УХВАЛА

м. Київ

08.12.2022Справа № 910/13536/22

Суддя Господарського суду міста Києва Борисенко І.І., розглянувши заяву Товариства з обмежено відповідальністю "ЕРНЕРІНГ" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» суми заборгованості за договором про закупівлю електричної енергії в сумі 249 676, 03 грн., встановив, що подана заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 2 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, посадове становище якої не вказано.

Як встановлено судом, заяву про видачу судового наказу підписано Віктором Стєбловським, посадове становище якого вказано Директор Товариства з обмежено відповідальністю "ЕРНЕРІНГ. При цьому, матеріали заяви не містять доказів повноважень Стєбловського В. у якості директора Товариства з обмежено відповідальністю "ЕРНЕРІНГ".

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмежено відповідальністю "ЕРНЕРІНГ" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» суми заборгованості за договором про закупівлю електричної енергії в сумі 249 676, 03 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена.

Суддя І.І. Борисенко