12.12.2022Справа № 910/8219/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплекс»
до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна
про стягнення 24.386,31 грн
Без виклику представників сторін
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8219/22 від 01.09.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.
09.09.2022 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви, відповідно до якої позивач просить вважати ціною позову 24.386,31 грн та просить стягнути з відповідача 24.386,31 грн, з яких 20.340,00 грн основного боргу та 4.046,31 грн інфляційних втрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 відкрито провадження у справі № 910/8219/22 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/9218/22 від 14.11.2022 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплекс» 20.340,00 грн основного боргу, 4.046,31 грн інфляційних втрат, 2.481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

06.12.2022 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8219/22 про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10.000,00 грн. У заяві позивач просить поновити пропущений строку на подання позивачем доказів про розмір судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши надані суду докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу становить 10.000,00 грн. При цьому позивач зазначив, що докази на підтвердження витрат будуть надані суду у відповідності до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладені вимоги Господарського процесуального кодексу, Верховний Суд у постанові № 922/376/20 від 06.10.2020 зазначив, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення у даній справі прийнято у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін 14.11.2022 та копію його повного тексту було надіслано позивачу 18.11.2022 рекомендованою кореспонденцією № 227, яка отримана останнім 21.11.2022.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Заява позивача про ухвалення додаткового рішення надіслана до суду (подана до відправлення до поштового відділення зв'язку) 26.11.2022, тобто в межах встановленого строку на її подання.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для поновлення позивачу строку для подачі доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки встановлений процесуальним законодавством строк, в даному випадку, не пропущений.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

04.01.2022 між позивачем (замовник) та Адвокатським та ріелтерським об'єднанням України (виконавець) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 04-01-02/2022 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручи, а виконавець прийняв на себе зобов'язання надавати правову (правничу) допомогу замовнику (юридичні послуги).

Адвокатським та ріелтерським об'єднанням України на надання правової допомоги ТОВ «Енергомашкомплект» у Господарському суді міста Києва видано адвокату Педенко Дмитру Володимировичу ордер серії АА № 1230765 від 25.08.2022.

Підтвердженням того, що Педенко Дмитро Володимирович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000761 від 04.11.2019.

Згідно з п. 1.2 договору замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконавцю надані послуги у порядку, розмірі та у строки, передбачені додатками до даного договору.

18.02.2022 між замовником та виконавцем укладено додаток № 5 до договору, згідно з п. 2 якого вартість послуг, що надаються виконавцем за надання правничої допомоги замовнику під час розгляду у суді першої інстанції Господарського суду міста Києва за позовом замовника до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція») відповідно до п. 1 даного додатку - гонорар виконавця, складає 10.000,00 грн.

Відповідно до п. 3 додатку № 5 до договору замовник зобов'язаний здійснити оплату гонорару виконавцю в наступному порядку:

5.000,00 грн - протягом 10 (десяти) днів з моменту підписання даного додатку.

5.000,00 грн - протягом 10 (десяти) днів, з моменту отримання ухвалення судом рішення по суті та/або постановления ухвали про закриття провадження у справі, повернення позову чи залишення позовної заяви без розгляду.

24.11.2022 між замовником та виконавцем складено акт приймання-передачі виконаних робіт наданих послуг, відповідно до якого підтверджено зміст надання наступних послуг: 1. Пошук та збирання доказової бази, необхідної для захисту порушених прав замовника. 2. Аналіз доказів зібраних з метою звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів (що включає борг, інфляційні втрати, 3% річних за користування грошовими коштами), аналітика судової практики та надання пропозицій щодо подальшого ведення справи, шляхів доказування. 3. Розрахунок судового збору та оплата судового збору. 4. Підготовка позовної заяви та додатків до неї (друкування, засвідчення копій), попередній розрахунок судових витрат, та інше. 5. Відправка копії позовної заяви з додатками відповідачу по справі. Відправка позовної заяви до суду. 6. Аналіз відзиву відповідача та підготовка відповіді на відзив відповідача у справі 910/8219/22. 7. Відправка копії відповіді на відзив відповідачу та до Господарського суду міста Києва. 8. Підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8219/22 про стягнення судових витрат. 9. Відправка копії заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8219/22 про стягнення судових витрат відповідачу. 10. Відправка заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8219/22 про стягнення судових витрат до суду.

Доказів сплати позивачем Адвокатському та ріелтерському об'єднанню України в сумі 10.000,00 грн не подано.

Разом з цим, Об'єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві не погодився із розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу та вважає його надмірно завищеним. При цьому відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу заявлено не було.

Слід зазначити, що відповідно дог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з'їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його зменшення.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного надання послуг, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача в сумі 10.000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомашкомплекс» (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, 25/49, оф. 74, ) 10.000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова