5. У відзиві на касаційну скаргу Прокурор просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

4. Розгляд справи Верховним Судом

4.1. Ухвалою Верховного Суду від 27.10.2022 (у складі колегія суддів: Зуєва В. А. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 у справі № 923/938/20 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 23.11.2022.

4.2. Розпорядженням Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2022 № 29.3-02/1976 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 923/938/20 у зв`язку з відрядженням судді Чумака Ю. Я.

4.3. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 923/938/20 визначено колегію суддів у складі: Зуєв В. А. - головуючий, Берднік І. С., Дроботова Т. Б.

4.4. У судовому засіданні 23.11.2022 представником прокуратури було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду вказаної касаційної скарги, обґрунтоване необхідністю ознайомлення з її матеріалами, які не надходили на адресу прокуратури.

Зазначене клопотання було задоволено, і ухвалою Верховного Суду від 23.11.2022 відкладено розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 та визначено дату наступного судового засідання - 06.12.2022.

4.5. Ураховуючи викладене, з огляду на процесуальні дії учасників справи справа розглядається Верховним Судом у розумний строк тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

5. Правова позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

5.2. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

5.3. Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

5.4. За вимогами частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

5.5. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

5.6. У рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та № 29465/04, пункт 24.) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) закріпив поняття "суд, встановлений законом", яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

5.7. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

5.8. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

5.9. Відповідно до частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

5.10. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

5.11. Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

5.12. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

5.13. Як вбачається з матеріалів справи, Прокурор звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом в інтересах держави в особі Ради до ОСОБА_1 в якому (з у рахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог) просив:

- визнати недійсним договір оренди розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області земельної ділянки загальною площею 7,6913 га, кадастровий номер :09:020:0002, укладений 25.09.2017 Чорнянською сільською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований 17.10.2017 за № 22910051;

- припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди ОСОБА_1 щодо вказаної земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35, номер запису про речове право №22910051.

Позов обґрунтовано тим, що під час укладення спірного договору оренди було порушено вимоги статей 124, 134 Земельного кодексу України, статті 51 Водного кодексу України щодо передачі земельних ділянок в оренду на конкурентних засадах.

5.14. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.10.2021 закрито провадження у справі № 923/938/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки Відповідач не є суб`єктом підприємницької діяльності, а матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 на момент укладання спірного договору мав статус фізичної особи-підприємця.

5.15. Водночас, розглядаючи апеляційну скаргу Прокурора на вказану ухвалу, господарський суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.02.2020 у справі № 658/88/19, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 13.05.2020, закрито провадження у цивільній справі за позовом заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області до ОСОБА_1 про: визнання недійсним рішення сесії Чорнянської сільської ради Херсонської області від 21.03.2016 № 85 "Про надання дозволу на передачу в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення"; визнання на майбутнє недійсним договору оренди розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області земельної ділянки загальною площею 7,6913 га, кадастровий номер :09:020:0002, укладеного 25.09.2017 вказаною Радою з ОСОБА_1 , зареєстрованого 17.10.2017 за № 22910051; зобов`язання останнього повернути Чорнянській сільській раді Каховського району Херсонської області зазначену земельну ділянку вартістю 4 590 138,61 грн.

При цьому в межах наведеної цивільної справи було встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка, яка знаходиться в адміністративних межах с. Чернянка, вул. ставки № 1 Каховського району, загальною площею 7,6913 га з кадастровим номером :09:020:0002, належить до земель комунальної власності Чорнянської сільради, цільове призначення: для вирощування риби і живих ресурсів (рибогосподарських та мисливських потреб).

Відповідно до договору оренди землі від 25.09.2017 зазначена земельна ділянка передана в користування (оренду) ОСОБА_1 для розвитку зеленого туризму, а саме для надання послуг з прийому на проживання туристів; облаштування туристичних маршрутів та надання екскурсійних послуг; транспортного обслуговування туристів; єгерської діяльності (полювання, аматорське та спортивне рибальство); надання послуг з прокату туристичного спорядження; виробництва та реалізації туристам екологічно чистих продуктів харчування, надання кулінарних послуг, реалізації товарів народних промислів; проведення культурно-розважальних заходів з урахуванням історико-етнографічної спадщини (анімації); здачі в найм невеликих будиночків, або кімнат у сільських готелях або котеджах; організації проживання відпочиваючих у сільському будинку; надання постільної білизни і необхідних речей, харчування табльдот, одягу і взуття; організації активного туризму (побудова спортивних майданчиків, кінні прогулянки, ставок для спортивного рибальства).

Тобто фактично земельна ділянка з розташованим на ній водним об`єктом передана Відповідачу в оренду для здійснення підприємницької діяльності у сфері туризму.

Згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з 22.06.1994 із правом здійснення таких видів діяльності, як, зокрема, прісноводне рибальство (код КВЕД 03.12), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД47.11), діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (код КВЕД 55.10), діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД 56.10), тощо. Вказані обставини сторонами визнаються.

Відповідно до пояснень представника ОСОБА_1 у справі № 658/88/19, земельна ділянка, вимоги про повернення якої заявлено, використовувалася останнім відповідно до умов договору.

За таких обставин суди у вказаній справі дійшли висновку, що правовідносини, які виникли між Чорнянською сільською радою та ОСОБА_1 , є господарсько-правовими, оскільки останній є суб`єктом господарювання, земельна ділянка йому надана для здійснення підприємницької діяльності, а отже спір у справі № 658/88/19 пов`язаний зі здійсненням Відповідачем такої діяльності на спірній земельній ділянці.

5.16. При цьому, як вбачається зі змісту постанови Херсонського апеляційного суду від 13.05.2020, у відзиві на апеляційну скаргу представники ОСОБА_1 адвокати Войченко С. В., Кучеренко О. В., які є його представниками і у цій справі, просили у задоволені апеляційної скарги заступника прокурора Херсонської області відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У той час як, звертаючись з касаційною скаргою у цій справі, ці ж представники Шляжка А. В. вже посилаються на недоведення Прокурором відповідними належними доказами підсудності справи № 923/938/20 господарському суду, що свідчить про суперечливу поведінку учасника справи.

5.17. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

5.18. Як вказує ЄСПЛ, у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення ЄСПЛ у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" від 21.02.1975). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (рішення ЄСПЛ у справі "Станєв проти Болгарії" від 17.01.2012).

5.19. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

5.20. ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

Так, у рішенні від 09.12.2010 у справі "Буланов та Купчик проти України" ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з відсутністю у заявників доступу до суду касаційної інстанції, бо відмова Вищого адміністративного суду України розглянути їхні касаційні скарги всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції.

У рішенні від 01.12.2011 у справі "Андрієвська проти України" ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці через те, що її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є саме Вищий адміністративний суд України.

У рішенні від 17.01.2013 у справі "Мосендз проти України" ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами.

У рішенні від 21.12.2017 у справі "Шестопалова проти України" ЄСПЛ констатував, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, бо національні суди надавали суперечливі роз`яснення стосовно їхньої юрисдикції у справі заявниці, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства.

У рішенні від 28.02.2008 у справі "Церква села Сосулівка проти України" ЄСПЛ зазначив, що заявник мав доступ до судів різної юрисдикції, проте жодний з них не розглянув по суті його скарги, оскільки суди вважали, що вони не мають юрисдикції розглядати такі питання, незважаючи на те, що процедурні вимоги прийнятності було дотримано. У цьому випадку ЄСПЛ дійшов висновку, що така відмова прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

5.21. За таких обставин колегія суддів вважає, що, як обґрунтовано зазначив апеляційний суд, закриття ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.10.2021 провадження у справі № 923/938/20, враховуючи, що суд загальної юрисдикції у справі № 658/88/19 вже відмовив прокурору у відкритті провадження за позовом з тими же предметом та підставами позову, заявленим до тієї ж особи, що є Відповідачем у цій справі, поставило під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав Позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Тому вирішення цього спору слід продовжити за правилами господарського судочинства, чим спростовуються відповідні доводи скаржника.

5.22. Що стосується посилання заявника на те, що Прокурором не було належним чином підтверджено наявності підстав для представництва в суді інтересів держави в особі Позивача, то вказані аргументи є передчасними, оскільки питання наявності чи відсутності зазначених підстав не досліджувалося судами з огляду на закриття провадження у справі, і ОСОБА_1 не позбавлений права навести свої обґрунтовані міркування щодо цього під час розгляду справи в місцевому суді.

5.23. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

6.3. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.4. Відповідно до частини першої статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Ураховуючи залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на заявника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 у справі № 923/938/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

Т. Дроботова