ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/568/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЖБУД», м. Ужгород

до відповідача Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатська область

про припинення податкової застави

Секретар судового засідання Соханич В.М.

За участі представників сторін:

від позивача Олійник Р.Б., адвокат;

від відповідача Буря О.О., посв. КА №000024 від 31.01.2020

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УЖБУД» заявило позов до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області з вимогою Припинити податкову заставу нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020) щодо належного ТОВ, "УЖБУД" (Україна, 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул. Гойди, будинок 28, офіс 33 ) на підставі Акту про проведені електронних торгів від "18" січня 2022 року нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. "У, У-1, (корпус № 2, цех №б), загальною площею 370,6 кв.м., що знаходиться за адресою 88000, 3акарпатська область, місто Ужгород, вулиця Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100). Позов заявлено на підставі статей 316, 319, 328 Цивільного кодексу України, статей 88, 89, 93 Податкового кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

14.09.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

16.11.2022 представник позивача подав до суду клопотання про проведення підготовчого засідання без його участі, та просить закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача не заперечив проти закриття підготовчого засідання та переходу до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 16.11.2022 року закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач зазначає, що 28 грудня 2021 року відбулися електронні торги щодо такого нерухомого майна: будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, за результатом проведення яких позивача визнано переможцем цих торгів. 18.01.2022 року заступником начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби південно західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р. при примусовому виконанні при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №43447465 від 19.11.2013 року, по виконанню виконавчих документів, де боржником є ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», складено акт про те, що відповідно до протоколу №564538 від 28.12.2021 року Державним підприємством «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) 28.12.2022 р. проведено реалізацію нерухомого майна боржника, а саме: лот № 494692, що включає в себе наступне майно: Будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, що належить ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», (, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4), на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №777026 видане 13.12.2007 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради зареєстрованого 13.12.2007 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області за реєстраційним номером 21358346, номер запису 1680 в книзі: дод. 8. Крім того, даним актом підтверджено, що нерухоме майно придбано - ТОВ «УЖБУД», , 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 28, офіс 33 за 987303,00 грн. (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч триста три гривні 00 копійок). При цьому кошти за придбане майно в розмірі 49365,15 гривень сплачено на рахунок організатора торгів, а кошти за придбане майно в розмірі 937937,85 гривень сплачено 12.01.2022 року на рахунок відділу державної виконавчої служби. 10.05.2022 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Венжега М.Д., відповідно до статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі Акта про проведені електронні торги, виданого відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) від "18" січня 2022 року позивачу було видано свідоцтво про право власності на вищевказане майно. Того ж дня, нотаріусом Венжега М.Д. була проведена державна реєстрація права власності позивача на будівлю під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м. за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100). Позивач вказує, що акту опису майна №1/50 складеного 24.06.2020 р. Головним управлінням ДПС України у Закарпатській області у зв`язку із наявністю податкового боргу у попереднього власника майна - ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» ().

Позивач також вказує, що він звертався до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу ГУ ДПС України у Закарпатській області з проханням припинити податкову заставу нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 р.). В свою чергу, відповідач, розглянувши звернення позивача, повідмовив про відсутність підстав для припинення податкової застави у порядку, передбаченому статтею 93 Податкового кодексу України, оскільки за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - у ПАТ Машинобудівний завод Тиса () станом на 11.07.2022 наявний податковий борг. Позивач вказує, що перебування придбаного на прилюдних торгах нерухомого майна в податковій заставі порушує його право власності на це майно. Оскільки позивач не є боржником, та враховуючи те, що звернення стягнення на податкову заставу можливе лише на майно платника-боржника (у даному разі це ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса»), до правовідносин, що склалися між сторонами, не можуть застосовуватись норми Податкового кодексу України в частині питання податкової застави.

Заперечення відповідача

Відповідач не погоджується із вимогами позовної заяви Позивача і вважає, що обтяження у вигляді податкової застави на нерухоме майно накладено правомірно та відсутні правові підстави для припинення такого. Вказує, що ураховуючи наявність у ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» () як станом на 24.06.2020 так і станом на сьогодні податкового боргу, Відповідач керуючись положеннями Податкового кодексу України та Закону України «Про державну реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наклав (передав у) податкову заставу на нерухоме майно (будівля корпусу №12, цех №6 літ. У-1, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, буд. 4) згідно акту опису №1/50 від 24.06.2020, про що, державним реєстратором внесено запис про обтяження №46889524 від 25.06.2020 р. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункт 93.2 статті 93 Податкового кодексу України). Оскільки, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - ПАТ «Машинобудівний завод Тиса» () станом на сьогодні наявний податковий борг, відсутні правові підстави для припинення податкової застави у порядку, передбаченому статтею 93 Податкового кодексу України.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28 грудня 2021 року відбулися електронні торги щодо такого нерухомого майна: будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, за результатом проведення яких, ТОВ «УЖБУД», , 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 28, офіс 33 (далі Позивач) визнано переможцем цих торгів.

