ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

у справі про банкрутство

05.12.2022 Справа № 905/507/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при помічнику (за дорученням) Лабуня С.Є., розглянувши у попередньому засіданні матеріали справи

за заявою кредитора (заявника) D.A.R. METALL.AG, Німеччина

до боржника Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»

про банкрутство

розпорядник майна арбітражний керуючий Годовиченко Д.В.

за участю представників:

ТОВ «Еру Трейдінг» - адвоката Готьман Л.В. (в режимі відеоконференції)

Simens Aktiengesellschaft DT MC MTS (АК «Сіменс») адвоката Мальцевої І.В. (в режимі відеоконференції)

ПрАТ По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» - адвоката Шипенко М.С. (в режимі відеоконференції)

ТОВ «Фінансова компанія «Діджитал Фінанс» - адвоката Желеф Г.Б. (в режимі відеоконференції)

ТОВ «Магреф» - Матвієнко С.Р. (в режимі відеоконференції)

ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» - адвоката Савченко В.С. (в режимі відеоконференції)

ТОВ «ВТО ГРУП» - адвоката Тюменцев В.Ю. (в режимі відеоконференції)

ТОВ «ДТЕК високовольтні мережі» - адвоката Дем`яненко О.І. (в режимі відеоконференції)

від боржника: не з`явився

розпорядник майна: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 07.09.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Енергомашспецсталь", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначений розпорядник майна - арбітражний керуючий Годовиченко Д.М., дата попереднього засідання встановлена на 05.12.2022.

На офіційному веб-порталі судової влади України 12.09.2022 за номером 69238 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Енергомашспецсталь".

Після офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» станом на дату проведення попереднього засідання 05.12.2022 в порядку статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства до господарського суду надійшли заяви з вимогами до боржника: АТ "Альфа-Банк" м.Київ, АК "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ, ТОВ "ВК-АВТОКЛУБ" м.Київ, UMP Trading SA Швейцарія, ТОВ "Міжнародна транспортно-логістична компанія" м.Київ, ТОВ "Торгова електрична компанія" м.Київ, ATOMENERGOMASH CYPRUS LIMITED Кіпр, ROSATOM FINANCE LTD Кіпр, ПрАТ "Старокраматорський машинобудівний завод", м.Краматорськ, Донецька область, ТОВ "Магреф", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ТОВ "Магреф", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ТОВ "Технобуд Інвест" м.Дніпро, ТОВ "Фєматек-Україна" м.Дніпро, ТОВ "Фінансова компанія "Діджитал Фінанс" м.Київ, ТОВ "Страйп" м.Київ, ТОВ "Фельбермаер Україна", м.Краматорськ, Донецька область, ТОВ "ДСВ Логістика" м.Київ, ПрАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування", м.Перечин, Ужгородський район, Закарпатська область, ТОВ "Стандарт Клінінг Сервіс Плюс, м.Краматорськ, Донецька область, ТОВ "Інвент Груп" м.Дніпро, ТОВ "Еру-Трейдінг" м.Київ, ПП "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" м.Запоріжжя, Thyssenkrupp Мaterials Trading GmbH, Німеччина, Siemens Aktiengesellschaft DT MC MTS (Акціонерна компанія "Сіменс"), Німеччина, ТОВ "ВТО ГРУП", м.Запоріжжя, ПрАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ, Донецька областьв особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації, м.Краматорськ, Донецька область, ТОВ "ДТЕК високовольтні мережі" м.Дніпро, ТОВ "ВЕЛСІ ТРАНС" м.Дніпро, ТОВ "СІСТЕМПАК" м.Харків, ТОВ "Науково-виробнича фірма "Укркарбонпром" м.Харків, ТОВ "СОЛКОМ 555" м.Харків, АТ "Науково-виробниче об`єднання "Центральний науково-дослідний інститут технології машинобудування", м.Москва, Російська Федерація, АТ «ЗіО-Подільськ», Московська область, м.Подільськ, ТОВ «АРАКО», Росія, Санкт-Петербург, АТ "Інжинірингова компанія "АЕМ-технології", м.Санкт-Петербург, Російська Федерація, АТ "Центральне конструкторське бюро машинобудування", м.Санкт-Петербург, Російська Федерація, АТ "Атоменергомаш", м.Москва.

Присутні у засіданні суду уповноважені представники учасників судового процесу надали усні пояснення по суті поданих заяв з вимогами до боржника, навели свої доводи в обгрунтування заявлених кредиторських вимог. Інші учасники справи явку представників у судове засідання в режимі відеоконференції не забезпечили, про час та дату попереднього засідання були повідомлені належним чином. При цьому оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників інших учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, надані розпорядником майна повідомлення про результати розгляду кредиторських вимог та інші наявні документи, заслухавши пояснення присутніх представників кредиторів, суд встановив:

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

В силу статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

За загальним правилом, визначеним частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правове регулювання порядку звернення конкурсних кредиторів до суду з заявою з вимогами до боржника та їх розгляду передбачено частинами першою, шостою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутств.

Частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено що, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною шостою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Відповідно до абзацу 2 частини 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Згідно з ч. 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

У разі надання заявником разом з заявою в строк визначений статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства доказів, які в своїй сукупності підтверджують наявність у боржника перед ним грошового зобов`язання, останній під час розгляду таких вимог не позбавлений можливості подання до суду в порядку, визначеному положеннями частини третьої статті 13, статей 74, 76, 77 ГПК України, пояснень, уточнень, документів, які за своїм наслідком та змістом не змінюють суті заявлених вимог, не впливають на результати їх розгляду, а фактично конкретизують (усувають неточності розуміння та сприйняття) заявлені вимоги, спростовують аргументи учасників справи щодо цих вимог. У такому випадку відсутні підстави для застосування до поданої кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника приписів абзаців 2, 3 частини четвертої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тлумачення частини першої, четвертої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що подання конкурсним кредитором заяви з конкурсними вимогами до боржника в строк, визначений наведеним приписами частин першої цієї статті та подання до такої заяви поза межами зазначеного строку уточнень і доповнень, які не змінюють суму кредиторських вимог, не є підставою для застосування до такої заяви з конкурсними кредиторським вимогами до боржника приписів абзаців другого, третього частини четвертої статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2022 у справі №911/2796/21).

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом, із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Отже, незалежно від того чи визнані вимоги кредитора боржником разом із розпорядником майна чи ні, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та визначає правомірність і обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника і за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Відтак, завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 20.09.2022 у справі №911/2796/21).

При цьому законодавець, визначаючи попереднє засідання суду як етап процедури розпорядження майном, передбачає, що таке засідання має свою тривалість та може проводитися у декілька судових засідань, під час яких здійснюється аналіз заявлених вимог кредиторів.

Тобто, кількість кредиторів та різний обсяг їхніх вимог впливають на тривалість попереднього засідання, яке може бути більшим одного дня, та зумовлює доцільність розгляду заяв (вимог) кредиторів з винесенням відносно кожної такої вимоги індивідуальної (окремої, самостійної) ухвали щодо результатів її задоволення. При цьому Кодекс України з процедур банкрутства не встановлює вимог до такої ухвали та порядку її оскарження.

Мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів.

Інший варіант викладення мотивів прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів може бути таким - мотиви наводяться в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак повинно міститися посилання на ухвалу з приводу розгляду вимог кожного конкретного кредитора.

Водночас, винесення ухвал як окремих процесуальних рішень за результатами розгляду вимог кредиторів не позбавляє суд першої інстанції обов`язку винесення ухвали попереднього засідання як підсумовуючого судового рішення, що відповідатиме за обсягом і змістом всій сукупності розглянутих судом кредиторських вимог та міститиме весь перелік відомостей, зазначення яких вимагається згідно з частиною другою статті 47 Кодексу.

Таким чином, за результатами попереднього засідання розгляд вимог кредиторів може відображатися в індивідуальній ухвалі, винесеній внаслідок безпосереднього судового розгляду кредиторської вимоги, так і в ухвалі, винесеній судом за підсумком розгляду всіх кредиторських вимог у порядку, визначеному статтею 47 Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

В статті 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 599 ЦК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 Цивільного кодексу України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

· За результатами розгляду кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фєматек-Україна», повідомлення розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог, суд встановив:

ТОВ «Фєматек-Україна» звернулося до суду із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 117 158,67грн. (103902,14грн. - основний бог, 11574,17грн. інфляційне збільшення, 1682,36грн. 3% річних) та судового збору в сумі 4962,00грн., в якій просить визнати грошові вимоги в сумі боргу 117 158,67грн. з віднесенням до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та судовий збір в сумі 4962,00грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Заява подана в межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з повідомленням розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог, вказані вимоги визнані розпорядником майна в сумі 117 158,67грн. як такі, що не є забезпеченими кредиторськими вимогами та підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів. Грошові вимоги в сумі 4962,00грн. зі сплати судового збору розпорядником майна відхиленні з підстав того, що вони виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство та відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є поточними вимогами.

Як вбачається з матеріалів заяви в обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Фєматек-Україна» посилається на наявність заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» за договором поставки №15/554 від 06.08.2021, укладеного між ТОВ «Фєматек-Україна», як постачальником, та ПАТ «»Енергомашспецсталь», як покупцем.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав копію договору поставки №15/554 від 06.08.2021, копію специфікації №2 від 25.01.2022 до договору №15/554 від 06.08.2021, копію рахунку на оплату №100 від 25.03.2022, копію видаткової накладної №100 від 25.03.2022, копію товарно-транспортної накладної №Р100 від 25.03.2022, копію довіреності №123 від 24.03.2022, копії актів звірки взаємних розрахунків за підписом головного бухгалтера ТОВ «Фєматек-Україна», копію претензії вих.№033 від 04.04.2022, розрахунок суми грошових вимог.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити продукцію, що іменується у подальшому «Товар», на умовах, в порядку і в строки, визначені даним договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, товаром, що підлягає поставці за цим договором, є продукція, найменування, асортимент, вид, сорт, кількість та якісні характеристики, ціна, умови та строки поставки якої визначаються згідно специфікацій, затверджених обома сторонами, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно із пунктом 2.1. договору детальна інформація про кількість та якісні характеристики товару, що підлягає поставці за даним договором, встановлюються у специфікаціях на поставку кожної окремої партії товару.

В пункті 3.1. договору сторонами визначено, що загальна вартість товару за цим договором складає суму вартості всіх окремих партій товару, поставленого по всім специфікаціям до цього договору, але не може перевищувати 16 666 666,67грн. без ПДВ. 3 333 333,33грн. ПДВ, а всього 20 000 000грн. з ПДВ.

Ціна за одиницю товару, що постачається, а також загальна вартість кожної окремої партії товару вказується у специфікаціях на поставку кожної партії товару (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пунктів 3.5., 3.6 договору покупець зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно умов відповідних специфікацій до цього договору. Датою виконання покупцем своїх зобов`язань по оплаті вартості товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у строки, узгоджені сторонами на кожну окрему поставку партії товару, що визначено у специфікаціях (пункт 4.3. договору).

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2023р., а в частині грошових зобов`язань, до повного виконання (пункт 9.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін, підписи представників скріплені печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання, визнання договору чи його окремих положень недійсними суду не надано та відповідно такі докази в матеріалах справи відсутні.

Отже між сторонами виникли правовідносини з поставки товару (продукції), найменування, кількість, одиниця виміру, умови та строки поставки, умови оплати, загальна вартість, якого визначені у підписаний представниками сторін специфікації №2 від 25.01.2022 до договору №15/554 від 06.08.2021.

Згідно специфікації загальна вартість товару складає 2 133 957,60грн.; товар поставляється на умовах FCA склад ТОВ «Фєматек-Україна» м.Дніпро згідно з Інкотермс 2000; документи на товар, що надаються постачальником рахунок-фактура, товарна накладна, товарна-транспортна накладна, податкова накладна, сертифікат якості виробника; умови оплат 100% передоплата; строк поставки товару до 30 квітня 2022 року, узгодженими обома сторонами партіями не менше 40 робочих днів з дати отримання офіційної письмової заявки покупця, протягом 3-х днів з дати 100% передоплати.

25.03.2022 постачальником виставлено рахунок на оплату №100 згідно специфікації №2 від 25.01.2022 на суму 103 902.14грн. з ПДВ.

Згідно видаткової накладної №100 від 25.03.2022 та товарно-транспортної накладної №Р100 від 25.03.2022 на виконання договору поставки №15/554 від 06.08.2021 було поставлено товар обумовлений специфікацією №2 від 25.01.2022 на загальну суму 103 902,14рн.

Видаткова накладна №100 від 25.03.2022 містить посилання на договір №15/554 від 06.08.2021 та специфікацію №2 від 25.01.2022, товарно-транспортна накладна №Р100 від 25.03.2022 містить посилання на видаткову накладну №100 від 25.03.2022, рахунок №100 від 25.03.2022 та сертифікат якості №02, №02, №01, №02, №02 від 25.03.2022.

Видаткова накладна та товарно-транспортна накладна підписані представниками постачальника та покупця (отримувача), підписи представників скріплені печатками юридичних осіб.

Товар прийнятий представником отримувача Бондаревим А.С. (за довіреністю №123, виданою ПАТ «Енергомашспецсталь» 24.03.2022 на отримання від ТОВ «Фєматек-Україна» цінностей за договором №15/554 від 06.08.2022.

Постачальник ТОВ "Фєматек-Україна" претензією №033 від 04.04.2022, у зв`язку із невиконанням боржником прийнятих за договором поставки №15/554 від 06.08.2021 зобов`язань, повідомив боржника про наявну заборгованість за вогнетривку продукцію за вказаним договором в сумі 103 902,14грн. та просив протягом 10 календарних днів від дати отримання претензії сплатити наявну заборгованість.

Станом на теперішній час зобов`язання боржника, покупця за договором поставки №15/554 від 06.08.2021 щодо оплати отриманого товару в сумі 103 902,14грн. або її частини не виконані. Відповідні докази суду не надані та в матеріалах справи станом на час розгляду кредиторських вимог ТОВ «Фєматек-Україна» відсутні.

Боржника факт існування між сторонами правовідносин з поставки товару згідно договору №15/554 від 06.08.2021 та специфікації до нього №2 від 25.01.2022 не спростував, жодних заперечень до суду не надав.

Надавши оцінку тим обставинам та доказам, на які посилається ТОВ "Фєматек-Україна" у своїй заяві про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає, що посилання на існування правовідносин між сторонами згідно договору поставки №15/554 від 06.08.2021 мають підтвердження, а наведені факти не суперечать доказам, що додані до заяви.

Встановлення вищевказаних обставин дає підстави для висновку про існування у боржника невиконаного грошового зобов`язання за договором поставки №15/554 від 06.08.2021 у заявленій кредитором сумі 103 902,14грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі 912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 зазначено, що така правова позиція щодо правильного застосування норм права підлягає врахуванню у справі про банкрутство в разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника як на стадії розпорядження майном боржника, так і на стадії ліквідаційної процедури, з урахуванням перебування в цей час боржника в особливому правовому становищі, зокрема і щодо дії мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Оскільки сума боргу за вказаним договором боржником сплачена не була, кредитором за прострочення виконання зобов`язань відповідно до чинного законодавства нараховані 3% річних та інфляційні нарахування.

Згідно з доданим до заяви розрахунком суми грошових вимог, сума інфляційного збільшення 11 574,17грн. нарахована за період квітень 2022 року серпень 2022 року, сума 3% річних 1 682,36грн. нарахована за період з 25.03.2022-07.10.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати товару у сумі 103 902,14грн., судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання та наданий розрахунок є арифметично вірним, проведеним правомірно у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку сум 3% річних за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого товару у сумі 103 902,14грн., судом встановлено, що кредитором не вірно визначений період закінчення таких нарахувань, оскільки не були враховані вимоги частини 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, відповідно до частини 2 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства - мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Згідно із частиною 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, - не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; - не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Провадження у цій справі про банкрутство боржника ПАТ «Енергомашспецсталь» відкрито 07.09.2022, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, оскільки під час дії мораторію не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми, відповідно нарахування кредитором трьох процентів річних за період прострочення по 07.10.2022 включно суперечить вказаним вимогам, а тому є неправомірним.

Відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розмір 3 % річних на суму 103 902,14грн. з 25.03.2022 по 06.09.2022 включно (за період до дати введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 07.09.2022) становить 1 417,62грн.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини конкурсні кредиторські вимоги ТОВ «Фєматек-Україна» в сумі 116 890,93грн. (заборгованість за договором) є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають визнанню в наступній черговості:

103 902,14грн. (основний борг) - четверта черга;

11 574,17грн. (інфляційне збільшення) четверта черга;

1 417,62грн. (3% річних) четверта черга.

Вимоги в сумі 264,74грн. (3% річних) визнанню не підлягають.

Також, підлягають визнанню та включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у розмірі 4 962,00грн. - судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Заперечення розпорядника майна в цій частині спростовуються наступним:

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України та статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати зі сплати судового збору не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів. При цьому суд зазначає про неможливість повторного заявлення таких вимог, які розглядалися у попередньому засіданні.

Тому помилковими є аргументи розпорядника майна щодо відсутності підстав для визнання та включення таких витрат до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до першої черги задоволення вимог кредиторів у попередньому засіданні на стадії процедури розпорядження майна.

· За результатами розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», повідомлення розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог, суд встановив:

АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до суду із заявою з грошовими (конкурсними) вимогами до боржника, в якій просить визнати та включити до реєстру вимог кредиторів заборгованість в сумі 74 098 331,76грн., в тому числі: 74 093 369,76грн. основний борг та 4 962,00грн. судовий збір.

Заява подана в межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з повідомленням розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог вказані вимоги визнані розпорядником майна в сумі 74 093 369,76грн. основний борг як такі, що не є забезпеченими кредиторськими вимогами та підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів. Заявлені грошові вимоги зі сплати судового збору в сумі 4 962,00грн. відхилені з підстав того, що вони виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство та відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є поточними вимогами.

Як вбачається з матеріалів заяви в обґрунтування заявлених вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на наявність заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» за:

1) договором купівлі-продажу природного газу від 14.11.2014 №47/1051-ПР, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як продавцем, та ПАТ «Енергомашспецсталь», як покупцем, заборгованість за яким:

- стягнута рішенням Господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі №905/1488/15 (залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.01.2016) та в подальшому включена до умов мирової угоди, затвердженої на стадії виконання рішення суду ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.08.2021 у справі №905/1488/15 (з урахуванням ухвали Господарського суду Донецької області від 16.09.2021 про виправлення описки).

- стягнута рішенням Господарського суду Донецької області від 28.08.2018 у справі №905/340/18 та в подальшому включена до умов мирової угоди, затвердженої на стадії виконання рішення суду ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.08.2021 у справі №905/340/18.

На підтвердження цих вимог заявник надав: копію рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2015 у справі №905/1488/15, копію ухвали Господарського суду Донецької області від 11.08.2021 у справі №905/1488/15, копію ухвали Господарського суду Донецької області від 16.09.2021 у справі №905/1488/15, копію рішення Господарського суду Донецької області від 28.08.2018 у справі №905/340/18, копію ухвали Господарського суду Донецької області від 30.08.2021 у справі №905/340/18, розрахунок боргу за договором від 14.11.2014 №47/1051-ПР станом на 06.09.2022.

2) договором купівлі-продажу природного газу від 18.12.2013 №055/14-ПР, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як продавцем, та ПАТ «Енергомашспецсталь», як покупцем, заборгованість за яким:

- стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 у справі №908/1866/15-г (залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2018) та в подальшому включена до умов мирової угоди, затвердженої на стадії виконання рішення суду ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 у справі №908/1866/15-г.

На підтвердження цих вимог заявник надав: копію рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 у справі №908/1866/15-г, копію ухвали Господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 у справі №908/1866/15-г, розрахунок боргу за договором від 18.12.2013 №055/14-ПР станом на 06.09.2022.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Водночас суд зауважує, що за змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Відтак підстава виникнення грошових зобов`язань та розмір заборгованості не підлягають доведенню відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України.

Отже, наявність вказаних судових рішень, які набрали законної сили, впливає на обґрунтованість вимог заявника, та враховується при розгляді кредиторських вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» у даній справі до боржника ПАТ «Енергомашспецсталь».

Згідно з ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.08.2021 у справі №905/1488/15 (з урахуванням ухвали Господарського суду Донецької області від 16.09.2021 про виправлення описки) заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складає 13 827 585,91грн. та підлягає сплаті щомісячними платежами (перший платіж 30 червня 2021 року, останній 31 травня 2023).

За твердженнями заявника на день відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Енергомашспецсталь», боржником частково сплачена заборгованість згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.08.2021 у справі №905/1488/15, а саме в сумі 2 304 600,00грн., залишок непогашеної заборгованості складає 11 522 985,91грн., прострочка платежів за графіком погашення заборгованості перевищує два місячних розміри.

Згідно з ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.08.2021 у справі №905/340/18 заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складає 6876430,68грн. та підлягає сплаті щомісячними платежами (перший платіж 30 червня 2021 року, останній 31 травня 2023).

За твердженнями заявника на день відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Енергомашспецсталь», боржником частково сплачена заборгованість згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.08.2021 у справі №905/340/18, а саме в сумі 859 554,00грн., залишок непогашеної заборгованості складає 6 016 876,68грн., прострочка платежів за графіком погашення заборгованості перевищує два місячних розміри.

Згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 у справі №908/1866/15-г заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складає 65 614 689,17грн. та підлягає сплаті щомісячними платежами (перший платіж 30 червня 2021 року, останній 31 травня 2023).

За твердженнями заявника на день відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Енергомашспецсталь», боржником частково сплачена заборгованість згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 у справі №908/1866/15-г, а саме в сумі 9 061 182,00грн., залишок непогашеної заборгованості складає 56 553 507,17грн., прострочка платежів за графіком погашення заборгованості перевищує два місячних розміри.

Суд зазначає, що аналіз норм статей 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника провадження у справі про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов`язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов`язаннями зобов`язані заявити грошові вимоги до боржника у справу про банкрутство з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 910/866/20

Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/18739/16, від 29.03.2021 у справі №913/479/18.

У постановах Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №916/596/20, від 01.11.2022 у справі №910/638/20 судова колегія зазначила, що правове регулювання спірних правовідносин за статтями 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-XII є ідентичним правовому регулюванню порядку звернення конкурсних кредиторів із заявою з вимогами до боржника та їх розгляду за статтями 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Боржником факт сплати заборгованості у визначених кредитором сумах не спростовується.

Доказів виконання боржником ПАТ «Енергомашспецсталь» у повному обсязі умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.08.2021 у справі №905/1488/15, мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.08.2021 у справі №905/340/18 та мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 у справі №908/1866/15-г зі сплати грошових коштів на користь АТ «НАК «Нафтогаз України», суду не надано та відповідно в матеріалах справи такі докази не містяться.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають визнанню у заявленій сумі 74 093 369,76грн. (четверта черга задоволення вимог кредиторів).

Також, підлягають визнанню та включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у розмірі 4 962,00грн. - судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Заперечення розпорядника майна в цій частині спростовуються наступним:

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України та статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати зі сплати судового збору не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів. При цьому суд зазначає про неможливість повторного заявлення таких вимог, які розглядалися у попередньому засіданні.

Тому помилковими є аргументи розпорядника майна щодо відсутності підстав для визнання та включення таких витрат до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до першої черги задоволення вимог кредиторів у попередньому засіданні на стадії процедури розпорядження майна.

· За результатами розгляду кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент Груп», повідомлення розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог, суд встановив:

ТОВ «Інвент Груп» звернулося до суду із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 1 679 036,07грн. (основного боргу - 1 272 577,01грн., пені 193 881,77грн., інфляційних втрат 192 358,36грн., 3% річних 20218,93грн.), судового збору в сумі 4962,00грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 167903,60грн.

Заява подана в межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з повідомленням розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог вказані вимоги визнані розпорядником майна частково в сумі 1 485 154,30грн. як такі, що не є забезпеченими кредиторськими вимогами та підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Вимоги в сумі 193 881,77грн. (пеня) відхилені з посиланням на статтю 1 Кодексу України з процедур банкрутства, як такі, що не включаються до складу грошового зобов`язання. Вимоги зі сплати судового збору в сумі 4 962,00грн. та витрат на правову допомогу в сумі 167903,60грн. відхилені з підстав того, що вони виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство та відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є поточними вимогами.

Як вбачається з матеріалів заяви в обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Інвент Груп» посилається на наявність заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» за договором постачання №15/314 від 27.07.2021, укладеного між ТОВ «Інвент Груп», як постачальником, та ПАТ «»Енергомашспецсталь», як покупцем.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав копію договору постачання №15/314 від 27.07.2021; копії специфікацій №1 від 27.07.2021, №3 від 27.09.2021, №5 від 08.10.2021 до договору №15/314 від 27.07.2021; копії видаткових накладних №ПРН+У771192 від 16.12.2021, №ПРН+У771307 від 20.12.2021, №ПРН+У771626 від 22.12.2021, №ПРН+У771635 від 23.12.2021, №ПРН+У771638 від 23.12.2021, №ПРН+У771715 від 23.12.2021, №ПРН+У772756 від 13.01.2022, №ПРН+У772757 від 13.01.2022, №ПРН+У772758 від 13.01.2022, №ПРН+У776897 від 05.04.2022, розрахунок суми боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до пункту 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені сторонами в специфікаціях, які після підписання сторонами є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із пунктом 2.1. договору ціна продукції вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. У зв`язку із тим, що товар, який поставляється за цим договором, є імпортним і його закупівельна вартість залежить від курсу євро, сторони погодили п.2.1.1. та 2.1.2 договору.

Загальна сума договору є величиною змінною і складається із сум всіх специфікацій, оформлених до цього договору, але не може перевищувати 10 000 000,00грн. без ПДВ, 2 000 000,00грн. ПДВ, а всього 12 000 000,00грн. з урахуванням ПДВ (пункт 2.2. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що строки та умови постачання товару вказуються в специфікаціях. Умовами специфікацій сторони можуть передбачати постачання продукції на підставі відповідної заявки покупця.

Датою постачання товару, в залежності від умов поставки товару, є або дата підписання обома сторонами видаткової накладної або дата передачі товару постачальником перевізнику для доставки у погоджене у специфікації місце поставки покупцю, що зазначена у ТТН або декларації на перевезення (пункт 5.2. договору).

Відповідно до пунктів 9.1., 9.2., 9.3. договору оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України. За домовленістю сторін можливі інші види розрахунків. Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в специфікації.

При несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 10.4. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 27.07.2023 (пункт 13.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін, підписи представників скріплені печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання, визнання договору чи його окремих положень недійсними суду не надано та відповідно такі докази в матеріалах справи відсутні.

Отже між сторонами виникли правовідносини з поставки товару (продукції), найменування, кількість, одиниця виміру, умови та строки поставки, умови оплати, загальна вартість, якого визначені у підписаних представниками сторін специфікаціях №1 від 27.07.2021, №3 від 27.09.2021 та №5 від 08.10.2021 до договору №15/314 від 27.07.2021.

Згідно специфікації №1 загальна вартість товару складає 420 000,00грн., ціна є умовною і вказана в гривні, виходячи з курсу НБУ (євро) зафіксованого на 25.05.2021 і рівного 33,491100 грн./євро. У разі якщо курс євро на момент виписки видаткової накладної зміниться, ціни перераховуються за формулою наведеною у специфікації. Умови поставки DDP склад покупця м.Краматорськ (Інкотермс 2010). Постачальник є вантажовідправником. Умови оплати 100% оплата по факту поставки протягом 35 календарних днів. Термін поставки протягом 3-х тижнів з правом дострокової поставки після отримання заявки на адресу зазначену у специфікації але не пізніше 2-х місяців з моменту підписання специфікації.

Згідно специфікації №3 загальна вартість товару складає 1 380 000,00грн., ціна є умовною і вказана в гривні, виходячи з курсу НБУ (євро) зафіксованого на 16.06.2021 і рівного 32,6166 грн./євро. У разі якщо курс євро на момент виписки видаткової накладної зміниться, ціни перераховуються за формулою наведеною у специфікації. Умови поставки DDP склад покупця м.Краматорськ (Інкотермс 2010). Постачальник є вантажовідправником. Умови оплати протягом 45 календарних днів від дати поставки. Термін поставки протягом 5-ти календарних днів після отримання заявки на адресу зазначену у специфікації але не пізніше 2-х місяців з моменту підписання специфікації.

Згідно специфікації №5 загальна вартість товару складає 8 123 767,20грн., ціна є умовною і вказана в гривні, виходячи з курсу НБУ (євро) зафіксованого на 01.10.2021 і рівного 30,8231 грн./євро. У разі якщо курс євро на момент виписки видаткової накладної зміниться, ціни перераховуються за формулою наведеною у специфікації. Умови поставки DDP склад покупця м.Краматорськ (Інкотермс 2010). Постачальник є вантажовідправником. Умови оплати протягом 45 календарних днів від дати поставки. Термін поставки протягом 5-ти календарних днів після отримання заявки на адресу зазначену у специфікації.

Згідно видаткової накладної №ПРН+У771307 від 20.12.2021 на виконання договору поставки №15/314 від 27.07.2021 та специфікації №1 від 27.07.2021 було поставлено товар обумовлений специфікацією на суму 386 970,44грн.

Видаткова накладна містить посилання на договір №15/314 від 27.07.2021 та специфікацію №1 від 27.07.2021.

Згідно видаткових накладних №ПРН+У771192 від 16.12.2021, №ПРН+У771626 від 22.12.2021, №ПРН+У771635 від 23.12.2021, №ПРН+У771638 від 23.12.2021, №ПРН+У771715 від 23.12.2021, №ПРН+У772756 від 13.01.2022, №ПРН+У772757 від 13.01.2022, №ПРН+У772758 від 13.01.2022 на виконання договору поставки №15/314 від 27.07.2021 та специфікації №5 від 08.10.2021 було поставлено товар обумовлений специфікацією на загальну суму 672588,28грн.

Видаткові накладні містять посилання на договір №15/314 від 27.07.2021 та специфікацію №5 від 08.10.2021.

Згідно видаткової накладної №ПРН+У776897 від 05.04.2022 на виконання договору поставки №15/314 від 27.07.2021 та специфікації №3 від 27.09.2021 було поставлено товар обумовлений специфікацією на суму 227726,40грн.

Видаткова накладна містить посилання на договір №15/314 від 27.07.2021 та специфікацію №3 від 27.09.2021.

Всі видаткові накладні підписані представниками постачальника та покупця (одержувача), підписи представників скріплені печатками юридичних осіб. Товар прийнятий представником отримувача без будь-яких зауважень та заперечень. Підписанням видаткових накладних одержувач підтверджує отримання від постачальника всіх необхідних документів у відповідності до договору та ч.2 ста.662 ЦКУ, про що вказано у видаткових накладних.

Загальна вартість отриманого товару складає 1 287 285,12грн.

За твердженнями кредитора боржником згідно з платіжним дорученням №210 від 05.04.2022 сплачена сума заборгованості, частина якої віднесена кредитором в порядку черговості в рахунок часткової оплати заборгованості за видатковою накладною №ПРН+У771307 від 20.12.2021 в розмірі 14708,11грн.

Станом на теперішній час зобов`язання боржника, покупця за договором постачання №15/314 від 27.07.2021 щодо повної оплати отриманого товару не виконані. Відповідні докази суду не надані та в матеріалах справи станом на час розгляду кредиторських вимог ТОВ «Інвент Груп» відсутні.

Боржник факт існування між сторонами правовідносин з поставки товару згідно договору №15/314 від 27.07.2021 та специфікацій до нього №1, №3 та №5, не спростував, жодних заперечень до суду не надав.

Надавши оцінку тим обставинам та доказам, на які посилається ТОВ "Інвент Груп" у своїй заяві про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає, що посилання на існування правовідносин між сторонами згідно договору поставки №15/314 від 27.07.2021 мають підтвердження, а наведені факти не суперечать доказам, що додані до заяви.

Встановлення вищевказаних обставин дає підстави для висновку про існування у боржника невиконаного грошового зобов`язання за договором поставки №15/314 від 27.07.2021 у заявленій кредитором сумі 1 272 577,01грн. (1 287 285,12грн. 14708,11грн.).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі 912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 зазначено, що така правова позиція щодо правильного застосування норм права підлягає врахуванню у справі про банкрутство в разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника як на стадії розпорядження майном боржника, так і на стадії ліквідаційної процедури, з урахуванням перебування в цей час боржника в особливому правовому становищі, зокрема і щодо дії мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

За змістом статей 549, 550, 610, 611, 612 ЦК України та статей 193, 216, 218, 230 ГК України підставою для застосування до учасника господарських відносин господарсько-правової відповідальності у вигляді зобов`язання сплатити пеню є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання - порушення правил здійснення господарської діяльності, а саме невиконання або неналежне (несвоєчасне) виконання грошового зобов`язання, внаслідок якого виникає обов`язок, зокрема сплатити пеню.

Як встановлено судом згідно з пунктом 10.4. договору при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Слід зазначити, що право встановити в договорі розмір та порядок нарахування пені узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, якою передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До того ж, таке право надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Так, за змістом частин 4 і 6 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, судом встановлено, що договором не визначений певний термін, шляхом вказівки на подію.

Таким чином нарахування пені має здійснюватися відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Оскільки сума боргу за вказаним договором боржником у повному обсязі сплачена не була, кредитором за прострочення виконання зобов`язань відповідно до чинного законодавства нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Згідно з доданим до заяви розрахунком кредитором нараховані:

1) на суму боргу 386970,44грн. за видатковою накладною №ПРН+У771307 від 20.12.2021:

- пеня в сумі 14842,70грн. за період 25.01.2022-04.04.2022,

- інфляційні втрати в сумі 23883,82грн. за період лютий-березень 2022,

- 3% річних в сумі 2226,41грн. за період 25.01.2022-04.04.2022,

на суму боргу 372262,33грн. за видатковою накладною №ПРН+У771307 від 20.12.2021:

- пеня в сумі 12034,78грн. за період 05.04.2022-02.06.2022 та в сумі 26513,32грн. за період 03.06.2022-24.07.2022,

- інфляційні втрати в сумі 41468,16грн. за період квітень-серпень 2022,

- 3% річних в сумі 4742,52грн. за період 05.04.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції, судом встановлено, що кредитором правильно визначені періоди, протягом яких здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду загальний розмір цих вимог складає 65351,95грн. (23883,82грн. +41468,13грн.).

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний 2226,41грн. +4742,52грн. = 6968,93грн.).

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань. При цьому за перерахунком суду загальний розмір пені складає 53394,80грн. (14842,70 +12034,78 +26517,32). Враховуючи, що кредитором заявлена суму пені за вказаною накладною 53390,80грн., судом розглядаються вимоги щодо пені в заявленій кредитором сумі 53390,80грн.

2) на суму боргу 74758,46грн. за видатковою накладною № ПРН+У771192 від 16.12.2021:

- пеня в сумі 4997,55грн. за період 01.02.2022-02.06.2022 та в сумі 6042,12грн. за період 03.06.2022-31.07.2022, всього 11039,67грн.,

- інфляційні втрати в сумі 13455,78грн. за період лютий-серпень 2022 року,

- 3% річних в сумі 1339,51грн. за період 01.02.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції, судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду розмір цих вимог складає 13455,79грн. Враховуючи, що кредитором заявлена сума інфляційних втрат 13455,78грн., судом розглядаються вимоги в цій частині в заявленій кредитором сумі 13455,78грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

3) на суму боргу 154563,02грн. за видатковою накладною №ПРН+У771626 від 22.12.2021:

- пеня в сумі 9739,59грн. за період 08.02.2022-02.06.2022 та в сумі 13974,19грн. за період 03.06.2022-07.08.2022, всього 23713,78грн.,

- інфляційні втрати в сумі 27819,80грн. за період лютий-серпень 2022 року,

- 3% річних в сумі 2680,50грн. за період 08.02.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції, судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду розмір цих вимог складає 27819,83грн. Враховуючи, що кредитором заявлена сума інфляційних втрат 27819,80грн., судом розглядаються вимоги в цій частині в заявленій кредитором сумі 27819,80грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

4) на суму боргу 43402,80грн. за видатковою накладною №ПРН+У771635 від 23.12.2021:

- пеня в сумі 2734,97грн. за період 08.02.2022-02.06.2022 та в сумі 3924,09грн. за період 03.06.2022-07.08.2022, всього 6659,06грн.,

- інфляційні втрати в сумі 7812,07грн. за період лютий-серпень 2022 року,

- 3% річних в сумі 752,71грн. за період 08.02.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції, судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом яких здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. При цьому за перерахунком суду розмір цих вимог складає 7812,08грн. Враховуючи, що кредитором заявлена сума інфляційних втрат 7812,07грн., судом розглядаються вимоги в цій частині в заявленій кредитором сумі 7812,07грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

5) на суму боргу 17594,64грн. за видатковою накладною №ПРН+У771638 від 23.12.2021:

- пеня в сумі 1108,70грн. за період 08.02.2022-02.06.2022 та в сумі 1590,75грн. за період 03.06.2022-07.08.2022, всього 2699,45грн.,

- інфляційні втрати в сумі 3166,86грн. за період лютий-серпень 2022 року,

- 3% річних в сумі 305,13грн. за період 08.02.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

6) на суму боргу 94024,92грн. за видатковою накладною №ПРН+У771715 від 23.12.2021:

- пеня в сумі 5924,86грн. за період 08.02.2022-02.06.2022 та в сумі 8500,88грн. за період 03.06.2022-07.08.2022, всього 14425,74грн.,

- інфляційні втрати в сумі 16923,55грн. за період лютий-серпень 2022 року,

- 3% річних в сумі 1630,62грн. за період 08.02.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань. При цьому за перерахунком суду розмір цих вимог складає 16923,56грн. Враховуючи, що кредитором заявлена сума інфляційних втрат 16923,55грн., судом розглядаються вимоги в цій частині в заявленій кредитором сумі 16923,55грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

7) на суму 96081,48грн. за видатковими накладними №ПРН+У772756, №ПРН+У772757, ПРН+У772758 від 13.01.2022:

- пеня за кожною видатковою накладною окремо в сумі 4948,85грн. за період 01.03.2022-02.06.2022 та в сумі 11845,66грн. за період 03.06.2022-31.08.2022, всього 16794,51грн.,

- інфляційні втрати за кожною видатковою накладною окремо в сумі 15508,22грн. за період березень-серпень 2022 року,

- 3% річних за кожною видатковою накладною окремо в сумі 1500,45грн. за період 01.03.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань. При цьому за перерахунком суду розмір цих вимог за кожною видатковою накладною окремо складає 15508,29грн. Враховуючи, що кредитором заявлена сума інфляційних втрат 15508,22грн., судом розглядаються вимоги в цій частині в заявленій кредитором сумі 15508,22грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

8) на суму боргу 227726,40грн. за видатковою накладною №ПРН+У776897 від 05.04.2022:

- пеня в сумі 1622,16грн. за період 21.05.2022-02.06.2022 та в сумі 29947,58грн. за період 03.06.2022-06.09.2022, всього 31569,74грн.

- інфляційні втрати в сумі 11303,66грн. за період червень-серпень 2022 року,

- 3% річних в сумі 2040,18грн. за період 21.05.2022-06.09.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції, судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом яких здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. При цьому за перерахунком суду розмір цих вимог складає 11303,74грн. Враховуючи, що кредитором заявлена суму інфляційних втрат за вказаною накладною 11303,66грн., судом розглядаються ці вимоги в заявленій кредитором сумі 11303,66грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних, судом встановлено, що кредитором вірно визначений період таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені, судом встановлено, що кредитором вірно визначені періоди таких нарахувань та наданий розрахунок є арифметично вірний.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини конкурсні кредиторські вимоги ТОВ «Інвент Груп» в сумі 1 679 036,04грн. (заборгованість за договором) є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають визнанню в наступній черговості:

1 272 577,01грн. (основний борг) - четверта черга;

192 358,33грн. (інфляційні втрати) четверта черга;

20 218,93грн. (3% річних) четверта черга;

193 881,77грн. (пеня) шоста черга.

Вимоги в сумі 0,03грн. (інфляційні втрати) визнанню не підлягають.

Також, підлягають визнанню та включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у розмірі 4 962,00грн. - судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника та 167903,60грн. витрати на правничу допомогу.

Заперечення розпорядника майна в цій частині спростовуються наступним:

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 ГПК України).

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Тому помилковими є аргументи розпорядника майна щодо відсутності підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів таких витрат з віднесенням до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Щодо розміру (обґрунтованості) та задоволення таких витрат, суд зважає на таке.

За змістом частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Згідно з частиною третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У наведених постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

На підтвердження з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Інвент Груп" надано, зокрема, копію договору №05/2016 про надання правової допомоги від 11.05.2016, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3617 від 20.10.2010, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.10.2022, копію додаткової угоди від 03.10.2022 до договору про надання правової допомоги №05/2016 від 11.05.2016, копію платіжного доручення №2312 від 11.10.2022 на суму 167903,60грн., попередній звіт адвоката від 10.10.2022 до договору про надання правової допомоги №05/2016 від 11.05.2016 та додаткової угоди від 03.10.2022.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають визнанню.

· За результатами розгляду кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інвест», повідомлення розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог, суд встановив:

ТОВ «Технобуд Інвест» звернулося до суду із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 84 679,94грн. (66 060,00грн. - основний борг, 6 134,69грн. пеня, 10 689,58грн. інфляційні втрати, 1 795,67грн. 3% річних) з віднесенням до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та судового збору в сумі 4962,00грн. з віднесення до першої черги задоволення вимог кредиторів, всього в сумі 89 641,94грн.

Заява подана в межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з повідомленням розпорядника майна про результати розгляду кредиторських вимог вказані вимоги визнані розпорядником майна частково в сумі 75 845,32грн. як такі, що не є забезпеченими кредиторськими вимогами та підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Вимоги в сумі 6 134,69грн. (пеня) відхилені з посиланням на статтю 1 Кодексу України з процедур банкрутства, як такі, що не включаються до складу грошового зобов`язання. Вимоги зі сплати судового збору в сумі 4 962,00грн. відхилені з підстав того, що вони виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство та відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є поточними вимогами.

Як вбачається з матеріалів заяви в обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Технобуд Інвест» посилається на наявність заборгованості ПАТ «Енергомашспецсталь»:

1. за договором №14/675 купівлі-продажу від 23.09.2021, укладеного між ТОВ «Технобуд Інвест», як продавцем, та ПАТ «»Енергомашспецсталь», як покупцем.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав: копію договору №14/675 купівлі-продажу від 23.09.2021, копію видаткової накладної №УТ-486 від 05.10.2021, копію рахунку на оплату №УТ-642 від 05.10.2021, копію довіреності №922 від 05.10.2021, копію експрес-накладної нова пошта.

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов`язується передати покупцеві товар: гвинт С02707-Т08Р у кількості - 20шт за ціною 166грн./шт. без ПДВ та на суму 3984грн. з ПДВ, ПДВ 664грн., гвинт С02708-Т08Р у кіл-ті 20шт за ціною 167грн/шт. без ПДВ та на суму 4008грн з ПДВ, ПДВ-668грн., а покупець зобов`язується відповідно до умов цього договору прийняти та оплатити його.

Згідно з пунктом 2.1. договору сума договору складає 7992,0грн. з урахуванням ПДВ, ПДВ-1332грн.

Поставка товару протягом 10 днів з моменту підписання договору. Поставка продукції на умовах DDP (в редакції Інкотермс-2010) м.Краматорськ склад перевізника (пункт 3.2. договору).

За умовами пункту 4.1. договору оплата здійснюється на умовах відстрочки платежу протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції на ЦІС ПАТ «ЕМСС».

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2022 (пункт 5.2. договору).

Договір підписаний представниками сторін, підписи представників скріплені печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання, визнання недійсним договору чи його окремих положень суду не надано та відповідно такі докази в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов пункту 1.1. договору постачальником ТОВ «Технобуд Інвест» на підставі видаткової накладної №УТ-486 від 05.10.2021 поставлено, а покупцем ПАТ «Енергомашспецсталь» прийнято товар на суму 7992,00грн.

На оплату товару виставлено рахунок №УТ-642 від 05.10.2021 на суму 7992,00грн.

2. за договором №14/687 купівлі-продажу від 05.10.2021, укладеного між ТОВ «Технобуд Інвест», як продавцем, та ПАТ «»Енергомашспецсталь», як покупцем.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав: копію договору №14/687 купівлі-продажу від 05.10.2021, копію листа погодження до договору №14/687 від 05.10.2021, копію додаткової угоди №1 від 05.10.2021 до договору №14/687 від 05.10.2021, копію видаткової накладної №УТ-483 від 05.10.2021, копію рахунку на оплату №УТ-684 від 05.10.2021, копію довіреності №922 від 05.10.2021.

Відповідно до пункту 1.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 05.10.2021 продавець зобов`язується передати покупцеві товар: Припій П100М у кіл-ті 2 кг за ціною 2895грн/кг. без ПДВ та на суму 6948грн. з ПДВ. ПДВ-1158грн., а покупець зобов`язується відповідно до умов цього договору прийняти та оплатити його.

Загальна сума договору складає 6948,0грн. з урахуванням ПДВ, ПДВ-1158грн. (пункт 2.1. договору).

Строк поставки товару протягом 10 днів з моменту підписання договору. Поставка продукції на умовах DDP (в редакції Інкотермс-2010) м.Краматорськ склад перевізника (пункт 3.2. договору).

За умовами пункту 4.1. договору оплата здійснюється на умовах відстрочки платежу протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції на ЦІС ПАТ «ЕМСС».

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2022 (пункт 5.2. договору).

Договір підписаний представниками сторін, підписи представників скріплені печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання, визнання недійсним договору чи його окремих положень суду не надано та відповідно такі докази в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов пункту 1.1. договору постачальником ТОВ «Технобуд Інвест» на підставі видаткової накладної №УТ-483 від 05.10.2021 поставлено, а покупцем ПАТ «Енергомашспецсталь» прийнято товар на суму 6948,00грн.

На оплату товару виставлено рахунок №УТ-684 від 05.10.2021 на суму 6948,00грн.

3. за договором №14/817 купівлі-продажу від 10.12.2021, укладеного між ТОВ «Технобуд Інвест», як продавцем, та ПАТ «»Енергомашспецсталь», як покупцем.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав: копію договору №14/817 купівлі-продажу від 10.12.2021, копію видаткової накладної №УТ-631 від 17.12.2021, копію рахунку на оплату №УТ-876 від 17.12.2021, копію довіреності №1140 від 15.12.2021, копію експрес-накладної нова пошта.

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов`язується передати покупцеві товар: Рулетка Р10УЗК у кіл-ті 10 шт за ціною 285грн/шт. без ПДВ та на суму 3420грн. з ПДВ. ПДВ-570грн., Рулетка Р20УЗК у кіл-ті 10 шт. за ціною 395грн/шт. без ПДВ та на суму 4740грн. з ПДВ. ПДВ-790грн., а покупець зобов`язується відповідно до умов цього договору прийняти та оплатити його.

Загальна сума договору складає 8160грн. з урахуванням ПДВ, ПДВ-1360грн. (пункт 2.1. договору).

Строк поставки товару протягом 10 днів з моменту підписання договору. Поставка продукції на умовах DDP (в редакції Інкотермс-2010) м.Краматорськ склад перевізника (пункт 3.2. договору).

За умовами пункту 4.1. договору оплата здійснюється на умовах відстрочки платежу протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції на ЦІС ПАТ «ЕМСС».

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2022 (пункт 5.2. договору).

Договір підписаний представниками сторін, підписи представників скріплені печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання, визнання недійсним договору чи його окремих положень суду не надано та відповідно такі докази в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов пункту 1.1. договору постачальником ТОВ «Технобуд Інвест» на підставі видаткової накладної №УТ-631 від 17.12.2021 поставлено, а покупцем ПАТ «Енергомашспецсталь» прийнято товар на суму 8160,00грн.

На оплату товару виставлено рахунок №УТ-876 від 17.12.2021 на суму 8160,00грн.

4. за договором №14/644 постачання від 09.09.2021, укладеного між ТОВ «Технобуд Інвест», як постачальником, та ПАТ «»Енергомашспецсталь», як покупцем.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав: копію договору №14/644 постачання від 09.09.2021, копію листа погодження до договору №14/644 від 09.09.2021 та специфікації №1 від 09.09.2021, копію специфікації №1 від 09.09.2021 до договору №14/644 від 09.09.2021, копію видаткової накладної №УТ-438 від 15.09.2021, копію рахунку на оплату №УТ-614 від 15.09.2021, копію довіреності №856 від 15.09.2021, копію експрес-накладної нова пошта.

Відповідно до пункту 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені сторонами в специфікаціях, є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. договору ціна продукції вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна сума договору є величиною змінною і складається з суми всіх специфікацій, оформлених до цього договору, але не може перевищувати 800 00грн. без ПДВ, 160 000грн. ПДВ, а всього 960 000грн. з урахуванням ПДВ (пункт 2.2. договору).

Пунктом 5.1., 5.2. договору передбачено, що строки та умови постачання товару вказуються в специфікаціях. Датою постачання товару вважається дата його передачі покупцеві постачальником у встановленому в специфікації місці.

За умовами пунктів 9.1., 9.2., 9.3. договору оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України. За домовленістю сторін можливі інші види розрахунків. Покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, зазначеного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і документа про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

Відповідно до пункту 10.5. договору при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2023р. (пункт 13.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Доказів розірвання, визнання недійсним договору чи його окремих положень суду не надано та відповідно такі докази в матеріалах справи відсутні.

Сторонами договору підписана специфікація №1 від 09.09.2021 до договору, якою визначені найменування продукції пластина СР51-82-000, кількість 100 шт., вартість 42960,00грн. з ПДВ, умови оплати відстрочка платежу 30 календарних днів після поставки товару на ЦІС ПАТ «ЕМСС», умови поставки - DDP (в редакції Інкотермс-2010) м.Краматорськ склад покупця, термін поставки товару протягом 1-2 календарних днів з моменту отримання заявки.

На виконання умов договору та специфікації постачальником ТОВ «Технобуд Інвест» на підставі видаткової накладної №УТ-438 від 15.09.2021 поставлено, а покупцем ПАТ «Енергомашспецсталь» прийнято товар на суму 42960,00грн.

На оплату товару виставлено рахунок №УТ-614 від 15.09.2021 на суму 42960,00грн.

Видаткові накладні містять посилання на відповідні договори за якими здійснювалася поставка товару. Видаткові накладні підписані представниками постачальника та покупця (отримувача).

Товар прийнятий представником отримувача Тихоновою Н.П. (за довіреностями, виданими ПАТ «Енергомашспецсталь» на отримання від ТОВ «Технобуд Інвест» цінностей за договорами №14/675 від 23.09.2021, №14/687 від 05.10.2021, №14/817 від 10.12.2021, №14/644 від 09.09.2021.

Станом на теперішній час зобов`язання боржника, покупця за вказаними договорами щодо оплати отриманого товару не виконані. Відповідні докази суду не надані та в матеріалах справи станом на час розгляду кредиторських вимог ТОВ «Технобуд Інвест» відсутні.

Боржник факт існування між сторонами правовідносин з поставки товару згідно договорів №14/675 від 23.09.2021, №14/687 від 05.10.2021, №14/817 від 10.12.2021, №14/644 від 09.09.2021 не спростував, жодних заперечень до суду не надав.

Надавши оцінку тим обставинам та доказам, на які посилається ТОВ " Технобуд Інвест" у своїй заяві про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає, що посилання на існування правовідносин між сторонами згідно договорів №14/675 від 23.09.2021, №14/687 від 05.10.2021, №14/817 від 10.12.2021, №14/644 від 09.09.2021 мають підтвердження, а наведені факти не суперечать доказам, що додані до заяви.

Встановлення вищевказаних обставин дає підстави для висновку про існування у боржника невиконаного грошового зобов`язання за вказаними договорами у заявленій кредитором сумі 66060,00грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі 912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 зазначено, що така правова позиція щодо правильного застосування норм права підлягає врахуванню у справі про банкрутство в разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника як на стадії розпорядження майном боржника, так і на стадії ліквідаційної процедури, з урахуванням перебування в цей час боржника в особливому правовому становищі, зокрема і щодо дії мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Оскільки сума боргу за вказаним договором боржником сплачена не була, кредитором за прострочення виконання зобов`язань відповідно до чинного законодавства нараховані 3% річних та інфляційні нарахування.

1) Згідно з наведеним у заяви розрахунком сума інфляційних втрат, що нарахована на суму боргу 7992,00грн. за період січень-серпень 2022 року, складає 1692,60грн., сума 3% річних, що нарахована на суму боргу 7992,00грн. за період з 04.11.2021 по 07.09.2022, складає 202,31грн.

Поставка - 05.10.2021, строк оплати 04.11.2021 включно (протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції), прострочка з 05.11.2021.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати товару у сумі 7992,00грн., судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду розмір цим вимог складає 1561,08грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого товару у сумі 7992,00грн., судом встановлено, що кредитором не вірно визначені період початку та закінчення таких нарахувань.

Відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розмір 3 % річних на суму 7992,00грн. за період з 05.11.2021 по 06.09.2022 включно (за період до дати введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 07.09.2022) становить 201,00грн.

2) Згідно з наведеним у заяви розрахунком сума інфляційних втрат, що нарахована на суму боргу 6948,00грн. за період січень-серпень 2022 року, складає 1471,50грн., сума 3% річних, що нарахована на суму боргу 6948,00грн. за період з 04.11.2021 по 07.09.2022, складає 175,89грн.

Поставка - 05.10.2021, строк оплати 04.11.2021 включно (протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції), прострочка з 05.11.2021.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати товару у сумі 6948,00грн., судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду розмір цим вимог складає 1357,15грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого товару у сумі 6948,00грн., судом встановлено, що кредитором не вірно визначені період початку та закінчення таких нарахувань.

Відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розмір 3 % річних на суму 6948,00грн. за період з 05.11.2021 по 06.09.2022 включно (за період до дати введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 07.09.2022) становить 174,75грн.

3) Згідно з наведеним у заяви розрахунком сума інфляційних втрат, що нарахована на суму боргу 8160,00грн. за період січень-серпень 2022 року, складає 1591,20грн., сума 3% річних, що нарахована на суму боргу 8160,00грн. за період з 16.01.2022 по 07.09.2022, складає 156,94грн.

Поставка - 17.12.2021, строк оплати (протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції) 17.01.2022 включно враховуючи, що 16.01.2022 є вихідним днем, прострочка з 18.01.2022.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати товару у сумі 8160,00грн., судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду розмір цим вимог складає 1468,72грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого товару у сумі 8160,00грн., судом встановлено, що кредитором не вірно визначені період початку та закінчення таких нарахувань.

Відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розмір 3 % річних на суму 8160,00грн. за період з 18.01.2022 по 06.09.2022 включно (за період до дати введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 07.09.2022) становить 155,60грн.

4) Згідно з наведеним у заяви розрахунком сума інфляційних втрат, що нарахована на суму боргу 42960,00грн. за період січень-серпень 2022 року, складає 9098,38грн., сума 3% річних, що нарахована на суму боргу 42960,00грн. за період з 15.11.2021 по 07.09.2022, складає 1260,53грн., сума пені, що нарахована на суму боргу 42960,00грн. за період з 15.11.2021 по 07.09.2022, складає 6134,69грн.

Поставка - 15.09.2021, строк оплати (протягом 30 календарних днів з моменту поставки продукції) 15.10.2021 включно, прострочка з 16.10.2021.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку інфляції за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати товару у сумі 42960,00грн., судом встановлено, що кредитором правильно визначений період, протягом якого здійснено відповідні нарахування за несвоєчасність виконання зобов`язання. Проте за перерахунком суду розмір цим вимог складає 8391,38грн.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку 3% річних за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого товару у сумі 42960,00грн., судом встановлено, що кредитором не вірно визначений період закінчення таких нарахувань.

Відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розмір 3 % річних на суму 42960,00грн. за період з 15.11.2021 по 06.09.2022 включно (за період до дати введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 07.09.2022) становить 1045,17грн.

За змістом статей 549, 550, 610, 611, 612 ЦК України та статей 193, 216, 218, 230 ГК України підставою для застосування до учасника господарських відносин господарсько-правової відповідальності у вигляді зобов`язання сплатити пеню є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання - порушення правил здійснення господарської діяльності, а саме невиконання або неналежне (несвоєчасне) виконання грошового зобов`язання, внаслідок якого виникає обов`язок, зокрема сплатити пеню.

Як встановлено судом згідно з пунктом 10.5. договору при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Слід зазначити, що право встановити в договорі розмір та порядок нарахування пені узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, якою передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До того ж, таке право надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Так, за змістом частин 4 і 6 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, судом встановлено, що договором не визначений певний термін, шляхом вказівки на подію.

Таким чином нарахування пені має здійснюватися відповідно до частини 6 статті 232 ГК України.

Перевіривши вірність здійсненого кредитором розрахунку пені за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання з оплати товару у сумі 42960,00грн., судом встановлено, що кредитором не правильно визначений період закінчення нарахування пені, оскільки не враховані положення частини 6 статті 232 ГК України.

Відповідно до розрахунку суду здійсненого за допомогою калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" розмір пені на суму 42960,00грн. за період з 15.11.2021 по 16.04.2022 включно становить 3414,45грн.

Заперечення розпорядника майна в цій частині спростовуються наступним:

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства про банкрутство грошове зобов`язання визначено, як зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду тощо. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Конкурсні кредитори, згідно зі статтею 1 цього Кодексу це кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною першою статті 45 Кодексу про банкрутство передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

В частині третій цієї статті Кодексу про банкрутство визначені вимоги до заяви кредитора з вимогами до боржника, відповідно до яких заява кредитора має містити, зокрема розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування.

За змістом наведених положень заборона на включення до грошового зобов`язання неустойки (штрафу, пені) та інших фінансових санкцій стосується кредитора, що звертається із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (ініціюючого кредитора).

Натомість ця заборона не поширюється на вимоги конкурсного кредитора при зверненні до господарського суду із письмовою заявою про кредиторські вимоги до боржника, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство (частина третя статті 45 Кодексу про банкрутство). Аналогічне правило діє для ініціюючого кредитора у разі заявлення ним до боржника додаткових грошових вимог відповідно до порядку, передбаченого частиною другою статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства. Кодекс України з процедур банкрутства не ототожнює зміст та склад вимог кредитора при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (які мають бути грошовими, однак до них не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції), зі змістом та складом вимог конкурсного кредитора, що можуть бути як грошовими, так і майновими (частина друга статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства), та включати неустойку (штраф, пеню) та інші фінансові санкції (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.01.2021 у справі №910/19006/19).

Загальний розмір інфляційних втрат складає 12778.33грн. (з розрахунку: 1561,08грн. + 1357,15грн. + 1468,72грн. + 8391,38грн.). Враховуючи, що кредитором заявлено заборгованість зі сплати інфляційних втрат в загальній сумі 10689,58грн., судом розглядаються вказані вимоги у визначній кредитором сумі.

Загальний розмір 3% річних складає 1576,52грн. (з розрахунку: 201,00грн. + 174,75грн. + 155,60грн. + 1045,17грн.).

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини конкурсні кредиторські вимоги ТОВ «Технобуд Інвест» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають визнанню в сумі 81740,55грн, з яких:

66060,00грн. (основний борг) - четверта черга;

10689,58грн. (інфляційне збільшення) четверта черга;

1576,52грн. (3% річних) четверта черга;

3414,45грн. (пеня) шоста черга.

Вимоги в сумі 219,15грн. (3% річних) визнанню не підлягають.

Також, підлягають визнанню та включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у розмірі 4 962,00грн. - судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Заперечення розпорядника майна в цій частині спростовуються наступним:

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України та статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати зі сплати судового збору не є у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів. При цьому суд зазначає про неможливість повторного заявлення таких вимог, які розглядалися у попередньому засіданні.

Тому помилковими є аргументи розпорядника майна щодо відсутності підстав для визнання та включення таких витрат до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до першої черги задоволення вимог кредиторів у попередньому засіданні на стадії процедури розпорядження майна.

Відповідно до абз. 2 частини 2 статті 47 Кодексу України з питань банкрутства, у разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

Враховуючи кількість поданих на розгляд суду заяв з вимогами до боржника та спірний характер частини цих вимог, а також значний обсяг наданих документів, беручи до уваги необхідність забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розгляду кредиторських вимог, суд вважає за необхідне оголосити перерву у попередньому засіданні з розгляду вимог інших кредиторів.

Керуючись статтями 1, 2, 9, 44, 45, 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтям 2, 3, частиною 6 статті 12, статтями 73-79, 86, 123, 126, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Визнати кредиторські вимоги:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фематек-Україна», м.Дніпро у сумі 116893,93грн., в тому числі: 103902,14грн. - основний бог (четверта черга), 11574,17грн. інфляційне збільшення (четверта черга), 1417,62грн. 3% річних (четверта черга) та 4962,00грн. судового збору (перша черга);

Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ у сумі 74 093 369,76грн. (четверта черга) та 4962,00грн. судового збору (перша черга);

Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобуд Інвест», м.Дніпро у сумі 81740,55грн, в тому числі: 66060,00грн. - основний борг (четверта черга), 10689,58грн. - інфляційні втрати (четверта черга), 1576,52грн. - 3% річних (четверта черга), 3414,45грн. пеня (шоста черга) та 4962,00грн. судового збору (перша черга);

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент Груп» в сумі 1 679 036,04грн., в тому числі: 1 272 577,01грн. - основний борг (четверта черга),192 358,33грн. інфляційні втрати (четверта черга), 20 218,93грн. - 3% річних (четверта черга), 193 881,77грн. пеня (шоста черга), та 4962,00грн. судового збору (перша черга), а також 167903,60грн. витрат на правничу допомогу.

Відмовити ТОВ «Фєматек-Україна» у визнанні кредиторських грошових вимог в сумі 264,74грн. (3% річних).

Відмовити ТОВ «Технобуд Інвест» у визнанні кредиторських грошових вимог в сумі 219,15грн. (3% річних).

Відмовити ТОВ «Інвент Груп» у визнанні кредиторських грошових вимог в сумі 0,03грн. (інфляційні втрати).

Оголосити перерву у попередньому засіданні суду в частині розгляду інших кредиторських вимог до 17.01.2023 о 12:00год. Засідання суду відбудеться у приміщенні суду за адресою: м.Харків, проспект Науки, 5, каб. (зал судового засідання) №105.

Повідомити учасників справи, що заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд».

Повідомити, що участь у попередньому засіданні можлива для учасників справи виключно в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку та можливість проведення засідання суду у приміщенні Господарського суду Донецької області.

Направлення даної ухвали здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи, телефонограмою, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-порталі судової влади України на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області у рубриці "Повідомлення для учасників процесу" розділу "Інше".

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 05.12.2022 та може бути оскаржена в частині визнання та відмови кредиторських вимог до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги у строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.12.2022.

Суддя М.О. Лейба