РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2022Справа № 910/20071/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про визнання недійсними рішень.

Представники учасників справи:

від позивача: Солом`яникй В.Р., ордер серія АІ № 1221953;

від відповідача: Галь А.М., ордер серія АА № 1144011;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.02.2021 у справі №910/667/21 відкрито провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; визнано ОСОБА_2 кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" на загальну суму 23 126 473, 38 грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кізленка В.А.

В подальшому, ОСОБА_1 , звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" про визнання недійсними рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ".

Позов обґрунтований тим, що рішення загальних зборів учасників відповідача про надання дозволу директору відповідача на укладення від імені Товариства договорів поруки з ОСОБА_3 на суму 649 873,62 доларів США та з ОСОБА_2 на суму 1 062 327,06 доларів США, оформлених протоколом загальних зборів учасників відповідача без номеру та без дати підлягає визнанню недійсним у зв`язку із відсутністю протоколу. Крім того, позивачем наголошено, що оскаржуване рішення було підписане не уповноваженою на те особою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 постановлено передати матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" про визнання недійсними рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" на розгляд Господарського суду міста Києва в межах провадження справи про банкрутство №910/667/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 відкладено вирішення питання про прийняття справи №910/20071/20 до свого провадження до повернення до Господарського суду міста Києва матеріалів справи №910/667/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/20071/20 без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 відкрито провадження у справі № 910/667/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва №910/667/21 від 04.02.2021 та прийнято нове рішення, яким відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ".

Постановою Верховного суду від 06.10.2021 залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 відмовлено у прийнятті до провадження матеріалів справи № 910/20071/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" про визнання недійсними рішення в межах справи № 910/667/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ". Постановлено матеріали справи № 910/20071/20 повернути судді Господарського міста Києва Лиськову М.О. для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 самовідвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи № 910/20071/20 задоволено, матеріали справи №910/20071/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" про визнання недійсними рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНД СОЛАР ЕНЕРДЖІ" передано уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи №910/20071/20, справу передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 справа № 910/20071/20 прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А., підготовче засідання призначено на 21.02.2022.

01.02.2022 ОСОБА_2 подано заяву про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

У судове засідання 21.02.2022 представник відповідача з`явився, представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та відкладено підготовче засідання на 21.03.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 підготовче судове засідання призначено на 20.06.2022.

10.06.2022 представником третьої особи подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 підготовче судове засідання призначено на 18.07.2022.

16.06.2022 представником третьої особи подано письмові пояснення та заперечення проти визнання позову відповідачем.

28.06.2022 представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 18.07.2022 представники учасників судового процесу з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 08.08.2022.

19.07.2022 представником третьої особи подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 підготовче засідання призначено на 12.09.2022.

У судове засідання 12.09.2022 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.10.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

Судове засідання 10.10.2022 судове засідання не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 розгляд справи по суті призначено на 31.10.2022.

У судове засідання 31.10.2022 представники учасників справи не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 відкладено розгляд справи на 28.11.2022.

За наслідками розгляду заяви відповідача про визнання позову судом постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, зі змісту норм процесуального права убачається, що відповідач наділений правом визнати позов на будь-якій стадії процесу (стаття 46 Господарського процесуального кодексу України), при цьому суд вирішує питання про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову ураховуючи наявність законних для того підстав.

З огляду на заявлений предмет позову, заперечення третьої особи проти позову, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову порушує законні права та інтереси третьої особи, а тому вбачає необхідність у розгляді справи по суті і відмовляє у прийнятті заяви про визнання позову відповідачем.

У судове засідання 28.11.2020 представники позивача та відповідача з`явились, представник третьої особи не з`явився.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 28.11.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» (ідентифікаційний код юридичної особи 41610319) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.09.2017, запис про проведення державної реєстрації юридичної особи 0070694.

Згідно з протоколом № 2 Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» від 19.10.2017 ОСОБА_1 (далі - позивач) є одноосібним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» (далі - відповідач), яка володіє 100% статутного капіталу товариства.

Відповідно до п. 1.3. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі», затвердженого Протоколом № 2 Загальних зборів від 19.10.2017 учасниками товариства є: громадянка України ОСОБА_1 , яка також є засновником товариства.

