РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2022Справа № 910/9204/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження матеріали господарської справи

за позовом Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери»

до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича

про стягнення 514.573,83 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

15.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення 514.573,83 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та відповідачем договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 останньому надано правничу допомогу та здійснено представництво у справі № 903/12/21 (за позовом ТОВ «Ніра» до ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості) за результатами якої складено акт надання послуг № 42 від 22.06.2021, згідно якого вартість наданих послуг становить 404.207,83 грн. Вказаний акт надання послуг було надіслано відповідачу на електрону адресу та отримано останнім 22.06.2021. Також акт було надіслано засобами поштового зв`язку, який отримано відповідачем 29.06.2021. Відповідачем не надано жодних мотивованих заперечень у строки, визначені договором, тому послуги є такими, що прийняті відповідачем, а отже підлягають оплаті. 12.09.2021 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та Адвокатським бюро «Гапоненко Роман і партнери» укладено договір про відступлення права вимоги № 20, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача щодо заборгованості за договором № 03-490 від 20.01.2021. Враховуючи те, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за договором в частині сплати наданих послуг, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 514.573,83 грн, з яких 404.207,83 грн основного боргу, 95.581,96 грн інфляційних втрат та 14.784,04 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 відкрито провадження у справі № 910/9204/22 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.09.2022 було 23.09.2022 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 409 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 44700, Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 22.09.2022, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 29.09.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 409, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 14.10.2022.

18.10.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 у справі № 903/811/21 за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петрович про стягнення 404.207,83 грн позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Предметом розгляду даної справи була заборгованість по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги за договором № 03-490 від 20.01.2021 та згідно акту наданих послуг № 42 від 22.06.2022, що в свою чергу є предметом розгляду у справі № 910/9204/22, а отже відповідним рішенням вже встановлено факти, які повторного доведення не потребують. Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 у справі № 903/811/21 залишено без змін. У зв`язку з вищевикладеним відповідач також заперечує проти нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

У поданому відповідачем до суду відзиві міститься клопотання, на підставі ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, про передачу справи № 910/9204/22 за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області, оскільки місцезнаходження відповідача є Волинська область.

Враховуючи те, що відзив на позов відповідачем було подано до поштового відділення зв`язку 12.10.2022, а отже у встановлений судом процесуальний строк.

21.10.2022 позивачем подано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та заперечує проти заявленого відповідачем клопотання про направлення справи № 910/9204/22 за територіальною підсудністю, оскільки сторони, укладаючи договір № 03-490 від 20.01.2021 про надання правової (правничої) допомоги встановили, що усі спори, пов`язані з із цим договором, вирішуються в судовому порядку за місцем виконання даного договору - у місті Києві.

Суд розглянувши клопотання відповідача про передачу справи № 910/9204/22 за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області, відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За умовами ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У всіх передбачених приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені ст. 532 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

В силу ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Поняття «місце виконання зобов`язання» за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання «місце виконання зобов`язання», але й іншими словосполученнями.

При цьому суд зауважує, що положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України не містять визначення стосовно того, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо однією із сторін у певному місці.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі було укладено договір № 03-490 від 20.01.2021 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п. 6.2 вищезгаданого договору усі спори, що пов`язані із цим договором, або такі, що виникають в процесі виконання умов цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за місцем виконання даного договору - у місті Київ.

Відтак, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується частина 5 статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії ч. 1 ст. 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Тобто, стаття 29 ГПК України передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.

За таких обставин, за висновком суду, враховуючи, що у договорі про надання правової (правничої) допомоги сторони конкретно узгодили місце його виконання та місце вирішення спорів у судовому порядку, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, дана позовна заява могла та правомірно була подана до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2021 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством «Західний Буг» Юнака Сергія Петрович (клієнт, відповідач) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного договору.

