ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Справа№ 910/21682/15 (910/12376/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Сотнікова С.В.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області: Іванова І.А. - за ордером серія ВА № 1034204 від 12.10.2022 (в режимі відеоконференції);

від ДП «Конярство України»: Нестеришин Т.С. - за ордером серія АА №1051647 від 02.11.2022;

від Міністерства економіки України: Івашковський Д.В. - відповідно до виписки з ЄДРПОУ;

від прокуратури: Лиховид О.С. - за посвідченням №058217 від 01.12.2020.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21) (суддя Чеберяк П.П., повний текст рішення складено та підписано 03.08.2022)

за позовом Державного підприємства «Конярство України»

до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство економіки України

про скасування рішень, визнання права постійного користування та припинення права власності

в межах справи № 910/21682/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ»

до Державного підприємства «Конярство України»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

29.07.2021 Державне підприємство «Конярство України» (надалі - ДП «Конярство України»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (надалі також відповідач/скаржник) про скасування рішень, визнання права постійного користування та припинення права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про державну реєстрацію є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки спірні земельні ділянки є землями державної власності, які перебувають у постійному користуванні ДП «Конярство України», а відтак, Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області не наділена повноваженнями приймати рішення щодо спірних земельних ділянок, бути замовником землевпорядної документації та вилучати їх з постійного користування позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) (суддя Чеберяк П.П., повний текст рішення складено та підписано 03.08.2022) позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано прийняті державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Смалиусом Віталієм Володимировичем наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 59053572 від 01.07.2021 20:02:19, на підставі якого до Державного реєстр прав внесено запис про право власності 42777059 від 24.06.2021 14:55:40 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0717, площею 86,1759 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, ;

- індексний номер 59053620 від 01.07.2021 20:08:27, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42777090 від 24.06.2021 14:57:47 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0713, площею 51,3197 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, ;

- індексний номер 59053303 від 01.07.2021 19:28:53, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42776815 від 24.06.2021 14:53:21 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0715, площею 88,3456 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, ;

- індексний номер 59065468 від 02.07.2021 12:35:05, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42787299 від 25.06.2021 13:56:59 на земельну ділянку кадастровий номер :50:035:0049, площею 5,6453 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, .

Припинено право комунальної власності Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0717, площею 86,1759 га, :02:000:0713, площею 51,3197 га, :02:0715, площею 88,3456 га, :50:035:0049, площею 5,6453 га.

Визнано за Державним підприємством «Конярство України» право постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0717, площею 86,1759 га, :02:000:0713, площею 51,3197 га, :02:0715, площею 88,3456 га, :50:035:0049, площею 5,6453 га.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст. 5 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 2, 15, 16, 21, 318, 325, 326, 327, 374, 393 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 80, 92, 95, 152 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) та мотивоване тим, що внаслідок прийняття рішень державного реєстратора незаконно вибули з державної власності земельні ділянки, які перебувають в постійному користуванні позивача та вказані земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування іншим особам.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення її доводів

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи містять лише технічну документацію з визначення меж земельних ділянок, якими фактично користувався ДП «Онуфріївський кінний завод № 175, в той час, як дана документація не свідчить про правомірність набуття права постійного користування землями за відсутності рішення уповноваженого органу про встановлення такого права та первинної документації, розробленої на підставі такого рішення з визначенням розташування та меж земельних ділянок.

Також, на переконання скаржника, відсутність державного акту на право безстрокового користування та відсутність запису у книзі про те, що користування є безстроковим, свідчить про те, що земельні ділянки були передані у тимчасове користування.

Крім того, як зазначає Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, експертний висновок було долучено до матеріалів справи з порушенням норм процесуального права, оскільки його мало бути подано разом із позовною заявою.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

13.10.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Київської міської прокуратури надійшли пояснення № 15/3-4-17 від 10.10.2022, у відповідності до яких остання зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін.

17.10.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Конярство України» надійшов відзив №2022-10-07/568 від 07.10.2022 на апеляційну скаргу, згідно з яким третя особа просить суд, апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) - без змін.

20.10.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Міністерства економіки України надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21), у відповідності до яких третя особа просить суд, у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

У відповідності до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022 апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді: Гарник Л.Л., Отрюх Б.В.

05.09.2022 від судді Полякова Б.М. надійшла заява про самовідвід.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) заяву судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. про самовідвід від участі у розгляді справи №910/21682/15 (910/12376/21) задоволено; відведено суддю Полякова Б.М. від участі у розгляді справи №910/21682/15 (910/12376/21).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/328/22 від 07.09.2022 у зв`язку із задоволенням заяви судді Полякова Б.М. про самовідвід від участі у розгляді даної справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/21682/15 (910/12376/21).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2022 апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/21682/15 (910/12376/21) за позовом Державного підприємства «Конярство України» до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство економіки України про скасування рішень, визнання права постійного користування та припинення права власності. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/21682/15 (910/12376/21).

19.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/21682/15 (910/12376/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21), зокрема, відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21) призначено на 09.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21) відмовлено у задоволенні клопотання Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21) задоволено клопотання Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.11.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутнім електропостачанням в приміщенні Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 910/21682/15 (910/12376/21) судове засідання з розгляду апеляційної скарги Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) призначено в режимі відеоконференції на 30.11.2022.

Явка представників сторін

30.11.2022 у судове засідання з`явилися прокурор та представники скаржника (в режимі відеоконференції), позивача і третьої особи.

Позиції учасників справи

Представник Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області у судовому засіданні 30.11.2022 підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просила її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 30.11.2022 прокурор та представники Державного підприємства «Конярство України» і Міністерства економіки України заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Онуфріївський кінний завод № 175 був постійним користувачем земель на території Онуфріївського району Кіровоградської області про що свідчить запис, який вчинений у шостому місяці 1973 року в Державній земельній книзі, порядковий номер « 13», у розділі 3 - «Землі радгоспів» в колонці п`ятій «Види користування землею» зазначено «постійне» щодо Онуфріївського кінного заводу № 175, загальна площа - « 4206,6» га.

Частиною 1 статті 71 Земельного кодексу Української РСР «Склад земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств і організацій», передбачалося лише безстрокове користування землею, які складалися із основного (виробничого) призначення та присадибних земель. Відповідно до статті 72 того ж Кодексу землі основного (виробничого) призначення радгоспів використовуються ними для ведення сільськогосподарського виробництва та інших галузей господарства у відповідності з їх спеціалізацією, організаційно-господарським планом і внутрігосподарським землеустроєм з додержанням правил, передбачених статтями 23, 28-33, 55 цього Кодексу.

Онуфріївський кінний завод № 175 використовував землі основного (виробничого) призначення у відповідності до плану внутрігосподарського землеустрою, про що свідчить «Технічний звіт по землеустрійним вишукуванням для розроблення проекту внутрішньогосподарського землеустрою конезаводу № 175 Онуфріївського району Кіровоградської області».

13 липня 1992 року розпорядженням представника Президента України в Онуфріївському районі Кіровоградської області № 81 затверджено технічну документацію по формуванню території району, згідно якої за Державним підприємством «Онуфріївський кінний завод № 175» визнано право постійного користування на закріплені та передані в користування земельні угіддя, які знаходяться на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, загальною площею 2211,7 га, в тому числі сільськогосподарських угідь площею 1809,1 га.

Зазначене вище також підтверджується довідками відділу Держкомзему в Онуфріївському районі Кіровоградської області № 212, 213 від 31.01.2011.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 2305-р від 01.12.2010 «Про деякі питання розвитку конярства» та наказу Міністерства аграрної політики України № 33 від 01.02.2011 «Про реорганізацію державних підприємств, діяльність яких пов`язана з розвитком конярства» Державне підприємство «Онуфріївський кінний завод № 175» реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства «Конярство України» зі створенням на базі Державного підприємства «Онуфріївський кінний завод № 175» відокремленого підрозділу (філії) без прав юридичної особи.

Згідно з п. 2 вищевказаного наказу ДП «Конярство України» визнано правонаступником майнових прав і обов`язків реорганізованих державних підприємств, зокрема ДП «Онуфріївський кінний завод № 175».

11.08.2011 Комісією з реорганізації Державного підприємства «Онуфріївський кінний завод №175» підписано передавальний акт, відповідно до якого Державне підприємство «Конярство України» стає правонаступником всіх майнових та немайнових прав, а також обов`язків Державного підприємства «Онуфріївський кінний завод №175».

На підставі вищевказаного передавального акта, до позивача перейшли права щодо користування земельними ділянками, в тому числі на території Онуфріївського району Кіровоградської області, зокрема, на території Онуфріївської селищної ради площею 2138,50 га та Павлиської селищної ради площею 1551,20 га.

Також зазначена вище обставина встановлена постановою Вищого господарського суду України у постанові від 02.11.2015 у справі № 912/1677/14.

У довідках відділу Держкомзему в Онуфріївському районі Кіровоградської області від 07.02.2012 № 47 і № 48 вказано про те, що ДП «Конярство України» на праві постійного користування належить 2137,59 га на території Онуфріївської селищної ради та 1551,2 га на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

За змістом підпункту 1 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» Онуфріївська селищна територіальна громада була включена до складу Олександрійського району Кіровоградської області.

Про належність та постійне використання позивачем земель на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, за переконанням останнього, свідчать також ті обставини, що позивачем здійснено дії з реєстрації права постійного користування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки площею 1378,2826 га, декларується і сплачується плата за землю за земельні ділянки на території Онуфріївської та Павлиської селищних рад Олександрійського (Онуфріївського) району Кіровоградської області площею 3495,1900 га, а також здійснюється засівання земельних ділянок, подається відповідна статистична звітність про наявність земельних ділянок, про здійснені посіви на них, зібраний врожай.

У позовній заяві позивач також зазначає, що станом на день звернення до суду з даним позовом, на земельних ділянках на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського (Онуфріївського) району Кіровоградської області, які перебуваються в постійному користуванні позивача, посіяні сільськогосподарські культури, які є власністю останнього.

Відповідно до наказів Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області № 11-14801/14-20-СГ від 21.10.2020, № 11-15375/14-20-СГ від 30.10.2020, № 11-15964/14-20-СГ від 09.11.2020, № 11-15966/14-20-СГ від 09.11.2020, № 11-15967/14-20-СГ від 09.11.2020, № 11-16551/14-20-СГ від 26.10.2020, № 11-16604/14-20-СГ від 26.10.2020, № 11-17554/14-20-СГ від 28.12.2020 зареєстровано за позивачем право постійного користування земельними ділянками, розташованими на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського (Олександрійського) району Кіровоградської області загальною площею 1378,2826 га.

Крім того, Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області було прийнято наказ про надання позивачу дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського (Олександрійського) району Кіровоградської області, орієнтовним розміром 1939,8000 га, в тому числі% 1571,3000 га - рілля, 185,6000 га - сіножаті, 98,5000 га - пасовища, 63,3000 га - землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами, 21 га - під господарськими шляхами та прогонами.

Як зазначає позивач, що 13.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про те, що у Державному реєстрі прав наприкінці червня 2021 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Смалиусом Віталієм Володимировичем були прийняті наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на підставі яких до Державного реєстру прав були внесені записи про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні позивача, за Онуфріївською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області, зокрема:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 59053572 від 01.07.2021 20:02:19, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42777059 від 24.06.2021 14:55:40 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0717, площею 86,1759 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 59053620 від 01.07.2021 20:08:27, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42777090 від 24.06.2021 14:57:47 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0713, площею 51,3197 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 59053303 від 01.07.2021 19:28:53, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42776815 від 24.06.2021 14:53:21 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0715, площею 88,3456 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, ;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 59065468 від 02.07.2021 12:35:05, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про право власності 42787299 від 25.06.2021 13:56:59 на земельну ділянку кадастровий номер :50:035:0049, площею 5.6453 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 860, виданий 15.06.2021, видавник: Онуфріївська селищна рада. Форма власності: комунальна. Власники: Онуфріївська селищна рада, .

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника, позивача, третьої особи та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.07.2018 у справі №211/1578/13).

Згідно з абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України із урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 683/1540/16-ц).

Статтею 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Одним зі способів захисту, прямо передбачених законом, є визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України) та визнання незаконним та скасування правового акта індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 21, ст. 393 ЦК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-ІХ, внесено зміни до низки законодавчих актів, в тому числі й ст.ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час міститься положення про те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З урахуванням вищевикладених обставин, позивач, крім вимог про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, просить суд припинити право комунальної власності Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0717, площею 86,1759 га, :02:000:0713, площею 51,3197 га, :02:0715, площею 88,3456 га, :50:035:0049, площею 5,6453 га та визнати право постійного користування вказаними земельними ділянками за позивачем.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач з 2011 року є правонаступником майна, всіх прав і обов`язків ДП «Онуфріївський кінний завод № 175», в тому числі й права постійного користування земельними ділянками площею 2137,59 га на території Онуфріївської селищної ради та 1551,2 га на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Вказане право виникло у правопопередника ДП «Конярство України» - ДП «Онуфріївський кінний завод № 175» до 1990 року.

Стаття 15 Земельного кодексу Української РСР 1970 встановлювала безстрокове і тимчасове користування землею. Землекористувачами визначалися: колгоспи, радгоспи, інші сільськогосподарські державні, кооперативні, громадські підприємства, організації і установи; промислові, транспортні, інші несільськогосподарські державні, кооперативні, громадські підприємства, організації та установи; громадяни.

В силу п. 5 Постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18.12.1990 № 562-XII громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Відповідно до п.п. 1, 7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, отримані ними до 1 січня 2002 року у власність, тимчасове користування або на умовах оренди у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством.

Абзацом 1 пункту 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №823/1984/16 міститься правовий висновок про те, що відсутність у юридичної особи акта про право постійного користування земельною ділянкою не є достатньою підставою для позбавлення права землекористування. Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою є документом, який посвідчує наявність такого права. Існування права постійного користування земельною ділянкою у відповідного суб`єкта не залежить від наявності чи відсутності у нього такого державного акта.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 903/704/20.

Також, Верховний Суд у постановах від 05.11.2019 у справі №906/392/18, від 12.01.2021 у справі № 908/1947/19 дійшов висновку, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 914/839/18, від 10.10.2018 у справі № 907/916/17.

Право користування земельною ділянкою, як і будь-яке інше право юридичної особи (яка припиняється в результаті реорганізації) переходить до її правонаступника (постанови Верховного Суду від 10.01.2018 у справі №922/2310/16, від 06.02.2018 у справі № 911/46/15, від 02.04.2018 у справі №910/3561/16, від 19.04.2018 у справі 910/9322/16, від 26.04.2018 у справі №914/1874/17, від 08.05.2018 у справі № 926/2346/16, від 27.06.2018 у справі №920/676/1739).

При цьому слід врахувати, що згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право постійного користування, яке виникло на підставі державних актів за законодавством, що діяло до 01.01.2013, визнається дійсним.

Таким чином, не зважаючи на факт реєстрації чи нереєстрації права постійного користування землею у Державному реєстрі прав, позивач має право постійного користування.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття речового права, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою речового права, що унеможливлює ототожнення факту набуття речового права з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи речового права, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки за законом сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення речового права, така підстава виникнення речового права законом не передбачена.

Близьку за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 у справі №392/1829/17, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 29.08.2019 у справі № 910/10984/18, від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19.

Вказане дає підстави для висновку про те, що позивач є постійним користувачем земельної ділянки площею 2137,59 га, розташованої на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області

Разом з тим, факт відсутності оригіналу державного акта у зв`язку зі сплином значного періоду часу чи нереєстрації права постійного користування у Державному реєстрі прав не є обставиною, яка свідчить про відсутність у ДП «Конярство України» права постійного користування землею площею 2137,59 га на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

У Рішеннях про державну реєстрацію як підстава для державної реєстрації вказане рішення Онуфріївської селищної ради № 860 від 15.06.2021.

Як вбачається із вказаного рішення «Про державну реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою», відповідно до ст.ст. 151, 117, 122 ЗК України, п. 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, Закону України № 1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищна рада вирішила: 1. Доручити начальнику відділу земельних відносин Онуфріївської селищної ради Колосу Андрію Юрійовичу звернутись до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права комунальної власності за громадою Онуфріївської селищної ради на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебували у державній власності, згідно додатку.

Відтак, з наведеного вбачається, що державна реєстрація права власності за Онуфріївською селищною радою була здійснена, зокрема, на підставі п. 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, Закону України № 1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

В силу підпункту «а» пункту 24 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук.

Отже, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» не вважаються землями комунальної власності територіальних громад землі державної власності, що використовуються державними підприємствами на праві постійного користування.

Враховуючи те, що станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» позивач використовував на праві постійного користування земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:0717, площею 86,1759 га, :02:000:0713, площею 51,3197 га, :02:0715, площею 88,3456 га, :50:035:0049, площею 5,6453 га сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, то вказані земельні ділянки не вважаються землями комунальної власності територіальної громади. Тому державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області не був наділений повноваженнями приймати рішення про державну реєстрацію щодо реєстрації права власності на вказані земельні ділянки за Онуфріївською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області.

Необхідно також зазначити, статтею 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю в Україні є громадяни та юридичні особи, територіальні громади та держава.

Частиною 1 статті 374 ЦК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Вказане кореспондується із суб`єктами права власності, що визначено ст.ст. 2, 318, 325, 326, 327 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відтак, суб`єктом права комунальної власності є саме територіальна громада, а не рада, яка є лише представницьким органом територіальної громади, через який можуть здійснюватися повноваження власника, а не визначеним законом суб`єктом права власності.

У відповідності до відомостей з Державного реєстру прав, власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:000:0717, площею 86,1759 га, :02:000:0713, площею 51,3197 га, :02:000:0715, площею 88,3456 га, :50:035:0049, площею 5,6453 га вказана Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, а не відповідна територіальна громада.

Крім наведених вище положень законодавства, також і пунктом 24 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що за винятком земельних ділянок державної власності, прямо вказаних у цьому пункті, земельні ділянки, які розташовані за межами населеного пункту територіальної громади вважаються власністю саме такої територіальної громади. Тобто і спеціальними положеннями закону, які вказані як підстава для державної реєстрації права власності згідно Рішень про державну реєстрацію, передбачено суб`єкта права власності - територіальну громаду, а не представницький орган такої громади.

Також, у п. 24 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Приписами ст. 95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Оскаржуваними рішеннями державного реєстратора порушується право постійного користування землею позивача, оскільки внаслідок прийняття рішень державного реєстратора незаконно вибули з державної власності земельні ділянки, які перебувають в постійному користуванні позивача, та вказані земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування іншим особам.

Разом з тим, Земельним кодексом України не допускається передання в оренду земельних ділянок, які перебувають в постійному користуванні, що свідчить про порушення оскаржуваними рішеннями права постійного користування позивача земельними ділянками, розташованими на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Крім того, в результаті проведення Українським незалежним інститутом судових експертиз земельно-технічної експертизи було складено відповідний висновок від 12.10.2021 № 200/08-201 у якому судовий експерт надав висновки з приводу права постійного землекористування та належності спірних земельних ділянок за відповідними кадастровими номерами до єдиного земельного комплексу, що знаходився в межах плану землекористування Онуфріївського кінного заводу № 175.

З урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд належним чином оцінивши матеріали справи дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21), а відтак у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/21682/15 (910/12376/21) залишити без змін.

3. Справу №910/21682/15 (910/12376/21) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статями 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано - 12.12.2022.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді В.О. Пантелієнко

С.В. Сотніков