ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.2022 Справа №905/564/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (18001, Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 208; )

до відповідача: приватного підприємства «ПОЛІМІН-ДОНБАС» (84400, Донецька область, місто Лиман, провулок Грушевського, будинок 24А; )

про стягнення 235 168, 03 грн., з яких заборгованість в сумі 211 616,03 грн., інфляційні втрати в сумі 6 396,52 грн., пеня в сумі 17 155,98 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача : не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до приватного підприємства «ПОЛІМІН-ДОНБАС» про стягнення 235 168, 03 грн., з яких заборгованість в сумі 211 616,03 грн., інфляційні втрати в сумі 6 396,52 грн., пеня в сумі 17 155,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №11/01/22-289 від 11.01.2022, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 211 616,03 грн., що стало підставою для нарахування позивачем інфляційних втрат в розмірі 6 396,52 грн. та пені в сумі 17 155,98 грн.

Представник позивача під час розгляду справи наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з урахуванням поданої раніше заяви про їх збільшення. 14.09.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив провести розгляд справи без його участі.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином шляхом направлення ухвал на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи, засобами телефонного зв`язку шляхом телефонограмм та здійснення оголошень на офіційному сайті суду.

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

11.01.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (далі - постачальник) та приватним підприємством «ПОЛІМІН-ДОНБАС» (далі - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 11/01/22-289 (далі - договір) шляхом подання заяви-приєднання, що є додатком №1 до цього договору.

Пунктами 1.1 та 1.2 договору встановлено порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником, а саме що він є публічним та укладається сторонами з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов договору, при цьому, терміни в відповідному договорі вживаються у значеннях, визначених Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

Обмін документами на виконання умов договору між сторонами передбачає їх підписання кваліфікованим електронним підписом за допомогою сервісу на сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України www.czo.gov.ua та надіслання на електронну пошту іншої сторони та/або надіслання підписаної скан-копії документів на електронну пошту іншої сторони, з подальшим надісланням не пізніше наступного робочого дня засобами поштового зв`язку підписаних упоноваженою особою сторони з проставленням печатки (за наявності) оригіналів документів (для актів у кількості 2 примірника) на поштову адресу іншої сторони, за винятком випадків, коли для певного документу цим договором встановлений інший порядок (п. 1.4 договору).

Як визначили сторони у п.1.6 договору, підписані та надіслані в порядку, зазначеному у п.1.4 договору, документи мають юридичну силу оригіналів, а сканкопії документів - до моменту отримання стороною оригіналів, надісланих засобами поштового зв`язку.

Відповідно до п.2.1 договору постачальник зобов`язується передати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії постачальнику, а також здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з ОСР договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Підписанням цього договору споживач гарантує, що у нього наявний договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно для задоволення власних побутових потреб, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну або господарську діяльність (п. 2.3 договору).

Згідно п. 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена у заяві-приєднанні, якщо інше не передбачено комерційною пропозицією, що є додатком 2 до цього договору (далі - «комерційна пропозиція»).

Відповідно до заявки-приєднання до договору про постачання електричної енергії від 11.01.2022 адресою об`єкта, ЕІС-точки комерційного обліку є наступна: 84401, Донецька область, м. Лиман, пров. Грушевського, буд. 24А. Оператором системи розподілу є АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ». Також у вказаній заявці визначено початок постачання з 01 лютого 2022, а також джерело обміну документами (номер засобу зв`язку, офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти (за наявності): та .

Згідно п. 3.3. договору споживач має право на корегування планового обсягу на умовах, що передбачені комерційною пропозицією.

Відповідно до додатку 1 до заявки-приєднання до договору про постачання електричної енергії від 11.01.2022 заявлені наступні обсяги споживання електричної енергії у розрахунковий період (кВт): лютий - 25 000 кВт, березень 2022 - 35 000 кВт, квітень 2022 - 35 000 кВт, травень 2022 - 35 000 кВт, червень 2022 - 35 000 кВт, липень 2022 - 35 000 кВт, серпень 2022 - 35 000 кВт, вересень 2022 - 35 000 кВт, жовтень 2022 - 35 000 кВт, листопад 2022 - 35 000 кВт, грудень 2022 - 30 000 кВт.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору для одного об`єкта споживача (площадки вимірювання) застосовується один спосіб (механізм) визначення ціни електричної енергії.