12.09.2022 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та Адвокатським бюро «Гапоненко Роман і партнери» (далі - позивач), укладено договір про відступлення права вимоги № 20, згідно з умовами якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає на себе, належне первісному кредитору, право вимагати від Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича погашення заборгованості, що виникла на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги 03-490 від 20.01.2021 та акту наданих послуг № 42 від 22.06.2021.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату за надані адвокатським об`єднанням послуги не здійснив, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 404.207,83 грн та за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 95.581,96 грн та 14.784,04 грн 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2021 включно або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору адвокатське об`єднання за цим договором бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу клієнту, а саме:

а) досудове врегулювання спору з ТОВ «Ніра» ();

b) здійснити представництво, захищати права і законні інтереси клієнта та надавати інші види правової (правничої) допомоги клієнту у суді, будь-якої інстанції, у справі № 903/13/21, 903/12/21 (за позовом ТОВ «Ніра» до ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості);

c) здійснити представництво та надавати інші види правової (правничої) допомоги клієнту у правовідносинах останнього з ТОВ «Ніра», які через свою наявність можуть прямо чи опосередковано вплинути на відсутність/зменшення розміру заборгованості клієнта перед ТОВ «Ніра», яка є предметом судового розгляду у справі 903/13/21, № 903/12/21.

За змістом п. 4.1 договору гонорар є формою винагороди адвокатського об`єднання за надання правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.п. 4.3 та 4.4 договору розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатським об`єднанням позитивного результату, якого бажає клієнт. За надану в межах цього договору правову допомогу клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у наступному розмірі:

а) 5.000,00 грн за підготовку однієї вимоги та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог про відшкодування збитків або здійснених оплат по іншим правовідносинам;

b) 2.000,00 грн за підготовку довідок;

c) 2.500,00 грн за одну годину роботи адвоката в судовому процесі, що сплачується клієнтом протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг (правової допомоги) та буде покладний на сторону згідно ст. 129 ГПК України;

d) 20% від розміру суми на яку судом буде зменшено заявлену ТОВ «Ніра» до стягнення суму заборгованості клієнта у справі № 903/13/21, № 903/12/21. Ця частина гонорару сплачується клієнтом протягом 3 робочих днів з моменту набрання судовим рішенням у справі № 903/13/21 законної сили;

e) клієнт сплачує аванс в сумі 30.000,00 грн протягом п`яти днів з моменту підписання договору.

Зі змісту п. 4.6 договору вбачається, що на підтвердження факту надання адвокатським об`єднанням клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору адвокатським об`єднанням складається акт наданих послуг (правової допомоги) і направляється або вручається під розписку клієнту.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.2.3 договору клієнт зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплатити адвокатському об`єднанню обумовлений сторонами гонорар.

Рішенням Господарського суду Волинської області № 903/12/21 від 05.04.2021 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніра» задоволено; визнано недійсним односторонній правочин заяву ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича № 06-504 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог по договору №1/11022020 від 11.02.2020, а саме: про припинення взаємних грошових зобов`язань ТОВ «Ніра» і ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича в сумі 743.898,76 грн: часткового припинення основного зобов`язання ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніра» за договором № 1/11022020 від 11.02.2020; стягнуто з Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніра» 6.409.431,70 грн заборгованості, з яких: 4.463.392,55 грн основного боргу, 830.191,01 грн пені, 1.115.848,14 грн штрафу та 98.411,48 грн судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 рішення Господарського суду Волинської області від 05.04.2021 у справі № 903/12/21 скасовано в частині стягнення з ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича 830.191.01 грн пені, 1.115.848,14 грн штрафу та 29.190,59 грн витрат зі сплати судового збору та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову; в решті рішення від 05.04.2021 залишено без змін.

Отже, постановою апеляційного суду у справі № 903/12/21 зменшено заявлену до стягнення з ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича суму заборгованості у розмірі 1.946.039,15 грн (830.191.01 грн + 1.115.848,14 грн), 20% від якої становлять 389.207,83 грн.

Відповідно до акту надання послуг № 42 від 22.06.2021 (далі - акт надання послуг) виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги) за вказану суму: гонорар за надання правової допомоги по справі № 903/12/21, згідно п. d) 4.4 договору - 389.207,83 грн; гонорар згідно п. с) 4.4. договору, підготовка та подання апеляційної скарги по справі № 903/12/21 - 10.000,00 грн; підготовка і подання клопотання про участь представника в режимі відеоконференції - 1.250,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні апеляційного провадження 22.06.2021 - 3.750,00 грн.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що з метою прискорення обміну сторонами повідомлень, щодо виконання ними умов цього договору, допускається попередня передача таких повідомлень із застосуванням засобів електронної пошти і копіювальної техніки. Отримані таким способом і у відповідній формі повідомлення приймаються сторонами як такі, що відповідають оригіналу, а у випадку суперечок - як належний доказ, до моменту отримання оригіналу. Повідомлення сторін, щодо виконання ними умов цього договору , отримані з використанням електронних засобів, повинні бути підтверджені оригіналом протягом 10 робочих днів з моменту їх отримання.

Згідно з п. 10.2 договору для належного виконання сторонами пункту 10.1 цього договору останні зобов`язуються використовувати наступні адреси електронної пошти:

Адвокатське об`єднання:

Клієнт: .

В матеріалах справи міститься копія скрін-шоту екрану, з якої вбачається, що 22.06.2021 о 16:48 год. Роман Гапоненко , з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлено електронний лист із вкладенням «Акт надання послуг 22.06.2021».

Також позивачем, в підтвердження виконання п. 10.1 договору надано копію фіскального чеку, сформованого 23.06.2021, з якого вбачається, що на адресу ФГ «Західний Буг» направлено рекомендованою кореспонденцію лист за № 560.

Суд не приймає вищезгадані докази, як належні, з огляду на наступне

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, позивач в якості належних доказів надіслання відповідачу акту надання послуг № 42 від 22.06.2021 має подати опис вкладення кореспонденції у цінний лист, який підтверджує зміст поштового відправлення.

Оскільки електронний лист від 22.06.2021 з актом надання послуг було направлено з іншої адреси електронної пошти, ніж зазначено у п. 10.2 договору, а з фіскального чеку від 23.06.2021 неможливо встановити зміст поштового відправлення, суд не приймає дані докази як належне підтвердження направлення відповідачу акту надання послуг № 42 від 22.06.2021.

В подальшому на виконання п. 4.6 договору адвокатським об`єднанням 13.08.2021 було направлено відповідачу за адресою: вул. Ганни Жежко, 9, м. Володимир-Волинський, Волинська обл., 44700, рекомендованим листом з описом вкладення за трек-кодом № 011, акт надання послуг № 42 від 22.06.2021 на загальну суму 404.207,83 грн.

Згідно роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за трек-кодом № 011 вбачається, що відправлення адресату вручено 17.08.2021.

Згідно з п. 4.7 договору вбачається, якщо у 10-ти денний строк, після того, як адвокатським об`єднанням буде відправлено поштою, або в 5-ти денний строк з дня вручення під розписку клієнту акту, адвокатське об`єднання не отримає підписаний акт або мотивовані заперечення клієнта із зазначенням недоліків, послуга вважається прийнятою з виконанням всіх умов договору в день відправлення акту поштою, або в день вручення його клієнту.

У позовній заяві позивач зазначає, що підписаний акт надання послуг відповідач позивачу не повернув та не надав жодних мотивованих заперечень у строки визначені договором, а тому послуги є такими, що прийняті клієнтом та підлягали оплаті не пізніше 25.06.2021.

Відповідачем не подано належних доказів в підтвердження підписання ним акту № 42 віл 22.06.2022, чи надання адвокатському об`єднанню мотивованих заперечень щодо підписання відповідного акту.

Проте, відповідач у поданому до суду відзиві на позов посилається на те, що рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 в задоволенні позовних Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення 404.207,83 грн відмовлено. Вказане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 903/811/21, а отже, на думку відповідача, вже розглянуто питання на предмет заборгованості за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 та згідно акту надання послуг № 42 від 22.06.2021, а тому судове рішення у справі № 903/811/21 має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В рішенні Господарського суду Волинської області № 903/811/21 від 07.12.2021 зазначено наступне: «Між тим відповідач не погодився із таким актом та 20.08.2021 надіслав заперечення в якому вказує, що розмір оплати послуг є завищеним.».

Зі змісту рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 у справі № 903/811/21 випливає, що надіслані відповідачем заперечення лише згадувані судом, але не є такими, що одержали оцінку суду, а отже не можуть розглядатися як встановлені судом і не набули властивостей преюдиціальності.

Також, зі змісту рішення від 07.12.2021 у справі № 903/811/21 суд не вбачає можливості встановити зміст відповідних заперечень та докази отримання таких заперечень адвокатським об`єднанням, як того вимагає п. 4.7 договору, а тому суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності у останнього необхідності повторного доведення обставин.

Враховуючи викладене, відповідно до умов договору (п. 4.7 договору) послуги вказані в акті надання послуг № 42 від 22.06.2021 вважаються прийнятими 13.08.2021.

Відповідач, посилаючись у відзиві на позов на рішення Господарського суду Волинської області № 903/811/21 від 07.12.2021 (залишено без змін Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду № 903/811/21 від 16.02.2022), яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського Господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення 404 207,83 грн, вказує, що предметом розгляду даної судової справи було стягнення заборгованості по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги, наданих позивачем у відповідності та на виконання умов укладеного між сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 та згідно акту надання послуг № 42 від 22.06.2021, що також є предметом розгляду справи № 910/9204/22.

Позивач, в свою чергу, у відповіді на відзив, вказує, що розглядаючи справу № 903/811/21 суди надали правову оцінку умовам договору № 03-490 від 20.01.2021, зокрема положенням п.п d), п. 4.4 договору, яким сторони договору погодили умови та порядок сплати відповідачем так званого «гонорару успіху» та визначили, що така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст.ст. 632, 903 ЦК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а є платою за сам результат, досягнення адвоката та відповідно до умов не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Адвокатське об`єднання зверталося з касаційною скаргою до Верховного Суду, проте ухвалою від 13.04.2022 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 903/811/21 за касаційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Також, у відповіді на відзив позивач посилається на справу № 903/781/21 за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського Господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича, предметом розгляду якої було стягнення заборгованості за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 та згідно акту надання послуг № 26 від 28.04.2021, виставленого за наслідками наданої правової допомоги клієнту у справі № 903/13/21, у розмірі 1.153.512,44 грн. Постановою Верховного Суду від 28.07.2022, скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 02.12.2021 (в позові відмовлено) та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 903/781/21; ухвалено нове рішення; позовні вимоги Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» задоволено та стягнуто з ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича на користь АО «Гапоненко Роман і партнери» 1.153.512,44 грн заборгованості, 17.302,69 грн судового збору за подання позовної заяви, 25.956,28 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 34.605,37 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Постановою Верховного Суду № 903/781/21 від 28.07.2022 встановлено, що погоджений сторонами у пункті 4.4. договору про надання правової допомоги розмір гонорару загалом (як основний, передбачений підпунктами «а», «b», «с» пункту 4.4. договору, так і додатковий, передбачений підпунктом «d» пункту 4.4. договору), є за своєю суттю погодженою сторонами ціною договору в розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України, статті 189 Господарського кодексу України, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства гонорар безвідносно до його виду (основний, додатковий (гонорар успіху)) є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тобто є платою за виконану роботу / надані послуги.

Також Верховний Суд зазначив, що «гонорар успіху», погоджений сторонами у підпункті «d» пункту 4.4. договору під відкладальною умовою (у разі досягнення результату: зменшення судом заявленої до стягнення з Клієнта у межах справи № 903/13/21 суми заборгованості та набрання судовим рішенням у зазначеній справі законної сили), є складовою частиною гонорару адвоката, погодженого у пункті 4.4. договору. Зазначене узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 5.46. постанови від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, відповідно до якого відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (прим.: гонорар успіху), є складовою частиною гонорару адвоката.

Верховний Суд скасовуючи у справі № 903/781/21 рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції відзначив, що помилковим є також і висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для нарахування гонорару успіху, передбаченого договором, оскільки суд у справі № 903/13/21 не зменшив суму заявленої до стягнення з відповідача заборгованості, а лише відмовив у її стягненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи містять копію листа № 06-657 від 18.08.2021, відповідно до якого адвокатське об`єднання зверталося до відповідача з проханням сплатити гонорар за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 у загальному розмірі 1.676.470,27 грн, з яких 404.207,83 грн становить сума заборгованості згідно акту надання послуг № 42 від 22.06.2022.

Відповідачем не здійснено оплату наданих позивачем послуг в розмірі 404.207,83 грн, доказів в підтвердження протилежного відповідачем не надано.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 5.1.2 договору замовник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 404.207,83 грн.

12.09.2022 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (далі - первісний кредитор), та Адвокатським бюро «Гапоненко Роман і партнери» (далі - новий кредитор), , укладено договір про відступлення права вимоги № 20.

Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення права вимоги первісний кредитор - Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» відступає (передає), а новий кредитор - Адвокатське бюро «Гапоненко Роман і партнери» приймає на себе, належне первісному кредитору, право вимагати від Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича (далі у тексті - боржник) погашення заборгованості в розмірі 404.207,83 грн, що виникла на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 та акту наданих послуг № 42 від 22.06.2021.

Згідно з п. 5.1 договору про відступлення права вимоги цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується існування у відповідача зобов`язання сплатити позивачу заборгованість за договором № 03-490 від 20.01.2021 та згідно з актом надання послуг № 42 від 22.06.2021 у розмірі 404.207,83 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за отриманий товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті обумовленого сторонами гонорару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 95.581,96 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму боргу 404.207,83 грн за період з 26.06.2021 по 13.09.2022) та 14.784,04 грн 3% річних (нарахованих на суму боргу 404.207,83 грн за період з 26.06.2021 по 13.09.2022).

Пунктом 1.2. договору про відступлення права вимоги № 20 від 12.09.2022 встановлено, що новий кредитор також одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника, окрім погашення основного боргу в розмірі 404.207,83 грн, сплати інфляційних витрат та 3% річних (згідно ст. 625 Цивільного кодексу України), а також пені та штрафу від прострочення суми основного боргу з моменту виникнення заборгованості за розрахунками по основному зобов`язанню, що виникло між первісним кредитором та боржником.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з відмовою у стягненні основного боргу у справі № 903/811/21, як підставу у відмові в задоволенні позовних вимог в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних, не приймаються судом до уваги, оскільки судом встановлено факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання, а отже у позивача виникли правові підстави для нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Суд не погоджується з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних нарахованих позивачем на суму боргу 404.207,83 грн за період з 26.06.2021 по 13.09.2021, оскільки умовами п. 4.4 договору встановлені різні строки оплати послуг.

Так, визначені у акті в пунктах 2, 3 та 4 послуги на загальну суму 15.000,00 грн сплачуються у строк визначений у п.п. с) п. 4.4 договору, а саме протягом 3 (трьох) робочих днів з дня підписання акту, який як встановлено судом вважається підписаним 13.08.2021, а гонорар в розмірі 389.207,83 грн згідно з п.п. b) п. 4.4 договору сплачується протягом 3 (трьох) робочих днів з дня набрання рішенням у справі № 903/12/21 законної сили, яке набрало законної сили 22.06.2021.

Отже початком прострочення оплати гонорару в розмірі 15.000,00 грн є 19.08.2021, а гонорару в розмірі 389.207,83 грн є 26.06.2021.

За розрахунками суду (знаходяться в матеріалах справи) інфляційні втрати становлять 95.600,56 грн. Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром інфляційних втрат - 95.581,96 грн.

За розрахунками суду (знаходяться в матеріалах справи) 3% річних становлять 14.717,47 грн та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, зокрема невірно визначено період прострочення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича (44700, Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9, ) на користь Адвокатського бюро «Гапоненко Роман і партнери» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 30, оф. 15, ) 404.207 (чотириста чотири тисячі двісті сім) грн 83 коп. основного боргу, 95.581 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн 96 коп. інфляційних втрат, 14.717 (чотирнадцять тисяч сімсот сімнадцять) грн 47 коп. 3% річних, 7.717 (сім тисяч сімсот сімнадцять) грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова