ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022 року м. Дніпро Справа № 908/892/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво

на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 р.

( суддя Горохов І.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 05.09.2022 р.)

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Граніт,

м. Запоріжжя

до відповідача

Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво,

м. Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Граніт» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛД Інжиніринг та Будівництво», про стягнення заборгованості за договором поставки № 07/2021/232 від 23.09.2021 р., у розмірі 957 556,45 грн..

Позов обґрунтовано з тих підстав, що на виконання укладеного між сторонами договору поставки № 07/2021/232 від 23.09.2021 р. було поставлено щебеневу продукцію у кількості 2 542,42 т. на загальну суму 957 556,45 грн.. Поставлена продукція була прийнята Відповідачем без зауважень, але в порушення п. 5.2 договору, коштів за отриману від Позивача продукцію не сплатив, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

У відзиві на позовну заяву, Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на ст. 617 ЦК України, п. 7.1 договору, а також Указ Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 р. позов задоволено повністю - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Граніт суму основного боргу в розмірі 957 556,45 грн., судовий збір у розмірі 14 363,35 грн..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво, в якій просить рішення суду від 29.08.2022 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не згодний з ухваленим рішенням, вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права, виходячи з наступного. Так, судом не прийнято до уваги те, що ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до п 7.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за порушення умов даного Договору, якщо такі порушення сталися внаслідок обставин, що не залежали від сторін: обставин непереборної сили, форс-мажорних обставин.

Скаржник наголошує - ТПП України підтверджує, що військова агресія Російської Федерації проти України є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 29.09.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.10.2022 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/892/22 . Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 р. по справі № 908/892/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

02.11.2022 р. матеріали справи № 908/892/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.11.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження по справі визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 01.12.2022 р..

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 01.12.2022 р., у зв`язку з вирішенням питання щодо відкриття апеляційного провадження, на виконання п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/892/22, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2022 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Орєшкіна Е.В., Чус О.В., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2022р. прийнято до свого провадження.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 01.12.2022 р., була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

23.09.2021 р., між ТОВ «Смарт Граніт» ( Постачальник ) та ТОВ «АЛД Інжинірінг ТА Будівництво» ( Покупець ) укладено Договір поставки № 0772021/232, а також підписані специфікації № 1 від 23.09.2021 р. та № 2 від 01.11.2021 р..

На виконання умов договору ТОВ «Смарт Граніт» поставило ТОВ «АЛД Інжинірінг ТА Будівництво» на умовах DАР - склад покупця м. Запоріжжя, Південне шосе, 72 та DDР - склад покупця м. Запоріжжя, Південне шосе, 72 (ІНКОТЕРМС 2020) щебеневу продукцію (щебінь фракцій 5-Ю мм, 10-20 мм) у кількості 2 542,42 тони, на загальну суму 957 556,45 гривень.

Згідно з п. 4.4 договору, право власності на товар переходить до Покупця в момент підписання відповідальною особою Покупця видаткової накладної.

Факт передачі (поставки) товару підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: № 9930 від 13.10.2021р., на суму 95 505,91 гривень, з ПДВ; № 10038 від 19.10.2021р., на суму 12 234,94 гривень, з ПДВ; № 10074 від 20.10.2021р., на суму 52 924,02 гривень, з ПДВ; № 10290 від 26.10.2021р., на суму 25 526,60 гривень, з ПДВ; № 10330 від 27.10.2021р., на суму 23 469,76 гривень, з ПДВ; № 10356 від 28.10.2021р., на суму 50 410,80 гривень, з ПДВ; № 10469 від 01.11.2021р., на суму 36 668,30 гривень, з ПДВ; № 10546 від 02.11.2021р., на суму 24 754,57 гривень, з ПДВ; № 10595 від 04.11.2021р., на суму 24 732,67 гривень, з ПДВ; № 10978 від 16.11.2021р., на суму 14 520,29 гривень, з ПДВ; № 11025 від 17.11.2021р., на суму 14 200,28 гривень, з ПДВ; № 11071 від 18.11.2021р., на суму 74 577,61 гривень, з ПДВ; № 11494 від 02.12.2021р., на суму 41 924,36 гривень, з ПДВ; № 11538 від 03.12.2021р., на суму 54 071,69 гривень, з ПДВ; № 11539 від 04.12.2021р., на суму 71111,42 гривень, з ПДВ; № 11577 від 06.12.2021р., на суму 73 369,46 гривень, з ПДВ; №11641 від 08.12.2021р., на суму 54 380,51 гривень, з ПДВ; № 11675 від 09.12.2021р., на суму 78 293,36 гривень, з ПДВ; № 1113 від 10.12.2021р., на суму 64 810,12 гривень, з ПДВ; № 11714 від 11.12.2021р., на суму 70 069,78 гривень, з ПДВ.

Видаткові накладні відповідають вимогами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинного документа, оскільки містять всі обов`язкові реквізити та підписані відповідальною особою Тимофєевою О.С. відповідно до повноважень, наданих довіреностями № 641 від 18.10.2021р. та № 714 від 01.12.2021р..

Згідно з умовами п. 5.2 договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем на умовах післяплати в розмірі 100% вартості партії товару на підставі підписаної обома сторонами видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної партії товару, якщо інше не обумовлено в специфікації.

В специфікаціях № 1 та № 2 умови оплати товару сторонами не змінювались.

Відповідно, оплата за поставлений товар, за наступними видатковими накладеними повинна була бути здійснена Покупцем: № 9930 від 13.10.2021р. до 12.12.2021 р., включно; № 10038 від 19.10.2021 р. до 18.12.2021 р., включно; № 10074 від 20.10.2021 р. до 19.12.2021 р., включно; № 10290 від 26.10.2021 р. до 25.12.2021 р., включно; № 10330 від 27.1012021 р. до 26.12.2021 р., включно; № 10356 від 28.10.2021 р. до 27.12.2021 р., включно; № 10469 від 01.11.2021 р. до 30.12.2021 р., включно; № 10546 від 02.11.2021 р. до 31.12.2021 р., включно; № 10595 від 04.11.2021 р. до 02.01.2022 р., включно; № 10978 від 16.11.2021 р. до 15.01.2022 р., включно; № 11025 від 17.11.2021 р. до 16.01.2022 р., включно; № 11071 від 18.11.2021 р. до 17.01.2022 р., включно; № 11494 від 02.12.2021 р. до 31.01.2022 р., включно; № 11538 від 03.12.2021 р. до 01.02.2022 р., включно; № 11539 від 04.12.2021 р. до 02.02.2022 р., включно; № 11577 від 06.12.2021 р. до 04.02.2022 р., включно; № 11641 від 08.12.2021 р. до 06.02.2022 р., включно; № 11675 від 09.12.2021 р. до 07.02.2022 р., включно; № 11713 від 10.12.2021 р. до 08.02.2022 р., включно; № 11714 від 11.12.2021 р. до 09.02.2022 р., включно.

Для забезпечення здійснення своєчасної оплати Постачальником були виставлені рахунки на оплату отриманого Покупцем товару: № 1766 від 13.10.2021 р.; № 1784 від 19.10.2021 р.; № 1795 від 20.10.2021 р.; № 1848 від 26.10.2021 р.; № 1857 від 27.10.2021 р.; № 1866 від 28.10.2021 р.; № 1893 від 01.11.2021 р.; № 1906 від 02.11.2021 р.; № 1924 від 04,11.2021 р.; № 2029 від 16.11.2021 р.; № 2044 від 17.11.2021 р.; № 2052 від 18.11.2021 р.; № 2155 від 02.12.2021 р.; № 2168 від 03.12.2021 р.; № 2169 від 04.12.2021 р.; № 2178 від 06.12.2021 р.; № 2206 від 08.12.2021 р.; № 2231 від 10.12.2021 р.; № 2232 від 11.12.2021 р..

Товар та належні до нього документи були прийняті Покупцем без зауважень. Всього сума заборгованості за поставлений товар становить 957 556,45 грн., яка і становить суму позовних вимог.

На час звернення Позивача до суду, Відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов`язання, кошти за отриманий товар не сплатив, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Враховуючи нездійснення наразі Відповідачем повної оплати вартості отриманого товару за Договором поставки № 0772021/232 від 23.09.2021 р., ТОВ «Смарт Граніт» звернулось до господарського суду з позовними вимогами до ТОВ «АЛД Інжинірінг ТА Будівництво» про стягнення означеної суми основного боргу.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати вартості поставленого товару, обумовленої в договорі.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору поставки № 0772021/232 від 23.09.2021 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за отриманий товар є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення оплати поставленого товару за договором.

Суд першої інстанції, задовольняючі позов у повному обсязі, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Граніт суму основного боргу в розмірі 957 556,45 грн..

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення з підстав наведених в апеляційній скарзі і пов`язаних з настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - Указу Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що за думкою Скаржника - звільняє Відповідача від відповідальності за порушення умов даного Договору. Разом з тим, Скаржник не спростовує встановлені судом факт поставки товару, не оплату його вартості та здійснені судом розрахунки стягуваних сум.

Щодо доводів Скаржника стовосно існування форс-мажорних обставин та відповідно передчасності звернення Позивача до суду із вимогами про сплату заборгованості за договором, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 7.13. договору встановлено, що Сторони не несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо таке невиконання чи неналежне виконання сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин. Форс-мажорними вважаються будь-які обставини, які носять непереборний, масовий характер і/або роблять неможливим функціонування органів державної влади, підприємств, установ, організацій і роблять неможливим належне виконання зобов`язань за даним Договором. Сторона, яка не може виконати зобов`язання в зв`язку з дією форс-мажорних обставин, повинна при першій же можливості негайно письмово повідомити іншу Сторону про настання, прогнозний строк дії і припинення цих обставин, інакше вважається, що форс-мажорні обставини були відсутні.

Відповідачем не надано суду доказів повідомлення Позивача про те, що Покупець за договором не може виконати зобов`язання в зв`язку з дією форс-мажорних обставин.

Приписами частин першої, другої ст. 611 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із ст. 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили ), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 р. № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

Скаржником в якості доказів наявності форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили ) посилається на лист Торгово-промислова палата України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р., адресованого всім кого це стосується.

У вказаному листі зазначається, що Торгово-промислова палата України ( далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14і Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТИП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р. строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як встановлено судом першої інстанції і не спростовується Скаржником строк оплати товару, поставленого Позивачем Відповідачу, настав, відповідно до останньої видаткової накладної 09.02.2022 р., а введення воєнного стану в Україні визначено датою: 24.02.2022 р..

Отже, зобов`язання по оплаті поставленого товару у Відповідача виникло до настання форс-мажорних обставин, підтверджених листом Торгово-промислова палата України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р.. При цьому, Позивач просить стягнути лише суму основного боргу.

Враховуючи наведене, Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відхилення вказаних доводів Скаржника, як таких, що не мають правового обґрунтування, оскільки ст. 617 ЦК України передбачає звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (штрафні санкції), а не суми основного боргу, що є предметом розгляду у даній справі.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

13. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД Інжиніринг та Будівництво залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2022 р. у справі № 908/892/22 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.12.2022 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус