ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" грудня 2022 р. Cправа № 902/1135/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд 13, м. Вінниця, 21021)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" (вул. Генерала Арабея, буд. 2а, м. Вінниця, 21020)

про стягнення заборгованості 7531,74 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № ПП/1795/S від 04.11.2022 Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" про стягнення заборгованості за Договором про надання послуги з постачання гарячої води № 6812/1 від 01.05.2021 в загальному розмірі 7531,74 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання зі сторони відповідача умов Договору про надання послуги з постачання гарячої води № 6812/1 від 01.05.2021 в частині оплати послуг з постачання гарячої води за період з травня 2021 року по травень 2022 року.

Ухвалою суду від 11.11.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/1135/22 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням розгляду справи по суті на 08.12.2022.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи останній повідомлений ухвалою суду від 11.11.2022, яка направлена на адресу електронної пошти, зазначену в позовній заяві.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався. При цьому суд зауважує, що ухвала про відкриття провадження у справі отримана представником відповідача 16.11.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 033.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідача належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

За наслідками судового засідання 08.12.2022 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2021 між Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (позивач, за Договором Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (відповідач, за Договором Споживач) укладено договір про надання послуги з постачання гарячої води №6812/1 (надалі Договір), згідно з предметом якого Виконавець зобов`язується надавати Споживачу належної якості послугу з постачання гарячої води (далі - послуга) за умови справної та належним чином функціонуючої внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, яка перебуває на балансі Споживача, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 2, 3 Договору послуга надається за адресами: вул. Павлова, 2 та вул. Хмельницьке шосе, 53/1 у м. Вінниці.

Відповідно до пункту 20 цього Договору Споживач вносить плату Виконавцю, яка складається з плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру, затвердженого тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги.

Згідно з пунктом 24 Договору Споживач здійснює оплату за спожиту послугу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 26 Договору передбачено, що під час здійснення оплати Споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата Виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі, коли Споживачем не визначено розрахункового періоду або за зазначений Споживачем період виникла переплата, Виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості Споживача за минулі розрахункові періоди або в рахунок майбутніх платежів Споживача, починаючи з найближчих до дати здійснення платежу розрахункових періодів. У разі наявної заборгованості Виконавець зараховує платіж за минулі розрахункові періоди в порядку виникнення заборгованості або на виконання рішення суду (першочергово). Виконавець не має права зараховувати плату за послугу в рахунок погашення пені, нарахованої Споживачу.

Пунктом 41 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від Договору, цей Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 42 Договору)

На виконання умов зазначеного Договору в період з травня 2021 року по травня 2022 року включно позивач надав відповідачу послугу з постачання гарячої води до зазначених у Договорі приміщень відповідача на загальну суму 7531,74 грн, про що складено акти здачі - прийняття виконаних робіт (надання послуг) за вказаний період, які позивач надіслав відповідачеві разом із рахунками на оплату. (а.с. 12-37)

Акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за травень 2021 року підписаний відповідачем.

Проте, підписані акти здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за червень 2021 року - травень 2022 року відповідач на адресу позивача не повернув. Водночас своїх заперечень щодо актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за цей період, зокрема щодо обсягів, кількісних та якісних показників отриманої послуги з постачання з гарячої води. Відповідач не висловлював та власних розрахунків суми заборгованості за спожиту гарячу воду позивачу не надав.

В рахунок погашення заборгованості за період з травня 2021 року до травня 2022 року включно відповідач платежі не здійснював.

Згідно із випискою з журналу нарахувань і оплати за період з травня 2021 року по жовтень 2022 року за особовим рахунком № 6812 за відповідачем станом на травень 2021 року рахувалась заборгованість перед КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за поставлену гарячу воду в розмірі 6001,14 грн, яка була стягнута рішенням Господарського суду Вінницької області від 24.01.2022 у справі № 902/729/21.

В липні 2022 року відповідач сплатив кошти в сумі 6001,14 грн, які відповідно до пункту 26 Договору, позивачем зараховані в рахунок погашення заборгованості за минулий період, як сплачені на виконання рішення суду.

Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги з постачання гарячої води за період з травня 2021 року по травень 2022 року включно складає 7531,74 грн, що підтверджується випискою з журналу нарахувань і оплати за період з травня 2021 року по жовтень 2022 року за особовим рахунком № 6812 (а.с. 7).

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як слідує з умов Договору про надання послуги з постачання гарячої води № 6812/1 від 01.05.2021 між сторонами виникли цивільні права та обов`язки, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198.

За приписами ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також узгоджується із положеннями ст.24 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до якого, додержання вимог договору та нормативно-правових актів відноситься до основних обов`язків споживача теплової енергії.

Відповідно до п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

При цьому, слід зазначити, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Надання позивачем відповідних послуг у визначений період підтверджено належними доказами, наведеними вище по тексту рішення, і прийняття таких послуг, у визначених в актах об`ємах та вартості, відповідачем не спростовані.

Тоді як наявні матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем оплати наданих послуг з постачання гарячої води за період травень 2021 року - травень 2022 року.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості наданих послуг з постачання гарячої води, позивач правомірно звернувся до суду в вимогами про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 7 531,74 грн.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, дослідивши всі докази у справі, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з п.2 ч. 1ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 52, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" (вул. Генерала Арабея, буд. 2а, м. Вінниця, 21020; ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021; ) 7 531 грн. 74 коп. - заборгованості та 2 481 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відому суду адресу електронної пошти позивача - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 13 грудня 2022 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (вул. Генерала Арабея, буд. 2а, м. Вінниця, 21020)