Відповідно до п. 5.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі», затвердженого Протоколом № 2 Загальних зборів від 19.10.2017, для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників створюється статутний капітал у розмірі 6 000 000,00 грн. Статутний капітал формується за рахунок засобів учасників та вноситься у наступному порядку: ОСОБА_1 - 6 000 000,00 грн. - 100% статутного капіталу товариства.

Пунктом 10.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» визначено, що вищим органом управління товариства є Загальні збори учасників, до яких входять всі учасники товариства.

Згідно з п. 10.4.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» до компетенції зборів товариства належить прийняття рішень щодо укладення Договорів (в тому числі зовнішньоекономічних) на загальну суму, що перевищує 1 000 000,0 грн. в місяць.

У відповідності до п.10.16.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» директор має право, зокрема укладати без доручення одноособово угоди та договори всіх видів (в тому числі зовнішньоекономічні) на загальну суму, що не перевищує 1 000 000,00 грн. на місяць, та забезпечувати їх виконання.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що ОСОБА_1 стало відомо, що у Голосіївському районному суді міст Києва розглядається справа № 752/1591/20 за позовом ОСОБА_2 (далі - третя особа) до ТОВ «Вінд Солар Енерджі» про стягнення заборгованості за Договором позики, які обґрунтовані умовами Договору поруки, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Вінд Солар Енерджі» від 10.05.2018.

Позивач зазначає, що як з`ясувалось, ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог у справі № 752/1591/20, як доказ в матеріали справи надав копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Вінд Солар Енерджі» за підписом учасника ОСОБА_1 без номеру та з датою « 10 травня 2018 року» де в частині тексту « 10 травня 2018 року» написано прописом (від руки).

Відповідно до такого протоколу, прийнято рішення надати директору ТОВ «Вінд Солар Енерджі» ОСОБА_4 дозвіл на укладення від імені Товариства договорів поруки з ОСОБА_3 на суму 649 873,63 доларів США та ОСОБА_2 на суму 1 062 327,06 доларів США.

Однак, як зазначає позивач, представлена копія протоколу загальних зборів учасників не містить ані дати проведення цих зборів, ані номеру протоколу.

Позивач зазначає, що за загальними правилами українського ділового мовлення, протокол - це документ, в якому фіксується хід обговорення питань і рішення, прийняті колегіальними органами на зборах, нарадах, конференціях тощо. Це первинний офіційний документ, на підставі якого керівництво має право вимагати від підлеглих виконання доручених їм завдань, видавати розпорядчі документи. Протокол веде технічний секретар чи обрана особа. Протокол має такі реквізити:

1. Назву виду документа, яку пишуть посередині рядка;

2. Порядковий номер протоколу;

3. Назва зборів, конференції, засідання, наради із зазначенням їх характеру (загальні збори, виробнича нарада, розширена нарада);

4. Назва установи, підприємства чи організації, де відбулися збори, конференція;

5. Дата проведення зборів, засідання, наради, яку пишуть нижче від назви організації з лівого боку. У цьому ж рядку з правого боку пишуть місце проведення (назву міста);

6. Кількісний склад учасників, який пишуть з нового рядка. У разі великої кількості присутніх на засіданні їх список складають окремо й додають, а в протоколі зазначають лише загальну кількість. Якщо кількість учасників сягає 10-12 осіб, то вказують усіх присутніх;

7. Посади, прізвища, ініціали керівників зборів, конференції, наради (голови, секретаря, членів президії);

8. Порядок денний, тобто питання, що їх розглядають на зборах, нараді або конференції. Питання у порядку денному формулюють у називному відмінку;

9. Текст;

10. Перелік додатків до протоколу із зазначенням кількості сторінок;

11. Підписи керівників зборів, засідання, конференції (голови й секретаря).

Позивач зазначає, що дата протоколу є обов`язковим реквізитом протоколу Загальних зборів учасників, однак, як вбачається, в тексті протоколу взагалі відсутні будь-які дати, в тому числі дати договорів поруки, згода на укладення яких надавалась.

Як зазначає позивач, перебуваючи у процесі переговорів, обговорення та прийняття рішення стосовно доцільності підписання товариством договору поруки, ОСОБА_1 підготувала проект протоколу для розгляду питання та прийняття рішення загальними зборами учасників товариства в порядку, визначеному нормами законодавства та положеннями статуту, а також погодження підписання договору поруки. Однак, оскільки в подальшому відповідне рішення Загальними зборами учасників прийняте так і не було, відповідне і остаточне оформлення його у вигляді протоколу як документу здійснено не було, тобто такому протоколу не було присвоєно ані дати, ані номеру. Наразі достеменно невідомо коли саме було складено такий проект та коли ОСОБА_1 , проставила на ньому свій підпис, оскільки ніде це не було зафіксовано, не будучи юридичним фактом.

При цьому, як зазначає позивач, датою протоколу зборів учасників товариства вважається саме дата проведення зборів, а не дата остаточного оформлення та підписання протоколу. Більш того, за результатами складення такого тексту ОСОБА_1 усвідомила, що рішення такого формулювання не може породжувати жодних наслідків для правомочності підписання директором договору на суму більше 1 000 000,00 грн., оскільки статутом визначено, що до компетенції Загальних зборів учасників відноситься саме прийняття рішення «щодо укладення договорів», а не рішення щодо «надання дозволу директору на укладення договорів» як було написано в тексті такого протоколу.

Таким чином, позивач зазначає, що рішення Загальних зборів учасників, що оформлене протоколом від 10.05.2018 без номеру, має бути визнано недійсним у зв`язку з відсутністю такого протоколу.

Відповідач, подав заяву про визнання позову, у прийнятті якої, судом відмовлено, оскільки визнання позову відповідачем порушує права третьої особи.

Третя особа в свою чергу, у поданих письмових поясненнях зазначила, що на противагу твердженням позивача про те, що 10.05.2018 збори учасників не проводились, а протокол відсутній на підприємстві, ОСОБА_2 надає суду ряд доказів, які з огляду на стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування заперечувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний, зокрема: Договір поруки від 10.05.2018, в якому міститься посилання на спірний протокол зборів; Договір позики від 10.05.2018 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання якого укладено Договір поруки між ОСОБА_2 та ТОВ «Вінд Солар Енерджі»; Висновок почеркознавчої та технічної експертизи документів № 1154/1155-20 від 18.03.2020, яким підтверджено належність печатки ТОВ «Вінд Солар Енерджі» та підпису директора товариства на копії протоколу зборів учасників від 10.05.2018.

Також третя особа зазначає, що позивачем в межах даного спору невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, в той же час докази, які надано позивачем не підтверджують порушення її прав, які підлягають захисту.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Приписами статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом, передбачені ст. 16 ЦК України.

Частиною першою статті 167 ГК України корпоративні права визначені як права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 ЦК України встановлено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Статтею 98 ЦК України встановлено, що рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Рішення загальних зборів господарського товариства є за своєю правовою природою актом, оскільки породжують певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідно до п.п. 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення. Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Як зазначає позивач, копія протоколу загальних зборів учасників від 10.05.2018 не містить ані дати проведення цих зборів, ані номеру протоколу.

Позивач зазначає, що за загальними правилами українського ділового мовлення, протокол - це документ, в якому фіксується хід обговорення питань і рішення, прийняті колегіальними органами на зборах, нарадах, конференціях тощо. Це первинний офіційний документ, на підставі якого керівництво має право вимагати від підлеглих виконання доручених їм завдань, видавати розпорядчі документи. Протокол веде технічний секретар чи обрана особа. Протокол має такі реквізити:

1. Назву виду документа, яку пишуть посередині рядка;

2. Порядковий номер протоколу;

3. Назва зборів, конференції, засідання, наради із зазначенням їх характеру (загальні збори, виробнича нарада, розширена нарада);

4. Назва установи, підприємства чи організації, де відбулися збори, конференція;

5. Дата проведення зборів, засідання, наради, яку пишуть нижче від назви організації з лівого боку. У цьому ж рядку з правого боку пишуть місце проведення (назву міста);

6. Кількісний склад учасників, який пишуть з нового рядка. У разі великої кількості присутніх на засіданні їх список складають окремо й додають, а в протоколі зазначають лише загальну кількість. Якщо кількість учасників сягає 10-12 осіб, то вказують усіх присутніх;

7. Посади, прізвища, ініціали керівників зборів, конференції, наради (голови, секретаря, членів президії);

8. Порядок денний, тобто питання, що їх розглядають на зборах, нараді або конференції. Питання у порядку денному формулюють у називному відмінку;

9. Текст;

10. Перелік додатків до протоколу із зазначенням кількості сторінок;

11. Підписи керівників зборів, засідання, конференції (голови й секретаря).

Позивач зазначає, що дата протоколу є обов`язковим реквізитом протоколу Загальних зборів учасників, однак, як вбачається, в тексті протоколу взагалі відсутні будь-які дати, в тому числі дати договорів поруки, згода на укладення яких надавалась.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Вінд Солар Енерджі» містить дату - 10.05.2018, при цьому, сам факт проставлення дати та місця рукописним шляхом не нівелює обставину щодо наявності такої дати.

При цьому, наведені позивачем реквізити, які має містити протокол за доводами позивача, є тексом з ІНФОРМАЦІЯ_1) та не встановлює обов`язкових реквізитів до протоколу, які б свідчили про недійсність протоколу, у разі відсутності наведених реквізитів.

Наведені позивачем реквізити до протоколу, також частково кореспондуються із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про акціонерні товариства», якою визначено, що до протоколу загальних зборів акціонерного товариства заносяться відомості про:

1) дату, час і місце проведення загальних зборів;

2) дату складення переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах;

3) загальну кількість осіб, включених до переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах;

4) загальну кількість голосів акціонерів - власників голосуючих акцій товариства, які зареєструвалися для участі у загальних зборах (якщо певні акції є голосуючими не з усіх питань порядку денного - зазначається кількість голосуючих акцій з кожного питання);

5) кворум загальних зборів (якщо певні акції є голосуючими не з усіх питань порядку денного - зазначається кворум загальних зборів з кожного питання);

6) головуючого та секретаря загальних зборів;

7) склад лічильної комісії;

8) порядок денний загальних зборів;

9) основні тези виступів;

10) порядок голосування на загальних зборах (відкрите, бюлетенями тощо);

11) підсумки голосування із зазначенням результатів голосування з кожного питання порядку денного загальних зборів та рішення, прийняті загальними зборами.

Протокол загальних зборів, підписаний головою та секретарем загальних зборів, підшивається, скріплюється підписом голови виконавчого органу товариства (у разі колегіального виконавчого органу) або одноособового виконавчого органу.

Однак, Закон України «Про акціонерні товариства» визначає порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів, натомість організаційно-правовою формою відповідача є товариство з обмеженою відповідальністю.

Зокрема, Закон України «Про господарські товариства» чинний на момент прийняття рішення, визначав, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Голова зборів товариства організує ведення протоколу (ст. 60).

Водночас, позивач є єдиним учасником товариства, та відповідно у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника.

Про послідовність та незмінність позиції законодавця в регулюванні питання прийняття рішення єдиним учасником товариства, свідчить і норма статті 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно з п. 10.4.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінд Солар Енерджі» до компетенції зборів товариства належить приймання рішень щодо укладення Договорів (в тому числі зовнішньоекономічних) на загальну суму, що перевищує 1 000 000,0 грн. в місяць.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням загальних зборів ТОВ «Вінд Солар Енерджі», оформленим протоколом Загальних зборів учасників від 10.05.2018 надано директору ТОВ «Вінд Солар Енерджі» ОСОБА_4 дозвіл на укладення від імені товариства договорів поруки з ОСОБА_3 на суму 649 873,62 доларів США та з ОСОБА_2 на суму 1 062 327,06 доларів США.

Посилання позивача на відмінність формулювань у п. 10.4.3 Статуту та рішенні загальних зборів ТОВ «Вінд Солар Енерджі», оформленому протоколом Загальних зборів учасників від 10.05.2018, не змінює волевиявлення позивача, як єдиного учасника товариства на надання згоди на укладення договору поруки з ОСОБА_2 на суму 1 062 327,06 доларів США.

Також, оскільки позивачем скріплено такий протокол власним підписом, що позивачем не заперечується, доводи позивача про відсутність у позивача такого протоколу від 10.05.2018 не свідчать про недійсність рішень, оформлених таким протоколом.

При цьому, означений протокол також містить печатку відповідача.

Зокрема, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05 грудня 2018 року у справі № 915/878/16.

Крім того, суд вважає, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє як безпідставні посилання позивача на недійсність такого протоколу у зв`язку з його відсутністю у позивача та у зв`язку з не проставленням дати такого протоколу рукописним шляхом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.12.2022.

Суддя О.А. Грєхова