ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 грудня 2022 року Справа № 903/729/22

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк О.І. - ордер серія АС №1044844 від 16.09.2022

від відповідача-1: Будь С.Л. - довіреність №13349 від 06.12.2022

від відповідача-2: Арсенюк О.В. - довіреність від 25.11.2021

від АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу № №903/729/22 за позовом Приватної фірми "А-ТОС" до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про зняття арештів,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2022 Приватна фірма "А-ТОС" звернулася в суд з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), в якому просить суд зняти арешти та заборони на відчуження, які були накладені на все належне Приватній фірмі "А-ТОС" нерухоме майно згідно:

- постанови серії АА №958284 від 04.04.2021 в межах виконавчого провадження №25589583 державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно ПФ "А-ТОС";

- постанови заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 11.01.2019 в межах виконавчого провадження №50567530, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ПФ "А-ТОС";

- постанови заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 11.01.2019, винесеної в межах зведеного виконавчого провадження №58058200, якою накладено арешт на нерухоме майно ПФ "А-ТОС";

- постанови державного виконавця Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) від 09.07.2021 в межах зведеного виконавчого провадження №58058200, якою описано та накладено арешт на майно ПФ "А-ТОС".

Ухвалою суду від 21.09.2022 (а.с.122-123) позовну заяву Приватної фірми «А-ТОС» до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів) про зняття арештів, залишено без руху. Позивачу не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду:

- пояснення чи доповнення до позовної заяви з зазначенням офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідачів (за наявності) та коду ЄДРПОУ;

- письмову заяву, у якій вказати та обґрунтувати зміст позовних вимог до відповідачів;

- письмову заяву, у якій вказати та обґрунтувати необхідність залучення до участі у справі третіх осіб.

Представник позивач ухвалу суду отримала - 21.09.2022, через електронну пошту.

Строк для усунення недоліків до 03.10.2022 включно.

30.09.2022 представник позивача надіслала на адресу суду заяву про усунення недоліків (а.с.125-152), в якій просить суд відкрити провадження по справі, задовольнити заяву про залучення третіх осіб та подальший розгляд справи проводити згідно уточненої позовної заяви.

В уточненій позовній заяві позивач просить суд:

1.Залучити до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1.1. Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (вул. Богдана Хмельницького, 10, м, Луцьк, 43000, ).

1.2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Зняти арешти, які були накладені:

2.1. постановою державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ (після перейменування - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) серії АА №958284 від 04.04.2021, винесеної в межах виконавчого провадження №25589583, якою накладено арешт на все нерухоме майно ПФ «А-ТОС».

2.2. постановою заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області (після перейменування - Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11.01.2019, винесеної в межах виконавчого провадження №50567530, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ПФ «А-ТОС».

2.3. постановою заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області (після перейменування - Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11.01.2019, винесеної в межах зведеного виконавчого провадження №58058200, якою накладено арешт на нерухоме майно ПФ «А-ТОС».

2.4. постановою державного виконавця Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) від 09.07.2021 в межах зведеного виконавчого провадження №58058200, якою описано та накладено арешт на майно ПФ «А-ТОС».

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 04.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Розгляд підготовчого засідання призначено на 01.11.2022 о 10:30 год. (а.с.154-155).

Ухвалою суду від 01.11.2022 розгляд підготовчого засідання відкладено на 08.11.2022 о 10:00 год. (а.с.174).

07.11.2022 представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надіслав на електронну адресу суду пояснення на позовну заяву про зняття арештів (а.с.176-178).

Протокольною ухвалою від 08.11.2022 письмові пояснення представника відповідача залишено без розгляду, оскільки не надано доказів направлення іншим учасникам справи.

Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні закрито та призначено розгляд справи по суті на 06.12.2022 (а.с.180-183).

Ухвалою суду від 08.11.2022 повідомлено Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 06.12.2022 о 09:30 год. Явку представника Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів) визнано обов`язковою (а.с.184).

В судовому засідання представник позивача просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів) в задоволенні позову просила відмовити повністю.

Представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів) в судовому засіданні долучив до матеріалів справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники третіх осіб в призначене судове засідання не з`явилися.

Разом з цим, судове засідання призночено в режимі відеоконференції за заявою представника АТ "Укриббанк".

Однак, адміністратор Палівода М.П. та секретар судового засідання Коваль О.М. склали акт про те, що при розгляді 06 грудня 2022 року справи № 903/729/22 було виявлено: (непрацездатність (несправність) системи, неможливість налагодження коректної роботи системи відеоконференцзв`язку).

Викладення обставин та причин несправності (неналежного функціонування): відсутність інтернет зв`язку.

Отже, судове засідання в режимі відеоконференції не проводилось.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, Приватна фірма «А-ТОС» є власником нерухомого майна, яке розміщено у с. Струмівка, Луцького р-ну, Волинської області, що підтверджується інформаційною довідкою №306372413 від 02.08.2022 (а.с.11-15).

Належне позивачу майно перебуває під обтяженнями накладеними органами ДВС, зокрема:

1)Постановою державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ серії АД №958284 від 04.04.2021, винесеною в межах виконавчого провадження №25589583 якою накладено арешт на все нерухоме майно ПФ «А-ТОС».

Арешт накладався з метою примусового виконання наказу №05/159-1, виданого 28.02.2011 Господарським судом Волинської області по справі №05/159-50.

Вказана обставина підтверджується відповіддю Другого відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МУЮ (м. Львів) №52551 від 30.08.2022 (а.с.16).

2) Постановою, винесеною заступником начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області 11.01.2019 в межах виконавчого провадження №50567530, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ПФ «А-ТОС» (а.с.17-18).

Виконавче провадження №50567530 було відкрите з метою виконання наказу Господарського суду Волинської області №05/159-1 від 28.02.2011.

3) Постановою заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 11.01.2019 в межах зведеного виконавчого провадження №58058200, якою накладено арешт на нерухоме майно ПФ «А-ТОС» .

4) Постановою державного виконавця Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) від 09.07.2021 в межах зведеного виконавчого провадження №58058200, якою описано та накладено арешт на майно ПФ «А-ТОС» (додається роздруківка постанови з веб-порталу «Автоматизована система виконавчого провадження») (а.с.19-21).

У зведеному виконавчому провадженні виконувалися два накази Господарського суду Волинської області №05/159-1 від 28.02.2011 та №5004/373/11-1 від 21.07.2011.

Щодо наказу Господарського суду Волинської області №05/159-1 виданого 28.02.2011 (виконавчі провадження №25589583 та №50567530).

22.05.2008 між АК ІБ «УкрСиббанк» та ПП «Луцька пельменна фабрика» укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №0 (а.с.22-27). Зобов`язання за даним договором, з поміж іншого, забезпечувалося укладеним з ПФ «А-ТОС» договором поруки № 0/1 від 22.05.2008 (а.с.33-35).

У зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору, банк звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення боргу з ПФ «А-ТОС», як поручителя.

22.12.2010 по справі №05/159-50 судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі (а.с.36-39). На виконання даного рішення, 28.02.2011 судом видано наказ №05/159-1 (ва.с.40).

Наказ пред`явлено до виконання до Другого відділу ДВС Луцького МУЮ (виконавче провадження №25589583). Постановою державного виконавця серії АА №958284 від 04.04.2011 накладено арешт на все нерухоме майно ПФ «А-ТОС».

Виконавче провадження №25589583 було закінчене, а матеріали передані за належністю до Луцького районного відділу ДВС.

Постановою заступника начальника відділу ВДВС Луцького районного управління юстиції Пироги С.С. від 24.03.2016 відкрито виконавче провадження №50567530 (ідентифікатор доступу 28В7Е0АЗЕ548) по виконанню вказаного вище рішення суду (а.с.41).

30.05.2018 ПАТ «УкрСиббанк» уклало з ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» договір факторингу №300518 (а.с.42-52).

