ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/439/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Благодійної організації «Благодійний фонд «Волонтерський центр «Схід», м. Дніпро

до відповідача фізичної особи-підприємця Байрацького Володимира Володимировича, с. Осій Закарпатська область

про стягнення 2 044 607,68 грн

Секретар судового засідання Соханич В.М.
За участю представників сторін:
від позивача адвокат Ремез К.І. (в режимі ВКЗ);

від відповідача не з`явився

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:
Позивач заявив позов до фізичної особи-підприємця Байрацького Володимира Володимировича про стягнення 2 044 607,68 грн. Позов заявлено з посиланням на статті 202, 205, 206, 207, 208, 638, 1212, 1216 Цивільного кодексу України та ст. ст. 46, 129, 162, 180 Господарського кодексу України. Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову та заяву про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 08.07.2022 відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 08.07.2022 відкрито провадження у справі постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, крім того, Заяву Благодійної організації «Благодійний фонд «Волонтерський центр «Схід» про відстрочення сплати судового збору задоволено та відстрочено сплату судового збору за позовом до ухвалення рішення у справі.

02.08.2022 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи та просив надати йому можливість ознайомити з матеріалами справи в підсистемі «Електронний суд».

06.09.2022 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 03.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті на 07 грудня 2022 року на 10:00 год. в приміщенні Господарського суду Закарпатської області за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, зал судових засідань №3. При цьому, зобов`язано позивача надати суду для огляду оригінали документів, долучених до позовної заяви та забезпечити явку повноваженого представника (явка обов`язкова).

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих позивачем.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.
Правова позиція позивача
Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 2 044 607,68 грн, в т.ч. 2 033 410,00 грн основного боргу та 11 197,68 грн відсотки за користування чужими коштами. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним згідно з платіжними дорученнями було перераховано відповідачу кошти, як оплату за запчастини, які останній мав поставити для подальшої передачі Збройним силам України. Враховуючи тривале невиконання такої поставки позивач від укладеного правочину відмовився та просить повернути безпідставно збережені кошти.

Правова позиція відповідача.
Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
Благодійна організація «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ВОЛОНТЕРСЬКИЙ ЦЕНТР «СХІД», зареєстрований та здійснює свою діяльність 01.04.2022 з метою забезпечення потреб Збройних сил України за рахунок благодійних внесків. Позивач є неприбутковою організацією відповідно до ЗУ «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Одним із основних видів діяльності позивача є придбання автомобілів для військових, здійснення їх ремонту у разі потреби та доставка на місце дислокації.

Позивач здійснює свою діяльність виключно за рахунок благодійних внесків фізичних та юридичних осіб.

У зв`язку із численними запитами військових частин на забезпечення автотранспортом, позивач здійснює безперервний пошук осіб, що мають змогу на оплатній або безоплатній основі поставити автомобілі та здійснити їхній ремонт у разі потреби.

Так, через мережу інтернет волонтерами позивача був знайдений відповідач ФОП Байрацький В.В., який пообіцяв поставити запчастини для ремонту автомобілів для ЗСУ.

Позивач здійснив перерахування грошових коштів у сумі 2 033 410,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 3 від 12.04.2022 на суму 1 000 000,00 грн, №10 від 17.04.2022 на суму 420 210,00 грн № 12 від 20.04.2022 на суму 452 200,00 грн, № 15 від 22.04.2022 на суму 161 000,00 грн.

Як зазначає позивач, письмового договору купівлі - продажу товару між сторонами не укладав, товар на суму проведеної оплати поставлений не був, грошові кошти не повернуто. Вказане, стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.
Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб, з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2018 у справі № 910/11210/16 зробив правовий висновок з питання застосування ст. 1212 ЦК України, згідно з якою конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчать про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом. Зокрема, внаслідок відмови кредитора від прийняття виконання у зв`язку тим, що виконання зобов`язання втратило інтерес для нього через прострочення боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 по справі № 910/9055/17.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких договорів у формі єдиного письмового документу сторонами не укладалося, відсутні й окремі листи-домовленості щодо наявності зобов`язань, які б носили цивільно-правовий характер.

Наданими позивачем оригіналами платіжних доручень, що підтверджується платіжними дорученнями: № 3 від 12.04.2022 на суму 1 000 000,00 грн, №10 від 17.04.2022 на суму 420 210,00 грн, № 12 від 20.04.2022 на суму 452 200,00 грн, № 15 від 22.04.2022 на суму 161 000,00 грн - позивачем на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у сумі 2 033 410,00 грн за поставку запчастин для ремонту автомобілів.

Відповідач не спростував доводи позивача, не надав суду доказів на підтвердження поставки автомобіля, чи доказів повернення коштів у розмірі 2 033 410,00 грн, чи доказів, які б мали значення для іншого вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, за відсутності у матеріалах справи доказів укладання між сторонами договору або надання відповідачем послуг на суму 2 033 410,00 грн, відповідач зобов`язаний повернути перераховані позивачем грошові кошти у зазначеному розмірі на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як такі, що збережені після припинення існування правової підстави.

Щодо 3% річних
Згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Також, позивачем за користування грошовими коштами заявлено до стягнення з відповідача 1541,51грн. 3% річних нарахованих на підставі ч.2.ст.625 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 цього Кодексу).

Статтею 536 ЦК України унормовано, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) та інфляційних втрат не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст.610, 615 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 23.04.2022 по 28.06.2022 в розмірі 11 197,68 грн на суму заборгованості 2 033 410,00 грн.

Водночас, як встановлено судом, матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача про повернення грошових коштів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом відсутності між сторонами договірних відносин, а також відсутність вимоги позивача про повернення відповідачем грошових коштів в розмірі 2 033 410,00 грн, сплачених згідно з платіжних доручень:№ 3 від 12.04.2022 на суму 1 000 000,00 грн, № 10 від 17.04.2022 на суму 420 210,00 грн, № 12 від 20.04.2022 на суму 452 200,00 грн, № 15 від 22.04.2022 на суму 161 000,00 грн, враховуючи приписи ч.2 ст.530 ЦК України, згідно якої боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, суд вважає, що нарахування позивачем 3% річних за період з 23.04.2022 по 28.06.2022 в розмірі 11 197,68 грн, в даному випадку є необґрунтованими.

Судові витрати.
Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, з урахуванням того, що заявнику відстрочено сплату судового збору за подання даного позову, слід покласти на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244, 247, 248, 51 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Байрацького Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Благодійної організації «Благодійний фонд «Волонтерський центр «Схід» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 78, ) 2 033 410,00 грн (два мільйони тридцять три тисячі чотириста десять гривень 00 коп.)

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Байрацького Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 30 501,15 (тридцять тисяч п`ятсот одна гривня 15 коп.). Стягувач: Державна судова адміністрація України (адерса: 01601, місто Київ, вулиця Липська, 18/5; ідентифікаційний код 26255795).

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2022

Суддя Андрейчук Л.В.