ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Справа № 918/99/19(918/1028/21)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Савченко Г.І. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Запорожець І.А. (в режимі відеоконференції);

відповідача - Пахомов І.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06 вересня 2022 року (повний текст складено 16.09.2022) у справі №918/99/19(918/1028/21) (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" від імені та в інтересах якого діє арбітражний керуючий Закорко Вадим Вікторович

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний"

про визнання недійсним одностороннього правочину

в межах справи №918/99/19

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06 вересня 2022 року у справі №918/99/19(918/1028/21) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" від імені та в інтересах якого діє арбітражний керуючий Закорко Вадим Вікторович до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про визнання недійсним одностороннього правочину задоволено.

Визнано недійсним односторонній правочин - заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" про зарахування зустрічних однорідних вимог №14-001-12394-2020 від 15.04.2020, а саме: зарахування зустрічних однорідних вимог з моменту направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" заяви, зобов`язання Акціонерного банку "Південний" по відшкодуванню на користь ТОВ "МІЛК ВОРД" грошових коштів в розмірі 7 793 223,04 грн та зустрічне зобов`язання ТОВ "МІЛК ВОРД" щодо погашення заборгованості за кредитними договорами від 03.04.2017 №AL2017-01193 та від 03.04.2017 №AL2017-01194, зобов`язання за якими були забезпечені договором поруки від 03.04.2017 та застави від 05.04.2017 у розмірі 7 793 223,04 грн припиняються.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ПАТ АБ "Південний" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 квітня 2017 року між ПАТ АБ "Південний" та ТОВ "Торговий дім "Мілк-Маркет" і TOB "МІЛК ВОРД" (разом - позичальники, а окремо кожен з них - позичальник) укладено генеральну угоду про кредитування №AGS2017-01190 (далі - Генеральна угода), відповідно до умов якої Банк на прохання будь-якого з позичальників відкриває кредитні лінії на умовах викладених в Генеральній угоді та відповідних кредитних договорах, які укладаються окремо з кожним з позичальників, відповідно до положень Генеральної угоди.

03 квітня 2017 року в межах Генеральної угоди між Банком та ТОВ "Торговий дім "Мілк Маркет" був укладений кредитний договір № AL2017-01193, відповідно до умов якого, з урахуванням всіх змін та доповнень, Банк видав позичальнику кредит у розмірі 18 000 000,00 гривень під 21,5 % річних на строк до 31.03.2022, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку визначеному умовами кредитного договору.

05 квітня 2017 року між ТОВ "МІЛК ВОРД" та ПАТ АБ "Південний" був укладений договір застави (далі - договір застави), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. № 200, предметом якого є надання заставодавцем в заставу обладнання, опис якого зазначений у п.1.4. даного договору, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має пріоритет згідно з черговістю їх державної реєстрації в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в заставу за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

За цим договором заставою забезпечується виконання солідарних зобов`язань позичальника, що випливають з Генеральної угоди про кредитування №AGS2017-01190 від 03.04.2017, укладеної між заставодержателем та позичальниками, кредитних договорів, укладених в рамках цієї генеральної угоди про кредитування за №AL2017-01194 від 03.04.2017, укладеним між заставодержателем та позичальником - 1 та за №AL2017-01193 від 03.04.2017, укладеним між заставодержателем та позичальником - 2 та всіх додаткових угод до них, в тому числі додаткових угод, що будуть укладені в майбутньому щодо будь-яких змін умов вказаних договорів, згідно з якою розмір кредитної заборгованості позичальника/ів за всіма відкритими в рамках даної генеральної угоди про кредитування кредитними лініями згідно кредитних договорів не повинен перевищувати встановлений максимальний ліміт у розмірі 20 000 000,00 грн, терміном повернення не пізніше "31" березня 2022 року, на цілі, вказані в кредитному договорі, а позичальник зобов`язуються в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути заставодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору (п.1.2 договору застави).

Згідно з п.4.1 договору застави в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором заставодавець надав в заставу обладнання згідно з переліком (далі -предмет застави), яке вказане в описі майна, який є невід`ємною частиною даного договору (Додаток № 1 та Додаток № 2).

У відповідності до п.1.5 договору застави, на строк дії цього договору предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця за адресою: Хмельницька обл., Городоцький район, м. Городок, провулок Молочноконсервний, будинок 1.

За домовленістю сторін вартість предмету застави становить 18 959 684 грн 95 коп. без ПДВ, з яких предмет застави, згідно додатку №1 - 16 998 100 грн 45 коп., предмет застави, згідно додатку №2 -1 961 584 грн. 50 коп. без ПДВ (п.1.7 договору застави).

Пунктом 2.1.8 договору застави сторони передбачили, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані позичальником.

Відповідно до п.3.1. договору застави, заставодавець солідарно з позичальником несуть відповідальність перед заставодержателем. Заставодавець несе відповідальність перед заставодержателем в межах вартості предмету застави.

Відповідно до п.п 3.2-3.3 договору застави, звернення стягнення на предмет застави відбувається у випадках, передбачених цим договором і здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору. Здійснення стягнення і реалізація предмета застави здійснюється в позасудовому порядку або на підставі рішення суду.

Відповідно до п.3.4 договору застави, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет застави згідно з переліком.

Відповідно до п.4.1 договору застави, термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також виконання зобов`язань заставодавцем за цим договором та всіма додатковими угодами до них.

Зважаючи на те, що позичальник неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, 16.03.2018 Банк, керуючись умовами п. 3.1-3.2 договору застави та ст.ст. 23, 24, 26-28, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ініціював процедуру позасудового звернення стягнення на предмет застави, та звернув стягнення на предмет застави, шляхом його продажу третій особі.

Оскільки протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишалось невиконаним, Банк визначив особу покупця заставного майна та 16.04.2018 уклав з ТОВ "Рента Компані" договір купівлі-продажу заставного майна ТОВ "Мілк Ворд" з додатком.

Відповідно до п.1.1 договору, продавець (ТОВ "Мілк Ворд" від імені якого діє Банк) передає, а покупець (ТОВ "Рента Компані") приймає обладнання, згідно переліку обладнання (додаток №1 до договору) (предмет застави), яке належить продавцю та перебуває в заставі Банку.

Купівлю-продаж обладнання вказаного в п.1 цього договору вчинено за 7 793 223,04 грн. Оплата вартості обладнання, встановлена в п.2.1 цього договору, здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів, в строк до 28.02.2019 включно на рахунок Банку (п.п. 2.1, 2.2 договору).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року у справі №918/99/19 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД". Введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД" арбітражного керуючого Закорко Вадима Вікторовича.

23.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛК-ВОРД" звернулось до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Компані" про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання, укладеного 16.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілк-Ворд" та ТОВ "Рента компані".

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 та постановою Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №918/99/19, позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу обладнання згідно Переліку обладнання (Додаток №1 до цього договору та його невід`ємна частина), яке належало ТОВ "Мілк Ворд" та перебувало в заставі ПАТ АБ "Південний"), укладений 16.04.2018 між ТОВ "Мілк Ворд" від імені якого у відповідності зі ст.30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", та п.3.4 договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. 05.04.2017 за реєстровим № 200 діяло ПАТ АБ "Південний" та ТОВ "Рента компані".

В подальшому, 07.04.2020 ПАТ АБ "Південний" надіслало боржнику (ТОВ "МІЛК ВОРД") заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (в порядку ст. 601 ЦК України) №14-001-12394-2020 від 15.04.2020, в якій повідомило про зарахування зустрічних однорідних вимог та зазначило, що з моменту направлення ТОВ "МІЛК ВОРД" даної заяви, зобов`язання ПАТ АБ "Південний" по відшкодуванню на користь ТОВ "МІЛК ВОРД" грошових коштів в розмірі 7 793 223,04 грн та зустрічне зобов`язання ТОВ "МІЛК ВОРД" щодо погашення заборгованості за кредитними договорами від 03.04.2017 № AL2017-01193 та від 03.04.2017 №AL2017-01194, зобов`язання за якими були забезпечені договором поруки від 03.04.2017 та застави від 05.04.2017, у розмірі 7 793 223,04 грн припиняються.

ТОВ "МІЛК ВОРД" від імені та в інтересах якого діє арбітражний керуючий Закорко Вадим Вікторович, посилаючись на те, що односторонній правочин - заява ПАТ АБ "Південний" про зарахування зустрічних однорідних вимог №14-001-12394-2020 від 15.04.2020, суперечить ст.ст. 601, 602 ЦК України, ст.203 ГК України, оскільки вимоги сторін по вказаному односторонньому правочину не є зустрічними, однорідними та безспірними, а також суперечить ст.41 КУзПБ, позаяк даний правочин укладений під час дії мораторію, звернувся до суду з позовом про визнання даного правочину недійсним.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вже зазначалося вище, рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 та постановою Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №918/99/19, позов задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу обладнання згідно Переліку обладнання (Додаток №1 до цього договору та його невід`ємна частина), яке належало ТОВ "Мілк Ворд" та перебувало в заставі ПАТ АБ "Південний"), укладений 16.04.2018 між ТОВ "Мілк Ворд" від імені якого у відповідності зі ст.30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", та п.3.4 договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. 05.04.2017 за реєстровим №200 діяло ПАТ АБ "Південний" та ТОВ "Рента компані".

Вказане рішення Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 має преюдиційне значення для вирішення даного спору у справі №918/99/19(918/1028/21).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано.

Згідно з ч.2 ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства у разі визнання недійсними правочинів боржника кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відтак, з моменту набрання законної сили 20.11.2019 рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 у справі №918/99/19 про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання, у ПАТ АБ "Південний" виник обов`язок повернення заставного майна - обладнання для ТОВ "МІЛК ВОРД", а ТОВ "МІЛК ВОРД", у свою чергу, лишився зобов`язаною стороною за кредитними договорами від 03.04.2017 №AL2017-01193 та №AL2017-01194 із повернення заборгованості зобов`язання, за якими були забезпечені договором поруки та договорами іпотеки, застави від 05.04.2017, як солідарний боржник.

Як вже зазначалося вище, 07.04.2020 ПАТ АБ "Південний" надіслало боржнику (ТОВ "МІЛК ВОРД") заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (в порядку ст. 601 ЦК України) №14-001-12394-2020 від 15.04.2020, в якій повідомлено про зарахування зустрічних однорідних вимог та вказано, що з моменту направлення ТОВ "МІЛК ВОРД" даної заяви, зобов`язання ПАТ АБ "Південний" по відшкодуванню на користь ТОВ "МІЛК ВОРД" грошових коштів в розмірі 7 793 223,04 грн та зустрічне зобов`язання ТОВ "МІЛК ВОРД" щодо погашення заборгованості за кредитними договорами від 03.04.2017 № AL2017-01193 та від 03.04.2017 №AL2017-01194, зобов`язання за якими були забезпечені договором поруки від 03.04.2017 та застави від 05.04.2017 у розмірі 7 793 223,04 грн припиняються.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 1,4 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповіді положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відтак, припинення зобов`язання зарахуванням є одним із встановлених законом способів припинення зобов`язання.

Як встановлено судами обох інстанцій, ТОВ "МІЛК ВОРД" не спростовує наявність у нього заборгованості за кредитними договорами від 03.04.2017 №AL2017-01193 та №AL2017-01194 та наявності права Банку задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна, однак заперечує проти припинення зобов`язання за кредитними договорами зарахуванням зустрічних вимог за одностороннім правочином, вчиненим ПАТ АБ "Південний" 16.04.2018, позаяк вважає наявність підстав для визнання такого правочину недійсним.

Судами обох інстанцій встановлено, що відповідно до п.п 3.2-3.3 договору застави, звернення стягнення на предмет застави відбувається у випадках, передбачених цим договором і здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору. Здійснення стягнення і реалізація предмета застави здійснюється в позасудовому порядку або на підставі рішення суду.

Відповідно до п.3.4 договору застави, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави:

- передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов`язання;

- продаж заставодержателем предмету застави шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у тому числі через комісійні магазини, для чого заставодавець надає заставодержателю право укласти такий договір за ціною погодженою сторонами у п.1.7 цього договору або за ціною, що визначається на підставі незалежної експертної оцінки, та на умовах, визначених на власний розсуд заставодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені заставодавця;

- продаж предмету застави через аукціон, через біржу або на публічних торгах. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, який визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем;

- реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- іншим способом, відповідно до законодавства України, чинного на момент звернення стягнення на предмет застави.

Зважаючи на те, що позичальник неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, 16.03.2018 Банк, керуючись умовами п.п. 3.1-3.2 договору застави та ст.ст. 23, 24, 26-28, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", вирішив ініціювати процедуру позасудового звернення стягнення на предмет застави.

Банком обрано один із способів позасудового звернення на предмет застави, передбачених п.3.4 договору застави - продаж заставодержателем предмету застави шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у тому числі через комісійні магазини, для чого заставодавець надає заставодержателю право укласти такий договір за ціною погодженою сторонами у п.1.7 цього договору або за ціною, що визначається на підставі незалежної експертної оцінки, та на умовах, визначених на власний розсуд заставодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені заставодавця.

З викладеного вбачається, що зобов`язання ТОВ "МІЛК ВОРД", як солідарного боржника за кредитними договорами від 03.04.2017 № AL2017-01193 та № AL2017-01194, із повернення заборгованості, які були забезпечені договором поруки та договорами іпотеки, застави від 05.04.2017 повинні були припинитися на суму 7 793 223,04 грн (яка є ціною договору купівлі-продажу від 16.04.2018 та визначена шляхом проведення незалежної експертної оцінки).

Разом з тим, даний договір купівлі-продажу визнаний недійсним за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ПАТ АБ "Південний" є право задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна, однак припинення зобов`язання солідарного боржника ТОВ "МІЛК ВОРД" у спосіб вчинення одностороннього правочину з зарахування однорідних зустрічних вимог за рахунок майна, яке неможливо повернути в натурі за наслідками недійсного правочину з його продажу, перевівши зобов`язання із повернення заставного майна у грошовий еквівалент, - суперечить правовій природі одностороннього правочину з зарахування однорідних зустрічних вимог.

Слід зазначити, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (ст.601 ЦК України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому, правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

У постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 Верховний Суд зазначив, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених ст.601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст.602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

У постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 Верховний Суд вказав, що наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги ТОВ "МІЛК ВОРД" до ПАТ АБ "Південний" за недійсним договором купівлі-продажу предмета застави від 16.04.2018 не є зустрічними вимогам ПАТ АБ "Південний" щодо погашення заборгованості за кредитними договорами від 03.04.2017 №AL2017-01193 та №AL2017-01194, оскільки зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки.

При цьому, зустрічне зобов`язання виникає не з самої по собі вимоги про її зарахування, а на загальних підставах, передбачених ЦК України та ГК України.

Вимоги, які підлягають зарахуванню (ст.601 ЦК України), мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим).

Саме поняття "кредитор" та суб`єктний склад у правовідносинах зарахування (кредитор/боржник) обумовлює необхідність встановлення судом і відповідно доведення кредитором наявності безумовного (безспірного) зустрічного зобов`язання особи, яку вона вважає боржником, вчинити на користь такої сторони певну дію.

ПАТ АБ "Південний" посилається на те, що ТОВ "Рента компані", як покупець заставного майна, є добросовісним набувачем, а відтак майно, що було предметом визнаного недійсним договору, не може бути у нього витребуване. При цьому, ПАТ АБ "Південний" також зауважує, що оскільки майно до ліквідаційної маси не може бути ним повернуто, відтак вимогою ТОВ "МІЛК ВОРД" до ПАТ АБ "Південний" є вимога у вигляді відшкодування грошових коштів у розмірі 7 793 223 грн 04 коп., як майна за недійсним договором купівлі-продажу.

Дані твердження ПАТ АБ "Південний" колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за недійсним договором купівлі-продажу предмета застави від 16.04.2018 вимогою ТОВ "МІЛК ВОРД" є повернення до складу до ліквідаційної маси майна, яке було продане ТОВ "РЕНТА КОМПАНІІ". При цьому, боржником, зобов`язаним повернути ТОВ "МІЛК ВОРД" обладнання за недійсним правочином, є саме його покупець - ТОВ "РЕНТА КОМПАНІ", до якого перейшло майно. Трансформація вимоги до ТОВ "РЕНТА КОМПАНІ" про повернення майна у вимогу до ПАТ АБ "Південний" відшкодувати еквівалент майна у грошовому вигляді не свідчить про те, що ПАТ АБ "Південний" є боржником у даному зобов`язанні.

За кредитними договорами від 03.04.2017 №AL2017-01193 та №AL2017-01194, зобов`язання за якими були забезпечені договором поруки від 03.04.2017 та застави від 05.04.2017, вимогою ПАТ АБ "Південний" є повернення ТОВ "МІЛК ВОРД" як солідарним боржником суми кредиту.

Відтак, кредитор за одним зобов`язанням не є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням боржником за другим.

Крім того, вимоги позивача та відповідача по односторонньому правочині не є однорідними, виходячи з наступного.

Так, однорідність вимог визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

За загальним правилом, наслідком недійсності правочину є повернення сторін недійсного правочину до попереднього стану (двостороння реституція). Такий наслідок недійсності правочину зумовлює дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства загалом, які у цьому випадку полягають у недопущенні можливості порушення імперативних приписів актів цивільного законодавства, та інтересів учасників недійсного правочину - у збереженні кожним із них того, що було ним передано на виконання такого правочину.

Судами встановлено, що вимоги ПАТ АБ "Південний" за кредитними договорами від 03.04.2017 №AL2017-01193 та №AL2017-01194 до ТОВ "МІЛК ВОРД" мають грошовий характер у вигляді зобов`язання із повернення суми кредиту.

Водночас, вимоги ТОВ "МІЛК ВОРД" до ПАТ АБ "Південний" мають речовий характер, оскільки за недійсним договором купівлі-продажу предмета застави від 16.04.2018 вимогою ТОВ "МІЛК ВОРД" є повернення до складу до ліквідаційної маси майна, яке було продане ТОВ "РЕНТА КОМПАНІ".

У рішенні Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019, яке набрало законної сили, судом було не лише визнано недійсним договір-купівлі продажу предмету застави, а встановлено незаконність вчинення ПАТ АБ "Південний" позасудового звернення на предмет застави, у вигляді безпосереднього продажу заставодержателем предмету застави конкретному покупцю.

Відтак, вимога ТОВ "МІЛК ВОРД" про повернення до складу до ліквідаційної маси обладнання за своєю природою є вимогою до ПАТ АБ "Південний" як до заставодержателя, який звернув стягнення на предмет застави у незаконний спосіб, та є речовою.

При цьому, суд зазначає, що сторони з метою проведення зарахування своєю угодою не можуть змінювати предмет вимог (наприклад, оцінити майно у грошах або майнові права у вартісному виразі). Така штучна однорідність не має правового значення і зарахування неможливе.

Крім того, вимоги сторін по односторонньому правочину не є безспірними, виходячи з наступного.

Так, безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених ст.601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст.602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2021 у справі №917/258/20 зауважив на необхідності врахування правового висновку щодо застосування положень ст.ст. 215, 601 ЦК України, суть якого полягає у тому, що однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність (прозорість) вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо характеру, змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

У контексті правовідносин між ПАТ АБ "Південний" та ТОВ "МІЛК ВОРД" місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що спірною є сума зобов`язання ПАТ АБ "Південний" по відшкодуванню на користь ТОВ "МІЛК ВОРД" вартості заставного майна за недійсним договором купівлі-продажу від 16.04.2018.

Так, згідно із Звітом про незалежну оцінку майна від 12.04.2018 (об`єкт оцінки: Заставне майно - рухомі речі та обладнання, згідно договору застави від 04.04.2017 та додаткам до нього, власником якого є ТОВ "МІЛК ВОРД", місце знаходження майна: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, провулок Молочноконсервний, 1), метою оцінки є визначення ринкової (справедливої) вартості майна для цілей продажу, згідно договору застави.

Звіт про незалежну оцінку майна від 12.04.2018 виготовлений Інвестиційно-консалтинговим бюро "Тріада" на замовлення ПАТ АБ "Південний". Згідно із Звітом ринкова вартість майна становить 7 793 223 грн 04 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що вказану суму вартості предмету застави покладено в основу ціни продажу предмета застави за договором купівлі-продажу від 16.04.2018, укладеним ПАТ АБ "Південний" від імені ТОВ "МІЛК ВОРД" із ТОВ "РЕНТА КОМПАНІ".

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У зв`язку із неможливістю повернення до ліквідаційної маси ТОВ "МІЛК ВОРД" майна в натурі, відчуженого за недійсним договором купівлі продажу (обладнання згідно з переліком - Додатки №1, №2 до договору), зважаючи на норми абз.2 ч.1 ст. 216 ЦК України та ч.3 ст.42 КУзПБ, ПАТ АБ "Південний" взяв на себе зобов`язання відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину - договору купівлі продажу від 16.04.2018.

Як вбачається, у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог № 14-001-12394-2020 від 15.04.2020 ПАТ АБ "Південний" вказав про взаємозалік заборгованості ТОВ "МІЛК ВОРД" у розмірі вартості обладнання, зазначеному у визнаному недійсним договорі купівлі продажу, - 7 793 223,04 грн.

Разом з тим, боржник ТОВ "МІЛК ВОРД", оскаржуючи договір купівлі продажу від 16.04.2018, в обґрунтування позовних вимог, серед іншого посилався на те, що ціна реалізації предмета застави є втричі нижчою від його дійсної ринкової вартості.

Викладене, в свою чергу, свідчить про те, що ПАТ АБ "Південний" на дату звернення з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог було достеменно відомо про незгоду боржника ТОВ "МІЛК ВОРД" з визначеною Банком ціною продажу обладнання молокозаводу, а отже розмір відповідного зобов`язання був спірним.

Із рецензії №200918/1 від 18.09.2020 на Звіт про незалежну оцінку майна від 12.04.2018, виготовленій Представництвом Експертної ради УТО у Рівненській області на замовлення ТОВ "МІЛК ВОРД", вбачається, що Звіт про незалежну оцінку майна від 12.04.2018 не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів. Саме рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Із наведеного вбачається, що існують сумніви у справжній ринковій вартості обладнання, яке було предметом договору купівлі-продажу.

Як наслідок, є спірною сума, яка зарахована ПАТ АБ "Південний" за одностороннім правочином у погашення зобов`язань ТОВ "МІЛК ВОРД" за кредитними договорами від 03.04.2017.

Оскільки існують сумніви щодо того, що вартість обладнання на момент вчинення правочину з його продажу 16.04.2018, та який визнано недійсним, становила 7 793 223,04 грн, - відтак односторонній правочин про зарахування однорідних вимог вчинений щодо суми зобов`язань ПАТ АБ "Південний", яка є спірною.

09 листопада 2021 року ПП "Експерт-Рівне-Консалт" на замовлення ліквідатора ТОВ "МІЛК ВОРД" виготовлено Висновок про вартість майна рухомих речей та обладнання, згідно переліку, що є Додатком № 1 до договору на проведення оцінки №200909/1 від 09.09.2020, відповідно до якого дійсна ринкова вартість належного ТОВ "МІЛК ВОРД" заставленого рухомого майна (обладнання молокозаводу) станом на 08.02.2019 становила 23 709 892,00 грн.

Як вбачається із п.1.7 договору застави, за домовленістю сторін вартість предмету застави становить 18 959 684 грн 95 коп. без ПДВ, з яких предмет застави, згідно додатку №1 - 16 998 100 грн 45 коп., предмет застави, згідно додатку №2 - 1 961 584 грн 50 коп. без ПДВ.

Крім того, як вбачається із п.1.7. договору застави, сторони домовились не рідше ніж 1 раз на рік здійснювати переоцінку вартості предмета застави на підставі висновку оцінювача майна - співробітника банку, що має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача або на підставі звіту про оцінку майна, наданого незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

В матеріалах справи відсутні докази здійснення переоцінки предмету застави, здійснені на виконання п.1.7. договору, а згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна від 12.04.2018 метою оцінки було визначення ринкової (справедливої) вартості майна для цілей продажу.

Зважаючи на викладене в сукупності, спірність вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, підтверджується існуванням різних доказів щодо вартості проданого майна, а сам Звіт про незалежну оцінку майна від 12.04.2018, за яким ціна майна становить 7 793 223,04 грн, згідно з рецензією на нього від 18.09.2020 не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

При цьому, доводи ПАТ АБ "Південний" про те, що право вибору визначення розміру ціни продажу предмета застави умовами договору застави покладено лише на заставодержателя, у рамках даного спору є недоцільним, оскільки саме право вибору визначення розміру ціни продажу предмета застави не оспорюється. Спірною є сума вимог 7 793 223,04 грн, які були погашені (припинені) зарахуванням.

Як вже зазначалося вище, ТОВ "МІЛК ВОРД" не спростовує наявність заборгованості за кредитними договорами та наявності права Банку задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна, однак надає докази того, що сума вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, є спірною, що в свою чергу ставить під сумнів відповідність здійсненої 12.04.2018 оцінки предмету застави ринковим цінам.

Вищевикладене, в свою чергу, свідчить про те, що залік за заявою про припинення зобов`язання зарахуванням є таким, що не відповідає правовій природі правочину зарахування однорідних вимог, оскільки сума вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, є спірною (непрозорою).

Спір щодо суми вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, існував незалежно від передачі його на розгляд до суду, при цьому з моменту звернення до суду з даним позовом спір з матеріально-правової квінтесенції трансформувався в процесуально-правову.

Крім того, колегія суддів зазначає, що залік зустрічних однорідних вимог між боржником - ТОВ "МІЛК ВОРД" та ПАТ АБ "Південний" за рахунок вартості майна боржника порушує не лише право кредиторів щодо черговості погашення кредиторських вимог, а взагалі суперечить правовому режиму, у якому перебуває ТОВ "МІЛК ВОРД" після відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин. Після відкриття провадження у справі про банкрутство, а також після визнання вимог кредиторів, погашення вимог кредиторів повинно відбуватися виключно в рамках процедур банкрутства, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, а не шляхом вчинення цивільно-правових угод із кредитором та боржником на власний розсуд. Тобто, поза межами справи про банкрутство жоден кредитор не може отримати задоволення своїх грошових вимог.

При цьому, посилання позивача на те, що односторонній правочин вчинений під час дії мораторію на задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з абз.2 ч.8 ст.41 КУзПБ щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації.

Оскільки на час вчинення одностороннього правочину 15.04.2020 не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, відтак дія мораторію припинилася автоматично 23.08.2019 після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном згідно з ухвалою від 06.03.2019 у справі №918/99/19.

При цьому суд зауважує, що у абз.2 ч.8 ст.41 КУзПБ йдеться про задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, що є предметом забезпечення, а не про залік зустрічних однорідних вимог між боржником та кредитором.

Посилання скаржника на те, що фактично предметом спору є правовідносини, які вже були досліджені та які встановлені у іншій справі та з цих підстав вже було прийнято рішення, а факт зарахування підтвердився у трьох інстанціях, колегією суддів до уваги не беруться, зважаючи на те, що судами в ухвалі господарського суду Рівненської області від 08.07.2020, постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 та постанові Верховного Суду від 16.03.2021 усправі №918/99/19 досліджувався односторонній правочин у вигляді зустрічного зарахування вимог від 15.04.2020 в контексті того, що з матеріалів справи вбачалося, що жоден із учасників не заперечив проти цього правочину та не оспорив його у встановленому порядку до суду. За таких обставин у судів були відсутні підстави ставити під сумнів його правомірність та не приймати до уваги умови щодо припинення частини зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог.

Крім того, згідно з ч.7 ст.75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому ч.1 ст.216 ЦК України визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, в силу припису ст.204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Враховуючи викладене та зважаючи на наявність дефектів одностороннього правочину - заяви ПАТ АБ "Південний" про зарахування однорідних вимог №14-001-12394-2020 від 15.04.2020, що вказують на його недійсність, а саме, вимоги за таким правочином не є зустрічними, не є однорідними та не є безспірними, а сам правочин суперечить особливому правовому режиму, який діє щодо ТОВ "МІЛК ВОРД" після відкриття провадження у справі про банкрутство, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання його недійсним, та відповідно задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 06 вересня 2022 року у справі №918/99/19(918/1028/21) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "06" грудня 2022 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Саврій В.А.