18 січня 2022 року заступником начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби південно західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р. при примусовому виконанні при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №43447465 від 19.11.2013 року, по виконанню виконавчих документів, де боржником є ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», складено акт про те, що відповідно до протоколу №564538 від 28.12.2021 року Державним підприємством «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6) 28.12.2022 р. проведено реалізацію нерухомого майна боржника, а саме: лот № 494692, що включає в себе наступне майно: Будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, що належить ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», (, м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4), на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №777026 видане 13.12.2007 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради зареєстрованого 13.12.2007 року Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області за реєстраційним номером 21358346, номер запису 1680 в книзі: дод. 8.

Крім того, даним актом підтверджено, що нерухоме майно придбано позивачем за 987303 грн. (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч триста три гривні 00 копійок). При цьому кошти за придбане майно в розмірі 49365,15 гривень сплачено на рахунок організатора торгів, а кошти за придбане майно в розмірі 937937,85 гривень сплачено 12.01.2022 року на рахунок відділу державної виконавчої служби.

10 травня 2022 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Венжега М.Д., відповідно до статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі Акта про проведені електронні торги, виданого відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) від "18" січня 2022 року, позивачу було видано свідоцтво про право власності на вищевказане майно.

Того ж дня, нотаріусом Венжега М.Д. була проведена державна реєстрація права власності позивача на будівлю під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м. за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №301266789 від 10.05.2022р.

Водночас, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 46889524 від 10.05.2022 р. будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Мартина Сергія, 4, перебуває у податковій заставі на підставі акту опису майна №1/50 складеного 24.06.2020 р. Головним управлінням ДПС України у Закарпатській області у зв`язку із наявністю податкового боргу у попереднього власника майна - ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» ().

Позивач звертався до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області з листом від 06.06.2022 року щодо припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 р.). на що отримав відмову листом №7659/6/07-16-13-02-12 від 12.07.2022 р. з посиланням на відсутність підстав припинення податкової застави у порядку, передбаченому статтею 93 Податкового кодексу України, оскільки за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - у ПАТ Машинобудівний завод Тиса () станом на 11.07.2022 наявний податковий борг.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ Й ОЦІНКА СУДУ

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення або відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у цій справі є усунення перешкод у користуванні майном шляхом припинення податкової застави, зокрема на підставі статті 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 14.1.155 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Статтею 93 Податкового Кодексу України визначено підстави звільнення майна з податкової застави.

Згідно із пунктом 93.4 статті 93 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 Податкового кодексу України таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Із аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їхнього проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином.

Ураховуючи той факт, що на час розгляду даної справи майно реалізовано і право власності на це майно набув позивач на підставі правочину (придбане на електронних торгах), то має місце спір про право з цією особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частин четвертої-шостої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до пунктів 7, 8 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, визначено, що не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведені електронні торги переможцю всі арешти та заборони, накладені органами державної виконавчої служби (приватними виконавцями), з такого майна знімаються виконавцем (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним за результатами електронних торгів в рамках виконавчого провадження.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про визнання в установленому порядку результатів торгів, які відбулись 28.12.2021 та на яких позивач придбав майно, про захист права на яке заявлено останнім позов у цій справі, недійсними. Тобто, правочин купівлі-продажу спірного майна позивачем є правомірним, оскільки інше не встановлено законом або судом.

За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Отже, підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №924/1220/17.

Таким чином, власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Ураховуючи, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження і такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд, урахувавши наведені положення законодавства, дослідивши обставини та зібрані у справі докази дійшло висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є належним та власник майна має право вимагати усунення перешкод права розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом припинення податкової застави, а тому у відповідності до вказаних положень законодавства, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Подібні висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі №906/1063/18.

Як встановлено судом, реалізоване нерухоме майно на електронних торгах знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу у ПАТ Машинобудівний завод Тиса (), якому майно належало до торгів.

На момент розгляду цієї справи позивач є власником майна, придбаного на електронних торгах і право власності на це майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять і судом не встановлено, що були оскаржені будь-які дії позивача пов`язані із набуттям права власності на майно, придбане на прилюдних торгах з будь-яких міркувань, в тому числі щодо обмеження права користування або розпорядження власним майном.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм Цивільного кодексу, Закону України «Про виконавче провадження», особа, що придбала майно на електронних торгах, стає його власником, а це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову).

Щодо посилання відповідача на статтю 93 ПКУ, відповідно до якої у контролюючого органу відсутні правові підстави для припинення податкової застави нерухомого майна, суд зазначає наступне.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (пп.88.1., 88.2. ст.88, пп.89.3., 89.8. ст.89 ПКУ).

На теперішній час ст.93 ПКУ визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (п.93.1., 93.2. ПКУ).

Між тим, дані положення ПКУ встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є. Тобто, положення ст.93 ПКУ на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з одного боку позивач придбавши майно з прилюдних торгів в межах виконавчого провадження не може належним чином реалізувати права власника, а з іншого, майно, яке перебуває в податковій заставі, не може бути спрямоване на погашення боргу боржника (в даному випадку ПАТ Машинобудівний завод Тиса). Тобто, жодна особа не може вчинити дій щодо розпорядження цим майном.

Судом встановлено, що в Податковому кодексі не передбачено право нового власника нерухомого майна щодо автоматичного звільнення майна з податкової застави придбаного ним на прилюдних торгах у виконавчому провадженні. Прямо це питання також не регулюється будь-якими іншими нормами законодавства України.

Відповідно до частини десятої статті 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону).

Суд враховує, що подібні правовідносини регулює статті 28 Закону України «Про заставу», відповідно до якої застава припиняється у разі примусового продажу заставленого майна, та ст.17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

З правового аналізу змісту правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що такі правовідносини подібні за своїм змістом до відносин, які регулюються Законами України «Про заставу» та «Про іпотеку», а тому наявні правові підстави для застосування аналогії закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317, ч.ч.1, 2 ст.321, ч.ч.1, 2 ст.386, ч.1 ст.391 ЦК України).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, як встановлено судом, позивач є власником майна - будівель під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, та за умови зареєстрованої 25.06.2020 податкової застави (запис про обтяження номер 46889524, що перенесений із запису: 37042135) відносно особи, яка є боржником зі сплати податків та не є власником цього майна, позбавлений права вільно на власний розсуд розпоряджатись своїм майном.

Щодо підсудності

Відповідачем подавалось клопотання про закриття провадження по справі з посиланням на підсудність даного спору адміністративному суду. Суд дане клопотання повернув відповідачеві без розгляду у зв`язку із відсутністю доказів надіслання його іншим учасникам справи, водночас, з приводу підсудності даного спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.ч.1, 2 ст. 4 ГПК України).

Згідно п.6 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Позивач по суті позовних вимог наголошував на тому, що його позов спрямований саме на захист його речового права, він не оспорює рішення, дії або бездіяльність відповідача як органу, що здійснює владні функції у податкових відносинах.

До того ж, слід зауважити, що позивач у спірних правовідносинах не виступає в якості боржника за податковим боргом.

Таким чином, даний спір є підсудним саме господарським судам, протилежне твердження відповідача свого підтвердження не знайшло.

Подібна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №804/15129/15, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.07.2020 р. у справі № 821/774/17 (адміністративне провадження № К/9901/2751/17), Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2020 р. у справі № 821/996/16 (адміністративне провадження № К/9901/28863/18).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Враховуючи викладене, є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом позовна вимога позивача про припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстр речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 р.) щодо належного ТОВ "УЖБУД" (Україна, 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 28, офіс 33 ) на підставі Акту про проведені електронні торги від "18" січня 2022 року нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

Розподіл судових витрат

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 53, 73, 74, 76-80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" (Україна, 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 28, офіс 33, ) до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області (Україна, 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП: 44106694) про припинення податкової застави - задоволити повністю.

2. Припинити податкову заставу нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстр речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 р.) щодо належного Товариству з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" (Україна, 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 28, офіс 33, ) на підставі Акту про проведені електронні торги від "18" січня 2022 року нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

3. Стягнути з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області (Україна, 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП: 44106694) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УЖБУД" (Україна, 88017, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Гойди, будинок 28, офіс 33, ) 2 481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядаєтьсяhttp://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 14.12.2022

Суддя Л.В. Андрейчук