Згідно п. 5.3 договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Постачальник у строк, визначений цим договором або комерційною пропозицією, формує, підписує та надсилає споживачу рахунок на оплату постачання електричної енергії в порядку, передбаченому п. 1.4 цього договору (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 5.6 договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання, зазначений у розділі 14 договору та на підставі рахунку постачальника на оплату постачання електричної енергії.

Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання, зазначений у розділі 14 договору (п. 5.8 договору).

Згідно п. 5.9 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, зазначений у комерційній пропозиції, або у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання його споживачем.

Споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії або через постачальника або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції (п. 5.13 договору).

У розділі 3 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору, визначено, що оплата за постачання планового обсягу електричної енергії здійснюється споживачем у формі планових платежів на попередню оплату: 1) до 8 числа розрахункового місяця споживач сплачує 30 % від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця; 2) до 15 числа розрахункового місяця споживач сплачує 30 % від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця; 3) до 25 числа розрахункового місяця, споживач сплачує 40 % від суми планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця.

До 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний (коригуючий) розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію. Остаточний розрахунок за фактично поставлену електричну енергію здійснюється на підставі різниці суми фактичного обсягу електричної енергії та суми планового обсягу постачання електричної енергії (п. 3.2. розділу 3 комерційної пропозиції).

Відповідно до п. 5.18 договору розрахунковий місяць є періодом звірки остаточних обсягів поставленої електричної енергії, розрахунків за договором, за наслідками чого між сторонами складається акт передачі-прийому електричної енергії та акт звірки, у яких фіксується фактичний обсяг та ціна фактично спожитої електричної енергії, що була поставлена споживачу протягом розрахункового місяця.

Порядок звіряння фактичного обсягу електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції (п. 5.19 договору).

Згідно п. 5.20 договору постачальник не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, формує та зі своєї сторони підписує та надсилає споживачу акт передачі-прийому електричної енергії та акт звірки в порядку, який зазначений в п. 1.4 цього договору, а споживач не пізніше наступного дня з дня отримання підписує та надсилає постачальнику в порядку передбаченому п. 1.4 цього договору акт передачі-прийому електричної енергії та акт звірки.

У випадку, якщо споживач не погоджується з даними, викладеними у акті передачі-прийому електричної енергії та/ або акті звірки, він зобов`язується протягом 2 днів з дня їх отримання надіслати обґрунтовані заперечення до акту передачі-прийому електричної енергії та/або до акту звірки у порядку, передбаченому п. 1.4 цього договору (п. 5.21 договору).

Відповідно до п. 5.22 договору сторони зобов`язуються узгодити виявлені невідповідності у строк, що не перевищує 10 днів з моменту отримання від споживача обґрунтованих заперечень до акту передачі-прийому електричної енергії та/або акту звірки.

Згідно п. 5.23 договору у випадку не надіслання споживачем постачальнику підписаного, в порядку передбаченому п. 1.4 цього договору акту передачі-прийому електричної енергії та/або акта звірки до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, або неотримання постачальником обґрунтованих заперечень до акту передачі-прийому електричної енергії та/або акта звірки, такий акт передачі-прийому електричної енергії та/або акт звірки вважається погодженим та підписаним споживачем.

Відповідно до п.п. 1 п. 6.11 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленої електричної енергії відповідно до умов цього договору.

У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, споживач сплачує за вимогою постачальника, направленою відповідно до вимог п. 1.4 договору, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу або у іншому розмірі, визначеному комерційною пропозицією. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання споживач повинен сплатити суму боргу з урахуванням вимог ст.. 625 ЦК України (п. 9.13 договору).

У розділі 6 комерційної пропозиції зазначено, що в разі несвоєчасних розрахунків за отриману електричну енергію, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожен день прострочення. Споживач сплачує суму боргу з урахуванням положень, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. Штрафні санкції сплачуються на рахунок постачальника, визначений у рахунку на оплату протягом 5 (п`яти ) робочих днів з моменту отримання рахунку постачальником (у випадку надіслання постачальником скан-копії на електронну адресу з подальшим надісланням оригіналу - не пізніше 5 робочих днів з дня надіслання відповідної скан-копії) у порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 12.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства (п. 12.4 договору).

Згідно п. 13.1 договору він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач. Договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання та діє до повного розрахунку між сторонами.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 11/01/22-289 від 11.01.2022 позивачем було здійснено поставку електричної енергії протягом лютого 2022 - травня 2022, що підтверджується наявними в матеріалах справи сформованими позивачем актами купівлі-продажу електричної енергії № 481 від 28.02.2022 на суму 44 478,11 грн. з ПДВ, №739 від 31.03.2022 на суму 72 479,10 грн. з ПДВ, №1116 від 30.04.2022 на суму 88 647,25 грн. з ПДВ та № 1193 від 31.05.2022 на суму 60 064,49 грн. з ПДВ.

Вищезазначені акти були направлені на електронні адреси відповідача, зазначені у комерційній пропозиції та заявці-приєднанні до договору, та які визначені офіційними джерелами обміну документами, а саме: та .

Також на виконання умов договору позивачем було виставлено рахунки за спожиту електроенергію: № 672 від 28.02.2022 на суму 44 478,11 грн. з ПДВ, № 1548 від 31.03.2022 на суму 62 904,29 грн. з ПДВ, № 2293 від 30.04.2022 на суму 151 551,54 грн. №2590 від 31.05.2022 на суму 211 616,03 грн.

Вищезазначені рахунки також були направлені на електронні адреси відповідача, зазначені у комерційній пропозиції та заявці-приєднанні до договору, та які визначені офіційними джерелами обміну документами, а саме: та .

Разом із тим, відповідач обґрунтованих заперечень до актів передачі-прийому електричної енергії у встановлений договором строк не надіслав та здійснив лише часткову передоплату за договором на суму 54 052, 92 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2010 від 10.02.2022 на суму 27 026,46 грн. та № 2030 від 17.02.2022 на суму 27 026,46 грн.

В матеріалах справи наявний лист оператора системи розподілу - АТ «ДТЕК «ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» №63/6495 від 13.05.2022, яким останній повідомив позивача про припинення розподілу електроенергії споживачу ПП «ПОЛІМІН-ДОНБАС» (відключення електроустановок споживача від електромережі) з 19 травня 2022 року у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією згідно положень пп. 5.1.1 Розділу 5 та п. 7.5 Розділу 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії».

Оскільки заборгованість в сумі 211 616,03 грн. не було сплачена відповідачем у встановлений договором строк, позивач звернувся до відповідача з відповідною вимогою вих. №16/06/22-15 від 16.06.2022, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Наведені обставини зумовили звернення позивача із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за укладеним договором.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір № 11/01/22-289 від 11.01.2022 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричних послуг" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем електричної енергії за договором № 11/01/22-289 від 11.01.2022, у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Як вже зазначалося, відповідно до п. 3.2. розділу 3 комерційної пропозиції до договору до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, споживач здійснює остаточний (коригуючий) розрахунок за фактично поставлену у розрахунковому місяці електричну енергію. Остаточний розрахунок за фактично поставлену електричну енергію здійснюється на підставі різниці суми фактичного обсягу електричної енергії та суми планового обсягу постачання електричної енергії.

Про споживання електричної енергії відповідачем свідчить інформація оператора системи розподілу, на якого відповідно до п.8 ч.1 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Відповідачем не доведено доказами споживання ним іншого обсягу електричної енергії.

В матеріалах справи наявні листи АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», згідно яких споживачем, ПП «ПОЛІМІН-ДОНБАС» (ЕІС код 62X57) у лютому 2022 було отримано 15 559 кВт, у березні 2022 - 23 399 кВт, у квітні 2022 - 28 689 кВт, у травні 2022 - 19 463 кВт.

На виконання умов договору № 11/01/22-289 від 11.01.2022 позивачем було сформовано та направлено на електронні адреси відповідача акти купівлі-продажу електричної енергії № 481 від 28.02.2022 на суму 44 478,11 грн. з ПДВ, №739 від 31.03.2022 на суму 72 479,10 грн. з ПДВ, №1116 від 30.04.2022 на суму 88 647,25 грн. з ПДВ та № 1193 від 31.05.2022 на суму 60 064,49 грн. з ПДВ.

Також на виконання умов договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки за спожиту електроенергію: № 672 від 28.02.2022 на суму 44 478,11 грн. з ПДВ, № 1548 від 31.03.2022 на суму 62 904,29 грн. з ПДВ, № 2293 від 30.04.2022 на суму 151 551,54 грн. №2590 від 31.05.2022 на суму 211 616,03 грн.

За висновком суду, неповідомлення відповідачем даних про фактичне споживання для складення акту внаслідок форс-мажорних обставин не є підставою для припинення зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії та не змінює висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог, враховуючи не спростування факту споживання електричної енергії у відповідному обсязі.

Як вже зазначалося, відповідач здійснив лише часткову передоплату за договором на суму 54 052, 92 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2010 від 10.02.2022 на суму 27 026,46 грн. та № 2030 від 17.02.2022 на суму 27 026,46 грн., яка згідно пояснень позивача була зарахована в рахунок попередньої оплати за лютий 2022 на суму 44 478,11 грн. та за березень 2022 на суму 9 574,81 грн.

Сплату решти заборгованості за спожиту в березні - травні 2022 року електричну енергію в сумі 211 616,03 грн. боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу № 11/01/22-289 від 11.01.2022 щодо оплати спожитої електричної енергії в обумовлені договором строки не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Відповідачем даний факт не спростовано

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 211 616,03 грн.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

За приписами ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

На думку суду, введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо).

Як вже зазначалося, згідно п. 12.4 договору сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства (п. 12.4 договору).

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку щодо правомірності нарахування позивачем інфляційних втрат та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу № 11/01/22-289 від 11.01.2022.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 17 155,98 грн. за загальний період з 21.04.2022 по 29.07.2022.

Як вже зазначалося, згідно п. 9.13 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, споживач сплачує за вимогою постачальника, направленою відповідно до вимог п. 1.4 договору, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу або у іншому розмірі, визначеному комерційною пропозицією. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання споживач повинен сплатити суму боргу з урахуванням вимог ст.. 625 ЦК України (п. 9.13 договору).

У розділі 6 комерційної пропозиції зазначено, що в разі несвоєчасних розрахунків за отриману електричну енергію, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожен день прострочення.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок пені за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним. Так, згідно здійсненого судом розрахунку сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 24 874,60 грн. за загальний період 21.04.2022 по 29.07.2022. Разом із тим, враховуючи, що згідно приписів ст. 237 Господарського процесуального кодексу при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд вважає правомірним стягнення з відповідача пені у заявленому позивачем розмірі 17 155,98 грн.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційні втрати в сумі 6 396,52 грн. за загальний період з травня 2022 по червень 2022.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним. Так, згідно здійсненого судом розрахунку сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 6449,16 грн. за загальний період з травня 2022 по червень 2022. . Разом із тим, враховуючи, що згідно приписів ст. 237 Господарського процесуального кодексу при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд вважає правомірним стягнення з відповідача інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі 6 396,52 грн.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на його неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили позивача звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» до приватного підприємства «ПОЛІМІН-ДОНБАС» про стягнення 235 168, 03 грн., з яких заборгованість в сумі 211 616,03 грн., інфляційні втрати в сумі 6 396,52 грн. та пеню в сумі 17 155,98 грн.., задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства «ПОЛІМІН-ДОНБАС» (84400, Донецька область, місто Лиман, провулок Грушевського, будинок 24А; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ» (18001, Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 208; ) заборгованість в розмірі 211 616,03 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 396,52 грн., пеню в сумі 17 155,98 грн., судовий збір в сумі 3527,53 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 30.11.2022 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2022.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова