УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

07.12.2022Справа № 910/13534/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Міністерства оборони України

про забезпечення позову

у справі № 910/13534/22

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи"

про стягнення 11 000 827,20 грн

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" (далі - відповідач) про стягнення 11 000 827,20 грн штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про закупівлю товару № 04-03/2 від 04.03.2022, що виразилось у простроченні поставки товару.

Одночасно з пред`явленням позову, Міністерством оборони України подано заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, за подання до суду заяви про забезпечення позову Міністерство оборони України мало сплати судовий збір у розмірі 1 240,50 грн (2 481,00 х 0,5).

Натомість, як встановлено судом, в порушення ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, Міністерством оборони України не надано доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання вказаної заяви.

Водночас у заяві про забезпечення позову міститься клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у цій справі, яке мотивоване відсутністю коштів призначених для цієї мети, з огляду на їх спрямування на здійснення оборонних заходів.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності перелічених умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд звертає увагу, що приписи вказаної норми містять вичерпний перелік підстав, за яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 дійшла висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, склад сторін у даній справі та предмет позову не свідчать про наявність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", для задоволення клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи встановлений статтею 129 Конституції України принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також положення статей 5, 8 Закону України "Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, у тому числі в питанні відстрочення сплати судового збору.

Вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Тому, з огляду на положення статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання позивача, оскільки вказана ним обставина не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, оскільки заява Міністерства оборони України про забезпечення позову не відповідає приписам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність її повернення заявнику.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Заяву Міністерства оборони України про забезпечення позову повернути заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай