ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м.Дніпро Справа № 904/1760/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Мороз В.Ф.

секретар судового засідання Солодова І.М.

Представники сторін:

від позивача: Ластіна Ю.С., довіреність № 470/2022 від 22.09.2022 р.;

представник відповідача в судове засідання не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 (повний текст рішення складений та підписаний 09.08.2021, суддя Мілєва І.В.)

у справі № 904/1760/21

за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - Позивач)

до ОСОБА_1 (далі - Відповідач)

про стягнення вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 102 208,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача про стягнення 102 208,08 грн за необліковану електроенергію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками Позивача було виявлено порушення Відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), а саме фіксація індикатором впливу фізичного поля, схематично вмонтованого у лічильник № 0130938, внаслідок чого спожита електрична енергія недораховується, і такі порушення були зафіксовані в акті про порушення ПРРЕЕ від 15.10.2020 № 028485.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 102 208,08 грн вартості недоврахованої електроенергії.

Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» 21.09.2021, подав апеляційну скаргу, в якій просить:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 у справі №904/1760/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі;

- якщо суд не погодиться з думкою відповідача про необхідність закриття провадження у справі, ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано наступним:

- відповідач не є підприємцем з 06.09.2019 року.

- станом на час складання Акту про порушення власником приміщення, в якому складачі Акту виявили «порушення» була зовсім інша людина.

- відповідач вважає, провадження по справі повинно бути закритим.

- відповідач вважає, що саме ця особа, якщо вона є підприємцем є належним відповідачем по справі.

- Акт складено за участю ОСОБА_2 .

Не зрозуміло хто є ця особа: представник споживача або «особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки».

Вказана особа не є його представником він не уповноважував цю особу на подібні дії, документів про таке уповноваження позивач не може надати.

В акті не міститься вказівки на те, яким чином була посвідчена особа цієї людини.

- Позивач встановив прилад обліку, в якому 15.10.2020 року було знайдене порушення за межами території Відповідача.

Прилад обліку був встановлений в ТП-90, яка належала та була на території сусіднього підприємства - ЗАТ «Євространссервіс».

Вказана обставина встановлена НКРЕКП у ході розгляду скарги відповідача на підставі документів, наданих позивачем.

- відповідач не може нести відповідальність за стан вузла обліку, який позивач встановив всупереч вимогам ККО - на території іншого підприємства в будівлі ТП, яка належить цьому підприємству.

До такого висновку прийшла НКРЕКП, яка розглядала спір сторін.

- НКРЕКП, яка перевіряла обставини складання Акту про порушення, встановила, що спірний індикатор був встановлений Позивачем з грубим порушенням - за відсутністю сертифікату, який підтверджує що згаданий індикатор працює належно.

Тому НКРЕКП прийшло до обґрунтованого висновку що за відсутністю сертифікату покази (стан) індикатору, на які посилається Позивач, не може бути підставою для нарахування спірного боргу.

Згідно Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» покази подібного індикатору не можуть бути застосовані, тобто, з точці зору ГПКУ, є неналежним доказом.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2022 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 скасовано та ухвалено нове рішення, яким провадження у справі закрито.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що:

- на час подання позовної заяви Відповідач втратив статус фізичної особи-підприємця, а тому позов не підлягав розгляду за правилами господарського судочинства;

- відповідач станом на дату складання акта про порушення від 15.10.2020 № 028435 втратив статус фізичної особи-підприємця, провадження у справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та на те, що апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду, які прийняті в інших справах у подібних правовідносинах, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.08.2022 касаційну скаргу акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2022 у справі № 904/1760/21 скасовано. Справу № 904/1760/21 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Мороз В.Ф., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 у справі № 904/1760/21. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

27.09.2022 від представника позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін. Зокрема у відзиві зазначено про те, що:

- Акт про порушення № 028485 від 15.10.2020 був складений у присутності представника споживача Іскоростенської Катерини Григорівни. Остання підписала акт про порушення, зазначивши в ньому свої зауваження, а саме: «По даному факту було повідомлено «енергозбут», сплачено рахунок N°95349537 від 25.05.2017 за позачергову перевірку, але ніхто не відреагував. По електриці переплата та своєчасна сплата згідно показників».

- Фізична особа-підприємець Соколов Григорій Григорович про припинення підприємницької діяльності позивача своєчасно не повідомив, від уповноваженої особи відповідача ІСКОРОСТЕНСЬКОЇ Катерини Григорівні під час складання акту про порушення з даного приводу зауважень також не надходило.

- спір між сторонами виник щодо господарської діяльності між суб`єктами господарювання - АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та фізичною особою ОСОБА_1 , а допущене ним порушення виявлено робітниками позивача у нежитловому приміщенні, пристосовані відповідачем для господарської діяльності з виробництва тротуарної плитки. Даний спір відноситься до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

- Відповідач не виконав вимоги п. 4.27 ПРРЕЕ, та не повідомив Позивача про припинення користування приміщенням, та припинення користування електричною енергією. Доказів протилежного Відповідачем не надано.

Відповідач не надає доказів відчуження приміщення іншій особі, доказів припинення користування спірним приміщенням та споживання електричної енергії.

- в Акті про порушення наведено схему електроживлення Споживача яка відповідає «Загальній схемі електропостачання» (Додаток 10 до Договору постачання електричної енергії № 606839 від 27.03.2008), з зазначенням місця розташування засобу обліку.

Позивач зазначає, що Відповідач вводить суд в оману зазначаючи, що засіб обліку знаходиться території іншого підприємства і у нього не має доступу до лічильника. Таке твердження Відповідача не підтверджено жодним доказом. Оскільки, саме на Відповідача покладається обов`язок забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та не допускати безоблікового користування електричне енергією.

Листом № 25-16/46 від 21.10.2013 ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» що необхідності атестації індикаторів магнітного поля та радіополя, повідомило про що індикатори не є засобами вимірювальної техніки, тому відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не підлягають атестації.

Твердження Відповідача про те, що «покази подібного індикатору не можуть бути застосовані» є необґрунтованими.

30.09.2022 від представника відповідача/скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналу та належним чином засвідченої копії документів: - доказів передання відповідачу індикатору, який згадується в акті порушення № 15 028458 від 15.10.2020; - атестат (сертифікат) якості індикатора який згадується в акті порушення № 15 028458 від 15.10.2020. Скаржник наполягає, що зазначені докази необхідні для доведення, що індикатор, на який посилається позивач на збереження відповідачу не передавався та не відповідав вимогам ПРРЕЕ.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2022 розгляд справи №904/1760/21 призначено в судовому засіданні з викликом сторін на 06.12.2022 о 14:30.

06.12.2022 скаржник наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника скаржника.

В судовому засіданні 06.12.2022 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Соколовим Григорієм Григоровичем (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 606839 (далі - договір).

15.10.2020 представниками АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" було здійснено перевірку на об`єкті відповідача за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Лозуватська, 118-Г щодо дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії.

За результатами перевірки складено Акт про порушення № 028485 від 15.10.2020 (а.с. 18), яким встановлено, що споживач здійснив порушення пп. 4 п. 8.4.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: фіксація індикатором впливу фізичного поля, схематично вмонтованим у лічильник № 0130938, внаслідок чого спожита електрична енергія недораховується. На рідкокристалічному екрані лічильника відтворюється напис ERROR МАГН. Порушення продемонстровано споживачу.

Акт про порушення № 028485 був складений за участю представників постачальника та споживача - Іскоростенської Катерини Григорівни, яка підписала вказаний акт із зауваженнями.

15.10.2020 представникам позивача за участю представника споживача було складено акт про усунення порушення № 028485 (а.с. 19).

Господарський суд зазначає, що в акті про порушення № 028485 зазначено, що комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного Акту про порушення буде проводити засідання 28.10.2020 за адресою просп. Поштовий, 41, к. 10.

28.10.2020 комісією енергопостачальника за результатами розгляду акту про порушення № 028485 від 15.10.2020 було прийнято рішення, оформлене протоколом № 40/3 засідання комісії щодо розгляду акта про порушення № 028485 від 15.10.2020 (а.с. 29) про нарахування кількості недоврахованої електроенергії. Нарахування було здійснено відповідно до п. 8.4. (п. 8.4.10) та за формулою 4 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Період нарахування з 29.07.2020 по 15.10.2020. За недораховану електричну енергію оплаті підлягає 102 208,08 грн.

На засідання комісії щодо розгляду акта про порушення № 028485 від 15.10.2020 представник споживача не з`явився.

Позивач здійснив розрахунок кількості недорахованої електроенергії (а.с. 30), відповідно до якого встановлено вартість недоврахованої електроенергії за період з 29.07.2020 по 15.10.2020 у сумі 102 208,08 грн.

На оплату недоврахованої електроенергії по акту № 028485 від 15.10.2020 на суму 102 208,08 грн. позивачем виставлено рахунок № 121/606839 (а.с. 31). Термін сплати вказаного рахунку - до 27.11.2020.

30.10.2020 направив відповідачу лист № 40801/1007 від 29.10.2020 (а.с. 32), до якого додав протокол засідання комісії № 40/3 від 28.10.2020, розрахунок недорахованої електричної енергії та рахунок № 121/606839.

В якості доказу направлення відповідачу вказаного листа позивач надав до суду реєстр заказної відправленої кореспонденції (а.с. 33).

У відповідача виникло зобов`язання по відшкодуванню позивачу вартості недоврахованої електроенергії за період з 29.07.2020 по 15.10.2020 на загальну суму 102 208,08 грн.

Відповідачем не подано доказів оплати виставленого рахунку № 121/606839 на суму 102 208,08 грн.

Доказів прийняття судом рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем, зафіксований в акті про порушення № 028485 від 15.10.2020, відповідачем до суду не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, фізична особа-підприємець Соколов Григорій Григорович припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить номер запису: 4004700, дата запису: 06.09.2019.

Фізична особа-підприємець Соколов Григорій Григорович про припинення підприємницької діяльності Товариство своєчасно не повідомив, від уповноваженої особи відповідача Іскоростенської Катерини Григорівні робітникам Товариства під час складання акту про порушення зауважень з даного приводу також не надходило. Доказів протилежно Відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, не надав.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Крім того, згідно з п. 4.27. Правил роздрібного ринку електричної енергії, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/ або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта.

Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта.

У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між. сторонами.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Відповідно до п. 2.3.8. Договору про постачання електричної енергії № 606839 від 27.03.2008, Споживач зобов`язується у разі звільнення Споживачем займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією, реорганізації, ліквідації (у тому числі шляхом банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення письмово повідомити Постачальника за 20 діб до зміни власника приміщення і в цей самий термін здійснити сплату усіх видів платежів, передбачених цим Договором, до дня зміни власника приміщення включно.

Аналогічна норма міститься в пп. 7 п. 6.2. Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019, а саме: Споживач зобов`язується: ... у разі зміни власника об`єкта (звільнення Споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у тому числі шляхом банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення) не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті письмово повідомити Оператора системи розподілу про розірвання цього Договору та не пізніше дня звільнення об`єкту здійснити всі оплати передбачені умовами цього Договору.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач умови договору не виконав, про припинення господарської діяльності Позивача не повідомив, доказів протилежного суду не надав.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарських договорів (Договір про постачання електричної енергії № 606839 від 27.03.2008 та Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019), зобов`язання за якими у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГГІК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, с наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (правова позиція викладена у Постанові Великої палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 25.06.2019 у справі N° 904/1083/18 роз`яснила наступне: «З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України від З жовтня 2017 року N° 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи - підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГІІК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з обов`язку замовника будівництва торговельно-офісного комплексу із вбудованою автомийкою, який на час здійснення будівництва і до моменту введення його в експлуатацію мав статус фізичної особи підприємця, укласти обов`язковий до укладення договір пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, і цей обов`язок у відповідача із втратою ним статусу фізичної особи - підприємця не припинився».

Аналогічний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГГІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, спір між сторонами виник щодо господарської діяльності між суб`єктами господарювання - АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та фізичною особою ОСОБА_1 з виконання ними Договору про постачання електричної енергії № 606839 від 27.03.2008 та Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019, а допущене Відповідачем порушення виявлено працівниками Позивача у нежитловому приміщенні, пристосованому ОСОБА_1 для ведення господарської діяльності з виробництва тротуарної плитки.

Отже, даний спір відноситься до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

Щодо твердження Відповідача про належність нежитлової о приміщення іншій особі.

Відповідно до п. 4.27. ПРРЕЕ, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електрогіостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач наполягає на тому, що на дату складання акту про порушення він вже не був власником спірного приміщення.

Однак, Відповідач не виконав вимоги п. 4.27 ПРРЕЕ, та не повідомив Позивача про припинення користування приміщенням, та припинення користування електричною енергією. Доказів протилежного Відповідачем не надано.

Крім того, Відповідач не надає доказів відчуження приміщення іншій особі, або доказів припинення користування спірним приміщенням та споживання електричної енергії.

Отже, споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів, в тому числі і вартість необлікованої електричної енергії, спожитої споживачем внаслідок порушення ПРРЕЕ.

Щодо відсутності порушень процедури складання Акту про порушення з боку Позивача.

Відповідно до її. 8.2.5. ПРРЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

Зазначений Акт про порушення № 028485 від 15.10.2020 був складений у присутності представника споживача Іскоростенської Катерини Григорівні. Остання підписала акт про порушення, зазначивши в ньому свої зауваження, а саме: «По даному факту було повідомлено «енергозбут», сплачено рахунок N° 95349537 від 25.05.2017 за позачергову перевірку, але ніхто не відреагував. По електриці переплата та своєчасна сплата згідно показників».

Колегія суддів зазначає, що вказана особа знаходилася на об`єкті Відповідача, мала доступ до приміщень Відповідача, допустила представників Позивача на об`єкт для проведення перевірки. Таким чином, спірний акт про порушення складений за участю уповноваженого представника Відповідача, як того вимагає пункт 8.2.5 ПРРЕЕ, у зв`язку з чим доводи Відповідача в цій частині є необґрунтованими (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного (іуду від 27.03.2018 зі справи № 916/1385/17, від 04.07.2018 зі справи № 914/2510/17).

Щодо відповідальності Відповідача за стан засобів обліку

Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ встановлено, що відповідальність за технічний стан засобів обліку несе та організація, на балансі якої вони перебувають, або організація, яка здійснює їх експлуатацію на підставі відповідного договору.

Крім того, відповідно до п. 5.5.5. ПРРЕЕ, Споживач електричної енергії зобов`язаний: - користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів) (пп. 1); - сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (пп.2); - забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України (пп.6); - забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування (пп.8); - невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання (пп.9); - не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті споживача письмово повідомити електропостачальника, оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про розірвання договорів та розрахуватися за електричну енергію, включаючи день виїзду (пгі.16); - не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача (пп.20).

Частинами 1-3 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Відповідачем засіб обліку НІК2303 АРП 1100, заводський № 0130938, разом з вбудованим у нього індикатором, був прийнятий на відповідальне зберігання, що підтверджується Актом № 318774 технічної перевірки засобів обліку електричної енергії від 31.08.2018.

Крім того, в Акті про порушення наведено схему електроживлення Споживача, яка відповідає «Загальній схемі електропостачання» (Додаток 10 до Договору про постачання електричної енергії № 606839 від 27.03.2008), з зазначенням місця розташування засобу обліку.

Відповідач вводить суд в оману зазначаючи, що засіб обліку знаходиться на території іншого підприємства і у нього не має доступу до лічильника.

Таке твердження Відповідача не підтверджено жодним доказом.

Натомість, в Акті розмежування балансової належності (Додаток 2 до Договору) визначено балансову належність електромереж:

1. Постачальника: ТП 90 - на балансі ЗАТ «Євротранссервір» КЛ-0,4 кВ від ТП-90 до РЩ-0,4 кВ нежитлового приміщення та внутрішня розводка - на балансі ІШ Соколова Г.Г.

2. Споживача (Позивача): КЛ 0,4 кВ від ТП-90 до РЩ-0,4 кВ та внутрішня розводка нежитлового приміщення.

Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок установлюєтья на: наконечниках кабеля живлення нежитлового приміщення в РП-0,4 кВ ТП-90.

3. Постачальник несе відповідальність за технісний стан ТП-90.

4. Споживач несе відповідальність за: технічний стан КЛ-0,4 кВ від ТП-90 до РЩ-0,4 кВ та внутрішню розводку нежитлового приміщення.

Отже, прилад обліку розташований в межах балансової належності та експлуатаційної відповідальності Відповідача.

Таким чином, саме на Відповідача покладається обов`язок забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та не допускати безоблікового користування електричною енергією.

Щодо необхідності сертифікації (атестації) індикаторів

В пункті 2.2. Паспорту лічильника електричної енергії НІК 2303 АРПЗ зазначено, що при наведенні на кожух лічильника магнітного поля величиною 100 мТл спрацьовує магнітний датчик та звукова сигналізація. Після 3 секунд на електронному дисплеї з`являється повідомлення «ERROR МАГИ» (лише для виконань з датчиком магнітного поля). Показники датчика скидаються у сервісному центрі. Сигналізація діє доки не буде забрано магніт. Про наявність датчика магнітного поля свідчить умовне позначення «М».

Згідно відомостей про параметри з пам`яті лічильника НІК 2303 АРПЗ № 0120938 даний лічильник був підданий впливу магнітного поля 42 рази.

Листом № 25-16/46 від 21.10.2013 ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» щодо необхідності атестації індикаторів магнітного поля та радіополя, повідомило про те, що індикатори не є засобами вимірювальної техніки, тому відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не підлягають атестації (копію листа додано до позовної заяви).

Тому твердження Відповідача про те, що «покази подібного індикатору не можуть бути застосовані» є необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного висновку, з яким повністю погоджується і позивач про те, що, з урахуванням встановлених судом обставин, вбачається, що у відповідача виникло зобов`язання по відшкодуванню позивачу вартості недоврахованої електроенергії за період з 29.07.2020 по 15.10.2020 на загальну суму 102 208,08 грн..

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, проаналізувавши всі докази, надані Позивачем на підтвердження розміру позовних вимог, дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позову, рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 у справі № 904/1760/21- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 у справі № 904/1760/21- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.12.2022року.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.М. Кощеєв