ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. ОдесаСправа № 923/746/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: А.І.Ярош,

суддів Г.І. Діброви, Н.М. Принцевської

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за участю представників:

від прокурора: Рашевська О.Ю.

від позивачів: не з`явилися

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЗЛОТОДАР"

на рішення господарського суду Херсонської області від 16 листопада 2021 року

у справі № 923/746/21

за позовом: керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та Каховського професійного аграрного ліцею

до відповідача: Приватного підприємства "ЗЛОТОДАР"

про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Каховського професійного аграрного ліцею (далі - Ліцей) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства "Злотодар" (далі ПП «Злотодар»), в якому просив суд:

- визнати недійсним договір від 14.02.2017 про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, укладений Каховським професійним аграрним ліцеєм з ПП "Злотодар";

- зобов`язати ПП "Злотодар" звільнити та передати Каховському професійному аграрному ліцею займану ним земельну ділянку державної форми власності площею 371,8 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером: :15:010:0001, ринкова вартістю якої складає 15729400,00 грн.

Позовні вимоги з посиланням на ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 29 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», , ст.ст. 16, 203, 215, 1130-1132 ЦК України, ст. ст. 148-151,179, 180 ГК України, ст. ст. 92,93,96 ЗК України, ст. 53 ГПК України, обґрунтовувалися тим, що спірний договір не спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним, через невиконання сторонами його умов, а також оскільки навчальний заклад не отримав необхідний дозвіл від Міністерства освіти і науки, Управлінням освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації для організації виробничої практики на земельних ділянках Каховського професійного аграрного ліцею. Договір від 14.02.2017 за своєю суттю є договором оренди землі, з огляду на те, що основною ознакою даного договору є надання за плату земельної ділянки у володіння і користування на певний строк. Аналізуючи зміст договору, вбачається, що Каховський професійний аграрний ліцей фактично передав відповідачу у платне користування земельну ділянку, при цьому не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог земельного законодавства. Взявши на себе вказані вище права та обов`язки за спірним договором, Каховський професійний аграрний ліцей здійснив розпорядження вказаною земельною ділянкою не маючи права на вчинення такого правочину.

Рішенням господарського суду господарського суду Херсонської області від позовні вимоги задоволено Позовні вимоги задовольнити.

Визнано недійсним Договір від 14.02.2017 про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, укладений Каховським професійним аграрним ліцеєм з ПП "Злотодар".

Зобов`язати ПП "Злотодар" звільнити та передати Каховському професійному аграрному ліцею займану ним земельну ділянку державної форми власності площею 371,8 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером: :15:010:0001, ринкова вартістю якої складає 15729400,00 грн.

Стягнуто з ПП "Злотодар" на користь Херсонської обласної прокуратури (, р/р № UA 0002291 банк - Державна казначейська служба України у м. Києві, МФО 820172) витрат по сплаті судового збору в розмірі 4540,00 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що вищевказаний Договір не є договором про спільну діяльність, так як всупереч положенням статей 1130-1131 ІДК України, його умовами та первинними документами щодо його виконання не підтверджується наявність спільної мети сторін на спільний обробіток земельної ділянки, об`єднання зусиль та майна сторін для досягнення певних господарських цілей, наведених в предметі договору, кінцевої мети та діяльності сторін в досягненні результату співпраці, внаслідок якого сторони отримують прибуток від спільної діяльності, що підлягає розподілу відповідно до умов договору, розмір його та пропорційні частки, право спільної власності на продукцію, доходи від спільної діяльності.

На відміну від будь-яких інших зобов`язань, в яких інтереси сторін є протилежними і відбувається перехід майна (права на майно) або результат у роботи (послуги) від однієї сторони до іншої, при цьому, одна сторона має на меті продати (передати в користування) майно (результат роботи, послуги) та отримати за це певну грошову суму, а інша - набути майно (право на майно), отримати результат роботи, послугу тощо, в правовідносинах спільної діяльності взаємні права і обов`язки сторін опосередковані необхідністю досягнення загальної мети, тобто сторони мають загальний інтерес.

Крім того, суд вказував на те, що в порушення вимог ч.5 ст.203 ЦК України положення пунктів 1.1, 1.3,1.4, 2.3.1 Договору не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним через невиконання сторонами його умов, а укладення вказаного договору за відсутності відповідного дозволу в свою чергу суперечить ст.29 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" та абз.5 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №992 від 07.06.1999.

Також суд виходив із того, що оспорюваний Договір є прихованим договором оренди землі, зміст якого суперечить вимогам передбаченим Цивільним та Земельним кодексам України, Закону України "Про оренду землі", не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним і зобов`язання за ним мають припинитись на майбутнє.

ПП "Злотодар" фактично самостійно користується та володіє, експлуатує земельну ділянку площею 371,8, що перебуває у постійному користуванні каховського професійного аграрного ліцею, за рахунок власної техніки, інвентаря, робочої сили та сплачує за її експлуатацію та користування навчальному закладу. Вказана земельна ділянка використовується ПП "Злотодар" для комерційної діяльності на умовах сгроковості та платності, що є елементом правовідносин оренди землі.

Аналізуючи зміст договору, суд констатував, що Каховський професійний ліцей фактично передав ПП "Злотодар" у платне користування земельну ділянку, при цьому не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного кодексу України та ЗУ "Про оренду землі".

Суд зазначав, що взявши на себе вказані вище права та обов`язки за спірним договором, Каховський професійний аграрний ліцей здійснив розпорядження вказаною земельною ділянкою, визначивши фактичну долю речі (майна) - земельної ділянки, площею 371,8 га, не маючи права на вчинення такого правочину, що передбачено наступними нормами законодавства.

При цьому, суд посилався на те, що саме Каховський професійний аграрний ліцей, як землекористувач на титулі права постійного користування, наділений передбаченими правами щодо земельної ділянки, належної йому на праві постійного користування. Закон не передбачає винятків щодо можливості реалізації прав землекористувача на праві постійного користування, зокрема, і в частині самостійного господарювання на землі. Договором щодо права постійного користування такі винятки не можуть бути передбачені, оскільки відповідне право (право постійного користування) не може виникати на договірних підставах. Земельним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, не передбачено право постійного користувача землею, розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам в платне користування.

Отже, дослідивши договір укладений 14.02.2017 між Відповідачем та Позивачем-2, суд дійшов висновку, що договором приховано фактичні орендні відносини між Позивачем-2 та Відповідачем, він містить усі істотні умови договору оренди землі та за своєю правовою суттю регулює орендні правовідносини, а тому є удаваним. При цьому, сам договір укладений з порушенням земельного законодавства, а тому, з урахуванням положень ст.ст. 203, 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним та, як наслідок, у відповідності до ст. 216 ЦК України, у ПП "Злотодар" виникає зобов`язання звільнити спірну земельну ділянку та повернути її Каховському професійному аграрному ліцею.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в особі позивачів у даній справі, то суд зазначав, що зазначені суб`єкти владних повноважень з моменту укладення спірного договору та до часу звернення прокурора з позовом, не дивлячись на те, що прокурором інформовано про порушення та застосування заходів представницького характеру шляхом пред`явлення позову з указаних питань, не вжито належних заходів до усунення зазначених порушень, що призводить до порушення економічних, суспільних інтересів держави, необхідність захисту яких відповідно до положень ст.131-1 Конституції України покладено на прокуратуру.

Разом з тим, Головним управлінням Держгеокадвастру у Херсонській області не вживалися заходи цивільно-правового реагування щодо визнання недійсним договору, відповідно до вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру", ст.53 Господарського процесуального кодексу України наявні правові підстави для звернення прокурора до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Щодо заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначав про те, що з матеріалів справи слідує, що сторни укладаючи спірний Договір приховали укладення договору оренди землі, а тому прокурор і Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області не мали можливості дізнатись або виявити вказане порушення у сфері земельних правовідносин.

Крім того, враховуючи обсяг повноважень Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (контролюючого органу), а саме відсутність повноважень щодо проведення перевірок та підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) відносно суб`єктів господарювання, відповідно.

Таким чином, держава в особі вказаного компетентного органу не могла довідатись про вказане порушення інтересів держави.

Про порушення спірним Договором інтересів держави у сфері земельних відносин Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області стало відомо лише з запитів прокурора, що підтверджується його відповіддями №10-21-0.42-1003/2-20 від 14.02.2021, №10-21-0.41-7303/2-20 від 11.12.2020, № 10-21-0,41-2228/2-21 від 19.04.2021 та поясненнями до позовної заяви.

Також з матеріалів справи слідує, що Кахорвській окружній прокуратурі Херсонської області стало відомо про наявні порушення інтересів держави та необхідність їх захисту лише у 2021 року під час вивчення стану законності використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, переданої в по стійне користування Каховському професійному аграрному ліцею, про що свідчить запит № 52-482 вих 21 від 14.04.2021.

В матеріалах справи відсутні докази, що прокурору було відомо про порушення спірним Договором інтересів держави у сфері земельних відносин у строки визначені відповідачем у заяві про застосування строків позовної давності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява Каховської окружної прокуратури Херсонської області заявлена межах трирічного строку, без пропуску строків позовної давності, а тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності залишається судом без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПП "ЗЛОТОДАР" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати в повному обсязі та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

На думку скаржника, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, не з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що договір про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції не передбачає жодних умов щодо передачі права користування чи власності на земельну ділянку, яка залишається землями державної власності та продовжує перебувати у постійному користуванні Ліцею.

При цьому скаржник, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції в порушення ст.86 ГПК України не здійснено належного дослідження та оцінки наданих Відповідачем доказів, що призвело до прийняття упередженого та необ`єктивного рішення по суті спору, а також не з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції помилково та безпідставно ототожнив спірний Договір з орендними відносинами.

Також скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що Прокурором належними доказами не було доведено, а судом взагалі не було досліджено факт здійснення САМЕ сільськогосподарської діяльності на земельних ділянках, яку не варто плутати з виробничим навчанням та проходженням виробничої практики учнями та слухачами ліцею з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції рослинництва.

З огляду на те, що правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення, скаржник також звертає увагу на те, що суд першої інстанції приймаючи таке рішення мав при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, як того вимагає ст.86 ГПК України, з урахуванням обставин справи в їх сукупності вирішити питання щодо наслідків недійсності правочину, зокрема, щодо долі грошових коштів, які були отримані позивачем 2 в межах Договору.

Враховуючи активну поведінку Каховського професійного аграрного ліцею, направлену на розірвання спірного Договору від 14.02.2017 року відсутні підстави вважати, що він не здійснює захист відповідних інтересів, а, отже, підстави вважати для звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду, що співставлення правової позиції, яку виклав Прокурор, шляхом направлення позову в інтересах держави в особі Позивача 2 (Каховського професійного аграрного ліцею) з безпосередньо викладеною позицією Каховського професійного аграрного ліцею, яку останній особисто викладав в претензії та листах, що направлялися на адресу ПП «ЗЛОТОДАР», свідчить, що правова позиція у прокурора та особи, в інтересах якої він звертається з позовом до суду (Каховського професійного аграрного ліцею), є кардинально протилежними.

Так, позиція Ліцею викладена в претензії №121 від 04.03.2021 року та в попередженні №121 від 11.03.2021 року зводиться до вимог про розірвання договору.

В той час в позовній заяві прокуратури міститься вимога про визнання недійсним договору від 14.02.2017 року. А це є кардинально різними та взаємовиключними позовним вимогами, хоча суд першої інстанції не з`ясував їх.

В той же час аналіз позову свідчить, що позиція прокурора всупереч позиції Каховського професійного аграрного ліцею побудована та базується на повному запереченні правомірності укладення договору.

Тобто, на думку скаржника, існує ситуація, коли позиція прокурора та особи в інтересах якої він звертається, не співпадає й суперечить одна одній. Скаржник вважає, що така колізія робить неправомірним та виключає можливість і право представництва прокурором інтересів Каховського професійного аграрного ліцею.

Також, скаржник зауважує, що прокурором не обґрунтовано з посиланням на норми чинного законодавства підстави для представництва інтересів саме Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, й вважає, що відсутні правові підстави для подання позову в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, відсутні правові підстави для участі Позивача 1 в якості сторони цієї судової справи, цього спору.

На думку скаржника, Головне управління Держгеокадастру по-перше не є суб`єктом, який здійснює управління майном, яке закріплюється за професійним ліцеєм та, по-друге, на теперішній час Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області взагаді втратило повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, і, по-третє, особисто зазначало про непроведення нагляду, відсутність порушень та відсутність підстав для звернення до суду, а тому не є належним позивачем у справі.

Крім того, скаржник вважав, що відлік початку перебігу позовної давності слід відраховувати з 14.02.2017 року з моменту укладення Договору про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції. В той час коли позов був направлений прокурором 01 червня 2021 року, тобто, після спливу більше 4 (чотирьох) років.

Натомість прокурором не надані належні та допустимі докази, які би підтверджували поважність причин пропуску позовної давності про визнання недійсним Договру, не зазначено обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивачів підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру просить у задоволенні апеляційної скарги ПП «Золотодар» відмовити, а рішення Господарського суду Херсонської області від 16.11.2021 по справі № 923/746/21 залишиш без змін.

Головне управління вважає, що Господарським судом Херсонської області під час винесення оспорюваного рішення було у повній мірі досліджено докази, надані сторонами, дотримано усіх норм матеріального і процесуального права, а винесене рішення є законним та обґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу Перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури просить залишити рішення Господарського суду Херсонської від 16.11.2021 у справі № 923/746/21 без змін, а апеляційну скаргу ПП «Злотодар» без задоволення.

При цьому, прокурор зазначав, Аналіз частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави зробити висновок, що прокурор має право звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах. При цьому законодавство не містить застереження щодо кількості органів, в інтересах яких має право звернутись до суду прокурор. Основним критерієм при визначенні уповноважених органів в інтересах, яких має право звернутись прокурор до суду є саме наявність компетенції органу щодо захисту інтересів держави на захист яких звертається прокурор. Із врахуванням указаних критеріїв прокурором визначено позивачів у даній справі.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Таким органом у Херсонській області є ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, яке і наділено повноваженнями на реалізацію від імені держави правомочностей власника земель зазначеної категорії.

Тобто чинним законодавством визначено орган, який уповноважений здійснювати контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, і тим самим здійснювати захист інтересів держави у цій сфері.

Власником та розпорядником спірної земельної ділянки переданої навчальному закладу є держава в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області.

Крім того, прокурор звертається до суду із позовом в інтересах держави в особі Каховського професійного аграрного ліцею, виходячи із того, що даний суб`єкт, відповідно до ст.ст. 22, 92, 95 ЗК України набув у встановленому порядку право постійного користування земельною ділянкою, є землекористувачем, а отже наділений правом самостійного господарювання на землі, яке було порушено спірним договором. Каховський професійний аграрний ліцей, як землекористувач, який наділений земельним законодавством повним об`ємом прав і обов' язків, пов`язаних із використання вказаної земельної ділянки та відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України має право вимагати усунення будь-яких порушень.

Дана позовна заява пред`явлена як захід прокурорського реагування в інтересах ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, Каховського професійного аграрного ліцею з підстав того, що уповноважені органи, не здійснюють належний захист законних інтересів держави у цій сфері, що призвело до їх порушення.

Строк позовної давності для звернення до суду в інтересах держави в особі та ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про визнання спірного договору недійсним від 14.02.2017, що укладений між Каховським професійним аграрним ліцеєм та ПП «Злотодар», ні прокурором, ні позивачем не пропущено, так як по суті законний розпорядник (власник) земельної ділянки не міг довідатися про порушення своїх прав, оскільки саме прокурором скеровано інформацію до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області до виявлення вказаного порушення вимог земельного законодавства. Об`єктивної можливості дізнатись із відкритих джерел у Головного управління та прокурора не було оскільки даний договір не проходив державну реєстрацію.

В судове засідання 15.11.2022 року представники сторін не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 326742 від 04.02.2009 року Каховському професійному аграрному ліцею на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 432,62 га з кадастровим номером: :15:010:0001 для ведення підсобного господарства.

Відповідно до п.1.1 Статуту Каховського професійного аграрного ліцею, затвердженого наказом заступника Міністерства освіти і науки України від 13.06.2018 №633 Каховський професійний аграрний ліцей є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним закладом другого (базового) рівня (професійно-технічної) освіти, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття робітничих кваліфікацій та профільної середньої освіти.

Пунктом 7.8 Статуту визначено, що для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей використовує навчально-матеріальну базу та земельну ділянки відповідно до паспортів, технічної документації, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, актів на право постійного користування землею, інших правовстановлюючих документів.

Пунктом 7.9 Статуту передбачено, що майно професійного ліцею, у тому числі: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, гуртожиток, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інші об`єкти є об`єктами державної власності, що закріплюються за професійним ліцеєм на праві оперативного управління. Функції управління майном, яке закріплюється за професійним ліцеєм, здійснює міністерство освіти і науки України. Майно та земельні ділянки, що закріплюються за професійним ліцеєм, не можуть бути предметом застави, а також не підлягають вилученню або передачі у власність, оренду юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України, крім передбачених законодавством випадків.

14.02.2017 року між Каховським професійним аграрним ліцеєм (сторона 1) та ПП «Злотодар» (Сторона 2) було укладено договір про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, відповідно до п. 1.1 якого сторони домовились, що предметом за цим договором є взаємна робота сторін по організації та здійсненні діяльності для ефективного забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції рослинництва, ознайомлення при цьому з технологіями вирощування та збирання сільськогосподарської продукції (у тому числі з засобами впровадження та розвитку зрошувального землеробства використання технологій крапельного зрошення), ознайомлення з сучасною сільськогосподарською технікою, її роботою, вивчення основ раціонального використання та охорони земель, а також здійснення заходів щодо участі в установленому порядку (відповідно до окремого виробничого плану дій програми) до такої роботи з обробітку землі учнів та слухачів.

За даним договором не передбачається створення юридичної особи та набуття спільної власності сторін (п. 1.2 договору).

За умовами п. 1.3 договору метою даного договору є прагнення сторін на основі застосування сучасної сільськогосподарської техніки, новітніх технологій обробітку землі, вирощування та здійснення захисту рослин, а також використання засобів та способів здійснення раціонального використання земель, максимально забезпечити можливість набуття учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею необхідних професійних вмінь, практичних навиків та вмінь щодо ефективного господарювання на землі, вирощування сільськогосподарської продукції рослинництва високої якості та врожайності, на земельних ділянках та отримання врожаю на рівні, що забезпечує беззбиткове господарювання Сторін.

Згідно з п. 1.4 організація та здійснення діяльності з виробничого навчання та проходження виробної практики учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею, для досягнення мети, зазначеної в пункті 1.1.цього договору здійснюється відповідно до окремого навчального (виробничого) плану (програми, робіт), що затверджується директором закладу. У навчальному (виробничому) плані (програмі, робіт) визначається порядок, строки, етапи, участь викладачів, керівників практики (у разі потреби) й інші необхідні погоджені Сторонами умови.

Відповідно до 2.2 договору Каховський професійний аграрний ліцей розробляє до 1 жовтня поточного року необхідні щорічні навчальні (виробничі) плани (програми, робіт). Надати можливість та доступ ПП "Злотодар" протягом строку дії договору виконувати умови договору. У разі дострокового розірвання договору без згоди ПП "Злотодар", у тому числі й з причин припинення у Каховського професійного аграрного ліцею права постійного користування земельною ділянкою від незалежних від ПП "Злотодар" причин, але відповідно до законодавства, відшкодувати ПП "Злотодар" втрати неодержані за результати діяльності за той календарний рік, в якому наступили обставини, про які йдеться в цьому пункті. Попереджати ПП "Злотодар" про будь-які обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за даним договором.

Згідно з п.2.3 договору ПП "Злотодар" зобов`язується забезпечувати організацію виконання протягом дії договору в оптимальні період часу згідно технологічних вимог необхідного обсягу робіт з посіву, вирощування та збиранню сільськогосподарської продукції рослинництва високої якості за допомогою наявної у власності та користування сільськогосподарської техніки та з використанням власних трудових ресурсів, а також здійснювати брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин, та залучати (надавати можливість) для виконання цих робіт (відповідно до умов цього договору та згідно затверджених Каховським професійним аграрним ліцеєм навчальних (виробничих) планів (програм, робіт) в установленому порядку та за попереднім повідомленням Ліцею, учням та слухачам Каховського професійного аграрного ліцею (у супроводі та під наглядом керівників) для проходження ними виробничого навчання виробничої практики, що передбачено п. 1.1 договору.

Також ПП "Злотодар" зобов`язався за власний рахунок та з власних посівних матеріалів з використанням власних трудових та інших матеріальних ресурсів, у тому числі з використанням сучасної сільськогосподарської техніки та технологій здійснювати заходи з обробітку земельних ділянок з метою, що зазначена в п. 1.1 цього договору; здійснювати оплату необхідних платежів щодо використання земельних ділянок, що зазначені у п. 1.1 для забезпечення виконання умов за цим договором.

Відповідно до розділу 3 Договору сторони домовилися, що ведення спільних справ для досягнення мети за даним договором здійснюється ПП "Злотодар". ПП "Злотодар" являється повноважним представником Каховського професійного аграрного ліцею і виконує та здійснює всі необхідні юридичні дії і акти для досягнення поставленої за договором мети, представляє спільні інтереси сторін по спільній діяльності перед третіми особами. Ведення бухгалтерського обліку та звітності, вчинення інших необхідних фінансових операцій щодо здійснення заходів передбачених п.1.1. здійснює ПП "Злотодар". Каховський професійний аграрний ліцей має право здійснювати координацію дій ПП "Злотодар" у рамках договору, шляхом присутності представників (уповноважених) Каховського професійного аграрного ліцею по виконанню умов договору за пунктом 1.1.

Відповідно до розділу 5 Договору "Розподіл результатів спільної діяльності" вся вирощена сільськогосподарська продукція рослинництва в результаті співпраці з метою набуття в ході виробничого навчання та під час проходження виробничої практики учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею професійної кваліфікації, навиків, знань та умінь по вирощуванню сільськогосподарської продукції рослинництва, обробітку землі, знайомлення з новітніми технологіями в агропромисловому комплексі, є власністю ПП "Злотодар". Сторони домовились, що з одержаної продукції, після збору врожаю весь прибуток від спільної діяльності, що передбачена цим договором, розподіляється відповідно до матеріальних витрат сторін. Виплачується, встановлені Законом України податки, а кошти, що залишились після сплати податків, розподіляються пропорційно витратам сторін. При цьому Каховський професійний аграрний ліцей отримує в перший рік після підписання договору (2017 рік) не менше 500,00 грн/га, в другий рік (2018 рік) не менше 750,00 грн/га, в усі наступні - не менше 1000,00 грн/га. Підведення підсумків діяльності, облік затрат на її ведення і фактичний облік одержаної ПП "Злотодар" сільськогосподарської продукції рослинництва здійснюється на основі окремого звіту, який складає ПП "Злотодар" щорічно до 15 вересня. Фактичний розподіл, одержаної в результаті спільної діяльності сільськогосподарської продукції, здійснюється ПП "Злотодар" щорічно до 1 жовтня.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що термін дії договору становить 7 (сім) років та починає свій перебіг з дня підписання його Сторонами та скріплення печатками.

Претензією № 112 від 04.03.2021 року Каховський професійний аграрний ліцей повідомив директора ПП «Злотодар» про те, що жодних заходів, передбачених п. 1.1 договору про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції станом на 09.03.2021 проведено не було, не розроблено жодного виробничого плану, ні створено жодної програми, тобто втрачається сама мета та предмет договору; відповідно до п. 2.3.5 договору жодного разу не було надано інформації про хід виконання робіт по співпраці; відповідно до п. 4.2.1 договору не виконані роботи щодо проектування та будівництва в установленому порядку зрошувальної меліоративної системи на масиві земельної ділянки; крім того відповідно до п. 5.3 договору жодного разу не надано звіту про проведення підсумків діяльності, обліку затрат та фактичний облік одержаної сільськогосподарської продукції та рослинництва, порушено вимоги п. 5.4 договору та попередив, негайно, в строк до 09.03.2021 надати ді ліцею відповідні документи, в іншому випадку, відповідно до п. 7.2 договору буде вимушений розірвати договір в односторонньому порядку.

Проте, відповідної відповіді на вказану претензію від відповідача не надходило.

Досліджуючи підстави звернення керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та Каховського професійного аграрного ліцею з даним позовом, зважаючи на доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, ч.ч. 3, 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави зробити висновок, що прокурор має право звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах. При цьому законодавство не містить застереження щодо кількості органів, в інтересах яких має право звернутись до суду прокурор. Основним критерієм при визначенні уповноважених органів в інтересах, яких має право звернутись прокурор до суду є саме наявність компетенції органу щодо захисту інтересів держави на захист яких звертається прокурор.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, прокурор зазначав, що оскільки оспорювана земельна ділянка знаходяться за межами населеного пункту та відноситься до земель сільськогосподарського призначення та перебуває у державній власності, згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України розпоряджатись такою має право виключно Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Таким органом у Херсонській області є ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, яке і наділено повноваженнями на реалізацію від імені держави правомочностей власника земель зазначеної категорії.

Відповідно до вимог статей 187, 188 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Згідно з абзацом 4 статті 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015 № 15 (далі - Положення № 15), встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах (п.п.25-1 п.4 Положення).

Наведене свідчить, що органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різних функції, а саме:

1) функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

2) функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

При цьому відповідно до статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та п.5-1 Положення посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Тобто чинним законодавством визначено орган, який уповноважений здійснювати контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, і тим самим здійснювати захист інтересів держави у цій сфері.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Водночас, компетентним органом у даних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, як власником (розпорядником) спірної земельної ділянки та контролюючим органом, з моменту укладення спірного правочину тобто з 14.02.2017 року не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист інтересів держави, припинення порушення вимог земельного законодавства з боку навчального закладу і фізичної особи - підприємця та протиправного використання земель держаної власності.

Власником та розпорядником спірної земельної ділянки переданої навчальному закладу є держава в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області.

Відтак, внаслідок укладення спірного договору порушено інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, оскільки надання земель державної форми власності у користування за відсутності зареєстрованого договору оренди землі призводить до необлікованого використання земель та, у свою чергу, сприяє тінізації аграрного сектору економіки у зв`язку з уникненням процедури отримання землі в оренду через земельні торги відповідно до ст. 134 Земельного кодексу України, що має наслідком втрату з боку держави контролю над процесами оренди земельних угідь і виробництва сільськогосподарської продукції, незаконна передача земельної ділянки у користування під виглядом укладення договору оренди призвела до ненадходження до бюджету коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою.

Враховуючи вищевказане, дана позовна заява заявлена в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Таким чином, органом уповноваженим державою здійснювати захист інтересів держави у сфері земельних відносин є також Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області як власник земель державної форми власності.

Матеріали справи не містять доказів самостійного звернення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з аналогічним позовом до суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на запити прокуратури №08-40 вих-20 від 03.02.2020, №24- 521 вих-20 від 25.11.2020, Головним управлінням повідомлялося, що заходи реагування з вказаного питання не вживалися в зв`язку з відсутністю інформації про укладення вказаних договорів про співпрацю (№10-21-0.42-1003/2-20 від 14.02.2021, №10-21-0.41-7303/2-20 від 11.12.2020, №10-21-0,41- 2228/2-21 від 19.04.2021 ).

При цьому, в запитах прокурора №08-40 вих-20 від 03.02.2020, №24-521 вих-20 від 25.11.2020, №24-137 вих-21 від 12.04.2021 Головне управління неодноразово повідомлялося про виявленні порушення вимог законодавства, та вказано, що за результатами вивчення вказаної угоди встановлено невідповідність його умов ст.ст.92, 93, 96 Земельного Кодексу України, ст.ст.1130-1132 Цивільного Кодексу України, ст.29 Закону України "Про професійно-технічну освіту", №992 від 07.06.1999, що є підставою для визнання її недійсною.

Згідно з листами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №10-21-0.41-7303/2-20 від 11.12.2020, №10-21-0.41-2228/2-21 від 19.04.2021 позовні заяви про звільнення земельної ділянки і визнання недійсним договору №1 від 14.02.2017 про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, укладеними Каховським професійним аграрним з Приватним підприємством "Злотодар" до Господарського суду Херсонської області не спрямовувалися.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що таке формулювання у відповіді на листи прокуратури вказує на усвідомлену пасивну поведінку органу, який уповноважений державою на здійснення охорони земель, свідчить про нездійснення ним захисту інтересів держави та є підставою для пред`явлення цього позову прокурором в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та ліцею.

Крім того, прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Каховського професійного аграрного ліцею, виходячи із того, що даний суб`єкт, відповідно до ст.ст. 22, 92, 95 ЗК України набув у встановленому порядку право постійного користування земельною ділянкою, є землекористувачем, а отже наділений правом самостійного господарювання на землі, яке було порушено спірним договором. Каховський професійний аграрний ліцей, як землекористувач, який наділений земельним законодавством повним об`ємом прав і обов`язків, пов`язаних із використання вказаної земельної ділянки та відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України має право вимагати усунення будь-яких порушень.

Судом встановлено, що листом № 79 від 19.02.2021 в.о. директора Каховського професійного аграрного ліцею повідомив заступника керівника Херсонської обласної прокуратури про те, що ліцею внутрішньогосподарські меліоративні мережі та пов`язані з їх обслуговуванням об`єкти інженерної інфраструктури не передавалися, оскільки фактично не були споруджені; організація та забезпечення виробничого навчання, а також проходження виробничої практики учнями та слухачами ліцею, згідно з навчальними виробничими планами на 2018-2020 роки проводиться за допомогою та участі ПП «Михалевич»; звіт щодо проведення підсумків діяльності, обліку затрат на її введення щодо фактичного обліку одержаної ПП «Злотодар» сільськогосподарської продукції до ліцею не надавався.

Листом від 23.04.2021 № 52-654чих21 Каховська окружна прокуратура повідомила Каховський професійний аграрний ліцей про те, що укладений ним з відповідачем договір від 14.04.2017 суперечить вимогам цивільного законодавства та підлягає визнанню недійсним. При цьому, прокурор зазначав, що про встановлення вказаних порушень вимог законодавства ліцей раніше повідомлявся в запиті № 24-519 вих20 від 25.11.2020. У зв`язку з цим, просив надати інформацію щодо вжитих заходів Каховським професійним аграрним ліцеєм щодо розірвання спірного договору та звільнення земельної ділянки, а також належним чином завірені копії документів з питань, зокрема, чи надавалися Міністерством освіти і науки України, Управлінням освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації дозвіл на проведення виробничої практики на земельних ділянках ліцею у 2017-2021 роках та інше. Окрім того, прокурор пропонував ліцею самостійно вжити заходів до захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом, про що повідомити прокуратуру, а у випадку невжиття відповідних заходів повідомити причини, які перешкоджають ліцею самостійно звернутися до суду.

У відповідь на цей лист Каховський професійний аграрний ліцей листом від 28.04.2021 повідомив прокуратуру про те, що звернутися до суду з позовом про розірвання спірного договору від 14.02.2017 не є можливим через відсутність коштів щодо сплати судового збору.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів.

Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 р. у справі № 910/3486/18 та Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 р.

Оскільки позивачі протягом розумного строку самостійно не звернулися до суду з позовом або не вживали інших заходів до відновленням інтересів держави, тоді як стверджуване порушення тривало, Каховська окружна прокуратура на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області та Каховський професійний аграрний ліцей листом №52-1028вих-21 від 19.05.2021 про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави.

При цьому, колегія суддів зазначає, що прокурор тривалий час спонукав позивачів до здійснення захисту інтересів держави самостійно, однак уповноважені органи, будучи наділеним відповідними повноваженнями із захисту інтересів держави, не вживали відповідних заходів для їх захисту, допустивши неналежне виконання покладених на них функцій, що свідчить про наявність підстав, визначених Законом України «Про прокуратуру», для звернення прокурором до суду з позовом у даній справі.

Вказані обставини були розцінені прокуратурою як бездіяльність уповноваженого органу та слугували підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

За наведених обставин колегія суддів встановила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, обґрунтував та довів підстави для представництва та бездіяльності компетентних органів, які знали та повинні були знати про порушення інтересів держави, але не звернулись до суду з відповідним позовом у розумний строк.

За таких обставин, посилання скаржника на відсутність у цьому випадку законних підстав для представництва інтересів держави прокурором є помилковим.

Посилання скаржника на той факт, що ліцей шляхом спрямування претензій підтверджував намір вжиття заходів щодо захисту інтересів держави є безпідставним, оскільки не привів до захисту інтересів держави. У своїй відповіді ліцей стверджував про неможливість захисту ним інтересу державу, що є беззаперечною підставою звернення прокурора із позовом.

Норми матеріального права, зокрема, Закон України «Про прокуратуру» та процесуального права не зобов`язують прокурора обирати спосіб захисту ідентичний із діями та позицією уповноважених осіб. Вирішальним є те, щоб указаний спосіб захисту був ефективним.

Посилання скаржника на те, що уповноваженим органом у цьому спорі є Міністерство освіти і науки України є таким, що не ґрунтується на нормах права, з огляду на таке.

Так, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією У країни, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Таким чином, правовий режим та регулювання земельних відносин є відмінним від відносин управління державним нерухомим майном.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Таким органом у Херсонській області є ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, яке і наділено повноваженнями на реалізацію від імені держави правомочностей власника земель зазначеної категорії.

Тому саме ГУ Держгеокадастру в області здійснює правомочності власника земель сільськогосподарського призначення державної власності, а не Міністерство освіти і науки України, у якого відсутні повноваження, що випливають із земельних правовідносин у даному спорі.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що дана земельна ділянка із державної власності у комунальну власність не передавалась, а тому посилання на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» є недоречним. Крім того, предметом позову є визнання недійсним договору з моменту укладення, який укладений 14.02.2017, а тому даний закон не може бути застосований, оскільки він набрав чинності тільки 27.05.2021 року.

Що ж стосується позовних вимог прокурора по суті, то аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

В силу дії частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частинами 1 - 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частин 1-3 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Розглядаючи позовну вимогу про визнання недійсним спірного договору, досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо того, що оскаржуваний договір не є договором оренди землі, оскільки оспорюваний договір не містить умов щодо передачі відповідачу земельної ділянки за плату, колегія суддів акцентує увагу на тому, що вирішуючи спір, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання договору недійсним на момент їх винесення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, суд має встановити в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний договір.

При цьому, в спростування доводів апеляційної скарги відповідача щодо того, що оскаржуваний договір не містить умов щодо передачі відповідачеві земельної ділянки за плату, колегія суддів констатує, що зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що реалізація заходів та здійснення робіт по даному договору здійснюється на земельній ділянці загальною площею 371,8 га, що є часткою від земельної ділянки 432,62 га відповідно до Державного акту на право постійного користування ЯЯ №326742 (кадастровий номер :15:010:0001).

Відповідно до аналітичної довідки №12 від 21.04.2021 ринкова вартість частини земельної ділянки площею 371,8 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером: :15:010:0001, яка розташована в межах Червоноперекопської сільської ради Каховського району Херсонської області станом на квітень 2021 року, складає 15729400,00 грн.

З даного вбачається, що укладенням удаваного договору сторони фактично приховали укладення договору оренди земельних ділянок. Зокрема, вищенаведені умови Договору (в тому числі й ті, що сформульовані як надання можливості Відповідачу безперешкодно виконувати сільськогосподарські роботи та вживати інших заходів, спрямованих на вирощування та збирання врожаю на земельних ділянках (пункти 1.1, 1.4, 2.3.1, 2.3.2 Договору), засвідчують, що мало місце використання Відповідачем земельних ділянок навчального закладу з метою виробництва сільськогосподарської продукції, та підтверджують фактичну передачу права користування земельними ділянками за визначену плату для здійснення підприємницької діяльності.

З аналізу прав і обов`язків Каховського професійного аграрного ліцею, визначених п.п 2.2, 5.2 Договору останній надає можливість та доступ ПП "Злотодар" протягом строку дії договору виконувати умови договору, що передбачені у пункті 1.1, на земельних ділянках зазначених у пункті 1.1. Окрім того, Договором передбачено, що кошти, що залишились після сплати податків, розподіляються пропорційно витратам сторін. При цьому Каховський професійний аграрний ліцей отримує в перший рік після підписання договору (2017 рік) не менше 500,00 грн/га, в другий рік (2018 рік) не менше 750,00 грн/га, в усі наступні - не менше 1000,00 грн/га.

Відтак все вказане приводить суд апеляційної інстанції до висновку, що за змістом оспорюваного договору між сторонами фактично склалися правовідносини з оренди землі, оскільки з умов зазначеного Договору вбачається, що Ліцей фактично передав Відповідачу на платній основі земельні ділянки, що перебували у постійному користуванні позивача, тому положення Договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди землі.

Таким чином, у постійного користувача - відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, у тому числі вчинення правочинів щодо передачі права користування Відповідачем 1 іншим суб`єктам господарювання.

Зі змісту оспорюваного Договору слідує, що Ліцей фактично передав у користування земельні ділянки, якими не мав права розпоряджатися, за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, без проведення аукціону.

Поряд з тим, відповідно до п.1.1 Статуту Каховського професійного аграрного ліцею, затвердженого наказом заступника Міністерства освіти і науки України від 13.06.2018 №633 Каховський професійний аграрний ліцей є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним закладом другого (базового) рівня (професійно-технічної) освіти, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття робітничих кваліфікацій та профільної середньої освіти.

Пунктом 6 частин 1 статті 8 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що до повноважень міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади, відноситься розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.

Розпорядження державним майном - земельними ділянками, що надані Ліцею, відповідно вказаного закону відноситься до компетенції Міністерства освіти і науки України як органу виконавчої влади, якому підпорядкований даний ліцей.

Пунктом 7.8 Статуту визначено, що для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей використовує навчально-матеріальну базу та земельну ділянки відповідно до паспортів, технічної документації, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, актів на право постійного користування землею, інших правовстановлюючих документів.

Пунктом 7.9 Статуту передбачено, що майно професійного ліцею, у тому числі: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, гуртожиток, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інші об`єкти є об`єктами державної власності, що закріплюються за професійним ліцеєм на праві оперативного управління. Функції управління майном, яке закріплюється за професійним ліцеєм, здійснює міністерство освіти і науки України. Майно та земельні ділянки, що закріплюються за професійним ліцеєм, не можуть бути предметом застави, а також не підлягають вилученню або передачі у власність, оренду юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України, крім передбачених законодавством випадків.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону № 103/98-ВР підприємства, установи, організації незалежно від форм власності надають здобувачам освіти закладів професійної (професійно-технічної) освіти робочі місця або навчально- виробничі ділянки для проходження виробничого навчання чи виробничої практики відповідно до укладених із закладами професійної (професійно- технічної) освіти договорів про навчально-виробничу практику. Типовий договір про навчально-виробничу практику та порядок надання робочих місць визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1, п.1.4 розділу 1, п.2.3.1 розділу 2 Договору що організація та здійснення діяльності з виробничого навчання та проходження виробної практики учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею, для досягнення мети, зазначеної в пункті 1.1. цього договору здійснюється відповідно до окремого навчального (виробничого) плану (програми, робіт), що затверджується директором закладу. У навчальному (виробничому) плані (програмі, робіт) визначається порядок, строки, етапи, участь викладачів, керівників практики (у разі потреби) й інші необхідні погоджені Сторонами умови.

Згідно інформації Каховського професійного аграрного ліцею №192 від 28.04.2021 на виконання умов договору № 1 від 14.02.2017 окремий навчальний (виробничий) план (програми, робіт) не розроблявся та не затверджувався, ПП "Злотодар" впродовж 2017-2021 років учнів та слухачів Каховського професійного аграрного ліцею до обробітку землі з метою отримання останніми необхідних якісних професійних знань, практичних навиків, вмінь щодо ефективного господарювання не землі, вирощування сільськогосподарського продукції рослинництва високої якості та врожайності не залучав.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України "Про професійну (професійно- технічну) освіту" професійно-практична підготовка проводиться у навчальних майстернях, на полігонах, на тренажерах, автодромах, трактородромах, у навчально-виробничих підрозділах, навчальних господарствах, а також на робочих місцях на виробництві чи в сфері послуг у таких формах: урок виробничого навчання в навчальному закладі; урок виробничого навчання на виробництві чи в сфері послуг; виробнича практика на робочих місцях на виробництві чи в сфері послуг; переддипломна (передвипускна) практика на виробництві чи в сфері послуг; інші форми професійної практичної підготовки.

Постановою Кабінету Міністрів України №992 від 07.06.1999 "Про затвердження Порядку надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики" затверджено Порядок надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики (далі - Порядок) встановлено, що такий Порядок є обов`язковим для всіх професійно-технічних навчальних закладів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування.

Згідно з абз.3 п.3 Порядку виробнича практика проводиться з метою вдосконалення набутих знань, практичних навичок для досягнення встановленого рівня кваліфікації з відповідних професій, спеціальностей та спеціалізацій, а також забезпечення соціальної, психологічної і професійної адаптації в трудових колективах.

Абзацом 5 пункту 2 Порядку встановлено, що виробниче навчання та виробнича практика учнів, слухачів можуть проводитися, як виняток, з дозволу Міністерства освіти і науки Автономної Республіки Крим, управлінь освіти і науки обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у навчально-виробничих майстернях, на дільницях, полігонах, будівельних об`єктах, полях, фермах, навчальних господарствах, ділянках та інших підрозділах професійно-технічних навчальних закладів (в тому числі у формі стажування на виробництві, у сфері послуг) за умови забезпечення ними виконання у повному обсязі робочих навчальних планів і програм.

Згідно інформації Каховського професійного аграрного ліцею №192 від 28.04.2021 Міністерством освіти і науки України, Управлінням освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації дозвіл на проведення виробничої практики на земельних ділянках ліцею у період часу з 2017 по 2021 року не надавався.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що положення пунктів 1.1, 1.3, 1.4, 2.3.1, Договору щодо організації та здійсненні діяльності для ефективного забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами Каховського професійного ліцею не спрямовані на настання правових наслідків, оскільки навчальний заклад не отримав необхідний дозвіл від Міністерства освіти і науки України, Управлінням освіти і науки Херсонської обласної державної адміністрації для організації виробничої практики на земельних ділянках Каховського професійного аграрного ліцею.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 Цивільного кодексу України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пунктів 1.1-1.4 Договору, сторони зобов`язалися здійснювати заходи з організації навчально-виробничого процесу, які полягають, зокрема, у забезпеченні організації виконання протягом дії договору в оптимальні період часу згідно технологічних вимог необхідного обсягу робіт з посіву, вирощування та збиранню сільськогосподарської продукції рослинництва високої якості за допомогою наявної у власності та користування сільськогосподарської техніки та з використанням власних трудових ресурсів, а також здійснювати брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин, та залученні (надавати можливість) для виконання цих робіт (відповідно до умов цього договору та згідно затверджених Каховським професійним аграрним ліцеєм навчальних (виробничих) планів (програм, робіт) в установленому порядку та за попереднім повідомленням Ліцею, учнів та слухачів Каховського професійного аграрного ліцею (у супроводі та під наглядом керівників) для проходження ними виробничої практики.

Результатом виконаних робіт за даним Договором є вирощена та зібрана сільськогосподарська продукція рослинництва в результаті співпраці з метою набуття в ході виробничого навчання та під час проходження виробничої практики учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею.

Відповідно до розділу 5 Договору "Розподіл результатів спільної діяльності" вся вирощена сільськогосподарська продукція рослинництва в результаті співпраці з метою набуття в ході виробничого навчання та під час проходження виробничої практики учнями та слухачами Каховського професійного аграрного ліцею професійної кваліфікації, навиків, знань та умінь по вирощуванню сільськогосподарської продукції рослинництва, обробітку землі, знайомлення з новітніми технологіями в агропромисловому комплексі, є власністю ПП "Злотодар". Сторони домовились, що з одержаної продукції, після збору врожаю весь прибуток від спільної діяльності, що передбачена цим договором, розподіляється відповідно до матеріальних витрат сторін. Виплачується, встановлені Законом України податки, а кошти, що залишились після сплати податків, розподіляються пропорційно витратам сторін.Витрачені за цим Договором матеріально-технічні ресурси Відповідача 2 є його власністю протягом усього строку дії цього Договору.

При цьому Каховський професійний аграрний ліцей отримує в перший рік після підписання договору (2017 рік) не менше 500,00 грн/га, в другий рік (2018 рік) не менше 750,00 грн/га, в усі наступні - не менше 1000,00 грн/га. Підведення підсумків діяльності, облік затрат на її ведення і фактичний облік одержаної ПП "Злотодар" сільськогосподарської продукції рослинництва здійснюється на основі окремого звіту, який складає ПП "Злотодар" щорічно до 15 вересня. Фактичний розподіл, одержаної в результаті спільної діяльності сільськогосподарської продукції, здійснюється ПП "Злотодар" щорічно до 1 жовтня.

Згідно п.2.3 розділу 2 Договору визначено, що ПП "Злотодар" зобов`язується забезпечувати організацію виконання протягом дії договору в оптимальні період часу згідно технологічних вимог необхідного обсягу робіт з посіву, вирощування та збиранню сільськогосподарської продукції рослинництва високої якості за допомогою наявної у власності та користування сільськогосподарської техніки та з використанням власних трудових ресурсів, а також здійснювати брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин, та залучати (надавати можливість) для виконання цих робіт (відповідно до умов цього договору та згідно затверджених Каховським професійним аграрним ліцеєм навчальних (виробничих) планів (програм, робіт) в установленому порядку та за попереднім повідомленням Ліцею, учням та слухачам Каховського професійного аграрного ліцею (у супроводі та під наглядом керівників) для проходження ними виробничої практики.

Пунктом 8.1 розд. 8 "Термін дії даного договору, інші умови" Договору передбачено, що термін дії договору становить 7 (сім) років та починає свій перебіг з дня підписання його Сторонами та скріплення печатками.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

У такій ситуації існують два правочини: один удаваний, а інший той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Колегія суддів констатує, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладення договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Також, звертаючись до господарського суду з даним позовом прокурор обґрунтував позовні вимоги тим, що оспорюваний договір не є договором про сумісну діяльність, а є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Господарському кодексу України, Земельному кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та не спрямований на реальне настання наслідків, що зумовлені ним, що є підставою для визнання його недійсним.

Згідно із статтею 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону.

Відповідно до частини 2 статті 1130 Цивільного кодексу України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Договір про спільну діяльність укладається в письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Істотними умовами для договору такого типу згідно Цивільного кодексу України є: досягнута сторонами домовленість діяти спільно задля отримання прибутку; дотримана письмова форма договору; визначено вклади сторін; визначена грошова оцінка вкладів за домовленістю учасників; передбачено умови ведення спільних справ; визначено порядок відшкодування збитків та шкоди; визначено порядок розподілу прибутку, що відповідає умовам чинного законодавства.

Аналізуючи умови оскаржуваного Договору в правовому полі дії статті 1130 Цивільного кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність в оскаржуваному Договорі істотних умов, що характерні для договорів про спільну діяльність, зокрема не визначено грошову оцінку вкладів учасників за домовленістю сторін, обов`язку солідарного відшкодування збитків за результатами спільних дій, а також права учасників на інформацію.

Таким чином, спірний договір суперечить ст.ст.1133, 1134, 1136, 1137, 1138 ЦК України, якими визначено умови спільної діяльності.

Так, вищевказаний Договір не є договором про спільну діяльність, так як всупереч положенням статей 1130-1131 ІДК України, його умовами та первинними документами щодо його виконання не підтверджується наявність спільної мети сторін на спільний обробіток земельної ділянки, об`єднання зусиль та майна сторін для досягнення певних господарських цілей, наведених в предметі договору, кінцевої мети та діяльності сторін в досягненні результату співпраці, внаслідок якого сторони отримують прибуток від спільної діяльності, що підлягає розподілу відповідно до умов договору, розмір його та пропорційні частки, право спільної власності на продукцію, доходи від спільної діяльності.

На відміну від будь-яких інших зобов`язань, в яких інтереси сторін є протилежними і відбувається перехід майна (права на майно) або результат у роботи (послуги) від однієї сторони до іншої, при цьому, одна сторона має на меті продати (передати в користування) майно (результат роботи, послуги) та отримати за це певну грошову суму, а інша - набути майно (право на майно), отримати результат роботи, послугу тощо, в правовідносинах спільної діяльності взаємні права і обов`язки сторін опосередковані необхідністю досягнення загальної мети, тобто сторони мають загальний інтерес.

Натомість, предметом даного Договору є використання земельної ділянки загальною площею 371,8 га, що є часткою від земельної ділянки 432,62 га відповідно до Державного акту на право постійного користування ЯЯ №326742 (кадастровий номер :15:010:0001).

Саме на використанні земельної ділянки (споживанні її корисних властивостей) ґрунтується даний Договір. При цьому колегія суду наголошує, що без використання земельних ділянок усі інші умови Договору не мають змісту, а Договір не становить комерційного, економічного інтересу для сторін.

Колегія суддів констатує що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають; але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Враховуючи усе описане вище колегія суддів приходить до висновку, що до спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору оренди землі.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.

Вказаними законодавчими актами визначено істотні умови та порядок укладання договору оренди, якого, в даному випадку сторонами дотримано не було.

Стаття 6 Законом України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За нормою статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Тобто, при оренді землі здійснюється обробіток ґрунту, що становить собою користування земельною ділянкою, внаслідок якого вирощується товарна сільськогосподарська продукція.

З огляду на зазначене, правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане в користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

З аналізу прав і обов`язків Каховського професійного аграрного ліцею, визначених п.п 2.2, 5.2 Договору останній надає можливість та доступ ПП "Злотодар" протягом строку дії договору виконувати умови договору, що передбачені у пункті 1.1, на земельних ділянках зазначених у пункті 1.1. Окрім того, Договором передбачено, що кошти, що залишились після сплати податків, розподіляються пропорційно витратам сторін. При цьому Каховський професійний аграрний ліцей отримує в перший рік після підписання договору (2017 рік) не менше 500,00 грн/га, в другий рік (2018 рік) не менше 750,00 грн/га, в усі наступні - не менше 1000,00 грн/га.

Отже, за змістом оспорюваного Договору між сторонами фактично склалися правовідносини з оренди землі, оскільки з умов зазначеного Договору вбачається, що Ліцей фактично передав Відповідачу на платній основі земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні ліцею, тому положення договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди землі.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із частиною 1 статтею 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Таким чином, у постійного користувача відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, у тому числі вчинення правочинів щодо передачі права користування ними іншим суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

В силу дії положень частини 2 статті 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно із вимогами статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Зі змісту оспорюваного Договору слідує, що Ліей фактично передав у користування земельні ділянки, якими не мав права розпоряджатися, за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, без проведення аукціону.

В той же час Ліцей є державною організацією (установою, закладом), заснованим на державній власності і підпорядкованим Міністерству, і є підзвітним йому, що в свою чергу свідчить про певну специфіку регулювання його господарської діяльності.

Вказані обставини підтверджуються Статутом Ліцею.

Пунктом 6 частин 1 статті 8 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що до повноважень міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади, відноситься розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.

Відтак розпорядження державним майном - земельними ділянками, що надані Відповідачу 1, відповідно вказаного закону відноситься до компетенції Позивача 1 як органу виконавчої влади, якому підпорядкований даний ліцей.

Майно та земельні ділянки, що закріплюються за Ліцеєм, не можуть бути предметом застави, а також не підлягають вилученню або передачі у власність, оренду (суборенду) юридичним і фізичним особам без згоди центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки, крім передбачених законодавством випадків.

Таким чином, земельним законодавством та статутом позивача не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельними ділянками шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 викладений висновок про те, що: недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Крім того, колегія суддів констатує, що при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими Закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, якими саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що сторона правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.

Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року в справі № 904/2979/20.

Крім того, слід звернути увагу, що Господарський процесуальний кодекс України передбачає, що саме на позивача покладений обов`язок по доведенню належними доказами ґрунтовності позову та порушення прав та законом охоронюваних інтересів позивача.

З умов спірного Договору вбачається, що Ліцей, взявши на себе зобов`язання надати Відповідачу земельні ділянки для вирощування та збирання сільськогосподарської продукції, фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельних ділянках та надав право обробки земельних ділянок та збору врожаю приватному підприємству, тим самим розпорядився земельними ділянками за відсутності повноважень на передачу наданої йому в постійне користування земель в оренду іншим особам.

З огляду на наведене, правова оцінка Договору свідчить про його недійсність саме як удаваного правочину, направленого на приховування фактично вчиненого сторонами договору оренди землі, укладеного не уповноваженою на те особою, без дотримання вимог, передбачених Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірний Договір є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», який укладений без погодження уповноваженого органу та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому правомірним є висновок місцевого суду про задоволення позову щодо визнання спірного договору недійним.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

З урахуванням наведених положень законодавства власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі №926/3881/17.

З огляду на усунення в судовому порядку обставини (визнання недійсним спірного договору), в силу дії якої спірна земельна ділянка використовувалась Відповідачем апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги прокурора в частині зобов`язання ПП «Злотодар» звільнення спірної земельної ділянки є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню, як похідна вимога.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого суду про, що спірним договором приховано фактичні орендні відносини між Позивачем-2 та Відповідачем, він містить усі істотні умови договору оренди землі та за своєю правовою суттю регулює орендні правовідносини, а тому є удаваним. При цьому, сам договір укладений з порушенням земельного законодавства, а тому, з урахуванням положень ст.ст. 203, 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним та, як наслідок, у відповідності до ст. 216 ЦК України, у ПП "Злотодар" виникає зобов`язання звільнити спірну земельну ділянку та повернути її Каховському професійному аграрному ліцею.

Щодо доводів скаржника про те, що відлік початку перебігу позовної давності слід відраховувати з 14.02.2017 року з моменту укладення спірного Договору, в той час коли позов був направлений прокурором 01 червня 2021 року, тобто, після спливу більше 4 (чотирьох) років, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулися до суду з позовом.

Відповідно до частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 №3-23гс14, від 27.05.2014 №5011-32/13806-2012).

Відповідно до частини першої статті 261 вказаного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону, передбачені частиною першою статті 261 Цивільного кодексу У країни про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від08.06.2016 у справі №6-3089цс15, а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц та у справі №469/1203/15-ц.

Для вимоги про визнання правочину недійсним (рецесорного позиву) перебіг позовної давності починається саме від дня коли особа довідалась (могла довідатись) про порушення свого права та вчинений правочин.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Таким органом у Херсонській області є ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, яке і наділено повноваженнями на реалізацію від імені держави правомочностей власника земель зазначеної категорії.

Тому визначальним для захисту порушеного права держави у сфері земельних відносин є саме наявність підтвердженого факту того, що власник в особі ГУ Держгеокадастру знав про порушення його права.

Як вже було зазначено вище, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №299 від 22.06.2021 у своїх відповідях на запити прокуратури №08-40 вих-20 від 03.02.2020, №24-521 вих- 20 від 25.11.2020, повідомляло про те, що заходи реагування з вказаного питання не вживалися в зв`язку з відсутністю інформації про укладення вказаного договору про співпрацю (№10-21-0.42-1003/2-20 від 14.02.2021, №10-21- 0.41-7303/2-20 від 11.12.2020, №10-21-0,41-2228/2-21 від 19.04.2021).

Так, прокурор 03.02.2020 звернувся до Каховського професійного паграрного ліцею із запитом за вихідним № 08-39вих-20 щодо надання інформації про фактичне використання земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні закладу, відповідь на яку так і не отримав.

Враховуючи неотримання відповідної відповіді, прокурор повторно звернувся до Ліцею з аналогічним запитом від 03.04.2020 № 08- 162вих-20.

У відповідь на цей запит Ліцей листом від 06.04.2020 № 98 надав прокурору копії відповідних документів, серед яких надано і копію спірного договору.

Отже, саме після опрацювання даних документів прокурором було розпочато вивчення законності вчинення спірного правочину.

Крім того, 03.02.2020 прокурор звертався до ГУ Держгеокадастру в Херсонській області із запитом № 08-40вих-20 щодо проведення інспектування земельної ділянки :15:010:0001 постійним користувачем, яким є Каховський професійний аграрний ліцей.

Проте, у відповідь на цей запит Головне управління листом від 14.02.2020 № 10-21-0.42-1003/2-20 повідомило прокурора про те, що ним перевірки не проводились та будь-які договори, що укладені відносно земельної ділянки відсутні.

З огляду на наведене, 25.11.2020 прокуратурою спрямовано лист до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, у якому повідомлено про порушення інтересу держави, що підлягає захисту.

Водночас, 11.12.2020 Головне управління надано відповідь, що воно не володіло інформацією щодо укладення спірного договору, а тому, відповідно, ніяких заходів на захист не вживало.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не було учасником спірного договору про організацію та забезпечення виробничого навчання та проходження виробничої практики учнями та слухачами з обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції від 14.02.2017, не надавало відповідної згоди на його укладення, а тому довідатися про його укладення не мало об`єктивної можливості.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про те, що строк позовної давності для звернення до суду в інтересах держави в особі та ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про визнання недійсним спірного договору від 14.02.2017, укладеного між Каховським професійним аграрним ліцеєм та ПП «Злотодар», ні прокурором, ні позивачем не пропущено, так як законний розпорядник (власник) земельної ділянки не міг довідатися про порушення своїх прав, оскільки саме прокурором скеровано інформацію до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області до виявлення вказаного порушення вимог земельного законодавства.

При цьому, об`єктивної можливості дізнатись із відкритих джерел інформації щодо проведення державної реєстрації спірного договору як у Головного управління так і прокурора не було.

Позовна давність не є абстрактною категорією спливу 3-річного строку, а для застосування позовної давності необхідно враховувати суб`єктивну складову - той факт, що особа дізналась чи повинна була дізнатись та об`єктивну складову - сам факт порушення права особи.

До того ж, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В свою чергу, відповідачем не надано суду відповідних доказів того, що власник в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області та прокурор були обізнані про порушення права на земельну ділянку.

Тому, твердження скаржника про те, що відлік початку перебігу позовної давності слід відраховувати з 14.02.2017 року з моменту укладення спірного Договору колегією суддів не приймається до уваги, оскільки як підтверджується матеріалами даної справи ані ГУ Держгеокадастру у Херсонській області ані прокурор не мали об`єктивної можливості дізнатись про існування спірного договору та порушене право у момент його укладення.

Що стосується посилання скаржника на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» то вона регламентує право прокурора і жодним чином не підтверджує факту обізнаності прокурора про укладений правочин та порушений інтерес держави.

Отже, судом першої інстанції було повно досліджено всі наявні в матеріалах справи докази згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, а судове рішення прийнято відповідно до норм матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, при дотримані норм процесуального права, що відповідає ст. 236 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки зібраних у справі доказів, правильно оцінених судом першої інстанції, та не спростовують правомірного та обґрунтованого висновку місцевого суду про наявність підстав для задоволення пред`явленого керівником Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та Каховського професійного аграрного ліцею позову.

Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому безпредметні доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 6810 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЗЛОТОДАР" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 16 листопада 2021 року у справі № 923/746/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з відсутністю в Південно-західному апеляційному господарському суді електроенергії, зумовленою проведенням в місті Одеса екстрених відключень з метою збалансування енергосистеми та уникнення аварій на обладнанні повна постанова складена та підписана 02.12.2022.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська