05.12.2022Справа № 910/8841/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС" про ухвалення додаткового рішення у господарській справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУС-АЛКО"
про стягнення 834 206, 36 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство "ПОЛІЕМОС" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУС-АЛКО" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 834 206, 36 грн., з яких: 620 276, 65 грн. - основного боргу, 105 771, 76 грн - пені, 10 238, 87 грн. - 3 % річних та 97 919, 08 грн. - інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 2 від 03.01.2017.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС" - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУС-АЛКО" на користь Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС" 620 276 (шістсот двадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн 65 коп. - заборгованості, 105 392 (сто п`ять тисяч триста дев`яносто дві) грн 87 коп. - пені, 10 182 (десять тисяч сто вісімдесят дві) грн 04 коп. - 3 % річних, 97 919 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 08 коп. - інфляційних втрат та 12 506 (дванадцять тисяч п`ятсот шість) грн 66 коп. - судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.11.2022 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУС-АЛКО" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 54 852, 90 грн.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, яка підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2022 між Приватним акціонерним товариством "ПОЛІЕМОС" та Адвокатським об`єднанням «Кролевецький та партнери» укладено договір № 01/29/08 про надання правової допомоги, відповідно до якого об`єднання на визначених цим договором умовах та порядку здійснює на платній основі надання клієнту правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта під час судового стягнення заборгованості з контрагентів за договороми, визначеними у додатках до цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, гонорар визначається у додатках до договору як фіксована сума за певний вид послуги або сукупна вартість відпрацьованого в інтереса клієнта часу.

Згідно п. 3.4. договору, надання правової допомоги оформляється звітом про надану правову допомогу (актом здачі-приймання наданих послуг).

Пунктом 3.5. договору визначено, що клієнт здійснює оплату послуг за договором у наступному порядку:

- 50 % суми, визначеної в додатках до договору фіксованої суми, на умовах попередньої оплати - протягом 5 днів з дати укладення договору;

- залишок погодженого сторонами гонорару - протягом 90 днів з дати подання позову з предметом спору, визначеним додатком до договору.

Договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до 31.12.2023 (п. 5.1. договору).

Додатком № 1 від 29.08.2022 до договору № 01/29/08 про надання правової допомоги від 29.08.2022, сторони погодили наступні умови щодо обсягу правової допомоги та її вартість: надання правової допомоги щодо судового стягнення заборгованості з ТОВ "ПЕТРУС-АЛКО" за договором № 2 від 03.01.2017 в суді першої інстанції, в т.ч. збирання доказів та первинних бухгалтерських документів, складання та подання позовної заяви, виконання розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу, складання всіх інших необхідних процесуальних документів, участь у судових засіданнях, отримання судового рішення та інших процесуальних документів тощо. Всього 54 852, 90 грн.

Також, позивачем додано до позовної заяви детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2022 Приватним акціонерним товариством "ПОЛІЕМОС" та Адвокатським об`єднанням «Кролевецький та партнери» складено та підписано акт -000171/22 здачі-приймання наданих послуг, відповідно до якого об`єнанням надано, а клієнтом прийнято наступні послуги: надання правової допомоги щодо судового стягнення заборгованості з ТОВ "ПЕТРУС-АЛКО" за договором № 2 від 03.01.2017 в суді першої інстанції, в т.ч. збирання доказів та первинних бухгалтерських документів, складання та подання позовної заяви, виконання розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу, складання всіх інших необхідних процесуальних документів, участь у судових засіданнях, отримання судового рішення та інших процесуальних документів тощо. Всього 54 852, 90 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем здійснено оплату послуг адвоката на загальну суму 54 852, 90 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2264 від 16.09.2022 на суму 13 713, 23 грн, № 2228 від 08.09.2022 на суму 13 713, 23 грн та № 2813 від 26.11.2022 на суму 27 426, 44 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний ордер № 1101741 від 06.09.2022 на представництво інтересів позивача Пивоваровою Русланою В`ячеславівною, як адвокатом Адвокатського об`єднанням «Кролевецький та партнери». Крім того, у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2016 року № 1982, виданого на ім`я Пивоварової Р.В.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

За таких обставин, враховуючи те, що судом частково задоволено позовні вимоги, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів не є співмірним із складністю даної справи.

При цьому, суд зазначає, що розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в той час як вартість наданих послуг визначено адвокатським об`єднанням з урахуванням участі адвоката у судових засіданнях, згідно акту -000171/22 здачі-приймання наданих послуг від 28.11.2022.

Тож, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, суд, вважає за можливе покласти на відповідача витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 25 000, 00 грн.

Між тим, суд також вважає за необхідне зазначити, що під час винесення рішення у даній справі судом було відомлено у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, проте з підстав того, що позивачем не було надано детального опису наданих послуг та виконаних робіт адвокатом та звіту/акту приймання-передачі наданих послуг, як це передбачено п. 3.4. договору. Тобто судом не досліджувалося питання обгрунтованості та співмірності заявленої позивачем до стягнення суми витрат на правничу допомогу. В той час, як до заяви про ухвалення додаткового рішення, позивачем в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України було додано відповідні документи (детальний опис наданих послуг та виконаних робіт адвокатом; звіт/акт приймання-передачі наданих послуг; платіжні доручення) на підтвердження заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРУС-АЛКО" (вул. Святошинська, буд. 32, м. Київ, 03115, ідентифікаційний код - 36942172) на користь Приватного акціонерного товариства "ПОЛІЕМОС" (вул. Жихарська, буд. 88, смт Покотилівка, Харківська область, 62458, ідентифікаційний код - 31632688) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С.О. Щербаков