За умовами цього правочину товариство набуло право вимоги до ПП «Луцька пельменна фабрика» за генеральним договором про надання кредитних послуг №0 від 22.05.2008, а також до ПФ «А-ТОС» за договором поруки №0/1 від 22.05.2008.

Цього ж дня, 30.05.2018 ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» уклало з ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги (цесія), за умовами якого товариство відступило на користь ОСОБА_1 право вимоги до ПП «Луцька пельменна фабрика» за генеральним договором про надання кредитних послуг №0 від 22.05.2008 (а.с.53-56).

Одночасно з цим ОСОБА_1 набув право вимоги до Приватної фірми «А-ТОС» за договором поруки №0/1 від 22.05.2008.

Між ОСОБА_1 та ПФ «А-ТОС» укладено договір №1 від 02.08.2021 про припинення зобов`язання (а.с.57-58).

З огляду на викладені обставини та факти, 11.11.2021 ПФ «А-ТОС» звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою про визнання таким, що не піддягає виконанню наказу №05/159-1, виданий Господарським судом Волинської області 28.02.2011 по справі №05/159-50.

Ухвалою суду від 22.11.2021 заяву ПФ «А-ТОС» задоволено, а наказ визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.59-64).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 ухвалу місцевого суду від 22.11.2021 по справі №05/159-50 залишено без змін (а.с.65-74).

Позивач доводить, що наразі відсутні правові підстави для існування арештів, які були накладені органом ДВС за постановами:

- серія АА №958284 від 04.04.2011, виконавче провадження №25589583;

- від 11.01.2019 в межах виконавчого провадження №50567530, адже виконавчий документ, який виконувався по цих двох провадженнях визнано таким, що не підлягає виконанню.

Щодо наказу Господарського суду Волинської області №5004/373/11-1 виданого 21.07.2011 (виконавче провадження №50567592).

02.03.2011 ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Приватного підприємства «АТОС» () про стягнення заборгованості за невиконання умов договору поруки №0/2 від 22.05.2008, що підтверджується договором поруки №0/2 від 22.05.2008 та позовною заявою №30-41 /468 від 24.02.2011 9а.с.75-81).

Ухвалою від 03.03.2011 порушено провадження по справі №5004/373/11 (а.с.82-83). В ухвалі відповідачем зазначено Приватне підприємство «АТОС». В процесі розгляду справи №5004/373/11 склад сторін спору не змінювався.

Натомість 06.07.2011 по справі №5004/373/11 суд ухвалив рішення, яким заборгованість стягнув з іншої юридичної особи - Приватної фірми «А-ТОС» (). Аналогічна ситуація склалася із наказом №5004/373/11-1 від 21.07.2011, його теж було видано стосовно Приватної фірми «А-ТОС» (а.с.84-89).

Тобто, позов пред`явлено до Приватного підприємства «АТОС» (), а в рішенні та наказі були зазначені реквізити іншої юридичної особи Приватної фірми «А-ТОС» ().

На виконання вказаного рішення та наказу №5004/373/11-1 Луцьким ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) відкрито виконавче провадження №50567592 (а.с.90)

Боржником вказано ПФ «А-ТОС» замість ПП «АТОС». На підтвердження викладеного додається копія постанови від 24.03.2016 про відкриття виконавчого провадження №50567592 (ідентифікатор доступу 9А8Г371АГ191).

02.12.2021 ПФ «А-ТОС» звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою про виправлення описки, допущеної в резолютивній частині рішення Господарського суду Волинської області від 06.07.2011 по справі №5004/373/11 та про виправлення помилки, допущеної в наказі №5004/373/11-1, виданому Господарським судом Волинської області від 21.07.2021 по справі №5004/373/11 вказавши: правильний та правильні реквізити рахунку Приватного підприємства «АТОС» замість коду ЄДРПОУ та реквізитів рахунку ПФ «А-ТОС».

Ухвалою суду від 15.12.2021 заяву Приватної фірми «А-ТОС» задоволено в повному обсязі (а.с.91-94).

22.12.2021 ПФ «А-ТОС» звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою у якій просило замінити боржника у виконавчому провадженні №50567592 з ПФ «А-ТОС» () на ПП «АТОС» (). Заяву мотивовано тим, що рішення суду ухвалювалося щодо ПП «АТОС», а не щодо ПФ «А-ТОС».

Ухвалою суду від 28.12.2021 по справі №5004/373/11 заяву ПФ «А-ТОС» задоволено в повному обсязі (а.с.95-98).

Враховуючи вищевикладене, виконавче провадження №50567592 по виконанню наказу Господарського суду Волинської області №5004/373/11-1 від 21.07.2011 було помилково відкрито щодо ПФ «А-ТОС».

Щодо об`єднання виконавчих проваджень (зведене виконавче провадження №58058200).

Постановою заступника начальника відділу Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 11.01.2019 об`єднано виконавчі провадження №50567530 та №50567592 у зведене виконавче провадження №58058200 (а.с.100).

Тоді ж, 11.01.2019 державним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику - ПФ «А-ТОС» (ст. 2 та 3 інформаційної довідки №306372413 від 02.08.2022).

Постановою від 09.07.2021, винесеною в межах уже зведеного виконавчого провадження №58058200 державним виконавцем накладено арешт на майно ПФ «А-ТОС».

Вище зазначалося, що Господарським судом Волинської області в межах справи №5004/373/11 замінено боржника з ПФ «А-ТОС» та іншу юридичну особу-ПП «АТОС» (ВП №50567592). Тому постановою від 10.01.2022 виконавче проваджена №50567592 було виведене зі зведеного виконавчого провадження №58058200 (а.с.101-102).

В межах справи №05/159-50 судом визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду (ВП №50567530). Тому, постановою від 11.05.2022, виконавчі провадження №50567530 було закінчене (а.с.103-104).

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З доводів представника позивача слідує, що відпали усі передумови для існування обтяжень чи будь-яких інших заборон на нерухоме майно ПФ «А-ТОС», у рамках окремо визначених та зведеного виконавчого провадження, адже: наказ Господарського суду Волинської області №05/159-1 від 28.02.2011 визнано таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення з цього правового питання набрало законної сили. Наказ Господарського суду Волинської області №5004/373/11-1 від 21.07.2011 виданий щодо іншого боржника. ПФ «А-ТОС» помилково вказано як боржника у цьому виконавчому документі.

Відтак, відсутні будь-які підстави для того, щоб продовжували свою дію обтяження у вигляді арешту належного ПФ «А-ТОС» майна.

Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 та 6 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 цього Закону).

Відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Подібні висновки щодо належних відповідачів у справі про зняття арешту з майна висловлені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №521/17712/15 (провадження №61-11321св18), від 13 листопада 2019 року у справі №745/691/18 (провадження №61-7248св19), від 12 серпня 2021 року у справі №756/14542/19 (провадження №61-6976св21), від 26 січня 2022 року у справі №457/726/17 (провадження №61-43201св18), від 02.02.2022 у справі № 607/3269/21 (провадження № 61-19506св21).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26.11.2019 по справі №905/386/18 зауважила, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється виключно за клопотанням позивача в порядку, визначеному ч. ч. 2-4 ст. 48 ГПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження

У даній справі позивач пред`явив позовні вимоги до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів) та Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), які не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт, отже, останні є неналежними відповідачами у цій справі.

Згідно з ч.2 ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Тобто будь-яка особа, яка вважає своє право (інтерес) порушеним, невизнаним чи оспорюваним, має право звернутися до суду та набуває процесуального статусу позивача у відповідній справі після відкриття судом провадження у ній. Недоведеність права вимоги особи, яка вважає своє право порушеним, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов у даній справі подано до неналежних відповідачів, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про зняття арештів, з покладенням на позивача судових витрат.

Разом з цим, станом на 06.12.2022 Луцьким відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів) знято арешти, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Поряд з цим, позивач не позбавлений права звернутися із заявою про зняття арештів до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів).

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватної фірми "А-ТОС" до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м.Львів), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про зняття арештів - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.12.2022.

Суддя І. О. Гарбар