РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2022Справа № 910/8268/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" (79026, обл. Львівська, м. Львів, вул. Стрийська, будинок 48 Г; ідентифікаційний код 35822064)

до Приватного акціонерного товариства "Кузня на рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, будинок 26; ідентифікаційний код 14312364)

про стягнення 51 912, 00 грн,

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Кузня на рибальському" про стягнення заборгованості в сумі 51 912, 00 грн, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 99-19 від 02.08.2019 щодо здійснення оплати товару.

В обґрунтування позовних вимоги позивач вказує, що на виконання замовлення покупця постачальником був виставлений рахунок на загальну суму 103 824, 00 грн. Поставка за вказаним замовленням відбулась 18.12.2019 про що свідчить видаткова накладна № ПР 1444 від 18.12.2019.

Водночас, відповідачем в порушення умов договору лише частково було здійснено оплату виставленого рахунку на суму 51 912, 00 грн, внаслідок чого, в останнього й утворилася заборгованість в сумі 51 912, 00 грн.

Крім того, наявність заборгованості також підтверджується актом взаємозвірки від 31.05.2022.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та доказів направлення (касовий чек, поштова квитанція з описом вкладення тощо) копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу.

14.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" про усунення недоліків позовної заяви із доданими до неї доказами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду від 26.09.2022 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 550 та як вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, дане відправлення вручено відповідачу 25.10.2022.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали суду від 26.09.2022 запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву із врахуванням вимог статті 165 ГПК України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог та доданням оригіналів для огляду та належним чином завірених копій підтверджуючих документів, на які міститься посилання у відзиві. Надати суду докази направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача.

Станом на дату ухвалення даного рішення в матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" (далі - постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Кузня на рибальському" (далі - покупець) укладено договір поставки № 99-19 в порядку та на умовах якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, зазначену в п. 1.2. договору (далі - товар) (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, одиниці виміру, загальна кількість і вартість продукції, що підлягає поставці за договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначається специфікацією, що є додатком до договору і його невід`ємною частиною.

В п. 5.1. договору сторони погодили, що розрахунки здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування впродовж 7 (семи) робочих днів з моменту підписання специфікації, але не пізніше дня, який передує початку періоду, впродовж якого згідно специфікації повинен бути поставлений товар, на поточний рахунок постачальника 100% передоплати.

Якщо з поважних причин покупець не здійснив передоплату у строк, визначений п. 5.1., або здійснив її не в повному обсязі, він зобов`язаний здійснити оплату впродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання товару від постачальника (перевізника) (п. 5.2. договору).

Згідно п. 10.2. строк дії договору до 31.12.2019. якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не сповістить іншу письмово про намір не продовжувати дію договору, він вважається продовженим на наступний річний термін.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мало місце під час його дії (п. 10.3. договору).

Як про це вказує позивач та що у свою чергу встановлено судом, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" надійшло замовлення Приватного акціонерного товариства "Кузня на рибальському" № ПР1247 від 30.09.2019.

На виконання вказаного замовлення позивачем було виставлено рахунок на оплату на суму 103 824, 00 грн.

18.12.2019 позивачем будо здійснено поставку товару на загальну суму 103 824, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № ПР1444.

Водночас, позивач вказує, що відповідачем лише частково було здійснено оплату за поставлений згідно вказаної вище видаткової накладної товар в сумі 51 912, 00 грн, внаслідок чого, в останнього й утворилася заборгованість, що становить 51 912, 00 грн.

Наявність заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 31.05.2022.

Спір у даній справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо оплати товару, внаслідок чого й виникла заборгованість, та відповідно необхідність звернення позивача з даним позовом до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 99-19 від 02.08.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які у свою чергу кореспондуються зі ст. 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як про це вказувалося вище, постачальником було здійснено поставку товару на загальну суму 103 824, 00 грн.

Судом встановлено, що видаткова накладна № ПР1444 від 18.12.2019 підписана сторонами без будь яких зауважень до кількості, якості та ціни товару, що тим самим підтверджує факт поставки позивачем товару та відповідно його прийняття відповідачем.

Означеного факту відповідачем не спростовується та не заперечується.

В той час, позивач вказує, що оплату товару відповідачем було здійснено частково, а саме, на суму 51 912, 00 грн, та відповідно станом на час звернення до суду, неоплаченою залишається частина товару на суму 51 912, 00 грн.

Про наявність заборгованості за товар, також свідчить й підписаний сторонами та скріплений печатками товариств акт звіряння взаємних розрахунків за від 31.05.2022 .

У свою чергу, суд вказує, що доказів здійснення відповідачем оплати існуючої заборгованості, як станом на час звернення до суду з даним позовом, так й станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати поставленого товару та відповідно не надав суду доказів здійснення такої оплати, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 99-19 від 02.08.2019 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення оплати за отриманий товар, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" підлягає задоволенню та відповідно стягненню з Приватного акціонерного товариства "Кузня на рибальському" належить 51 912, 00 грн заборгованості.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кузня на рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, будинок 26; ідентифікаційний код 14312364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" (79026, обл. Львівська, м. Львів, вул. Стрийська, будинок 48 Г; ідентифікаційний код 35822064) заборгованість в сумі 51 912 (п`ятдесят одну тисячу дев`ятсот дванадцять) грн 00 коп. та судовий збір в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.12.2022

Суддя Дмитро БАРАНОВ