РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2022Справа № 910/7984/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Виробничого кооперативу "Контракт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

про зобов`язання вчини дії

Представники учасників справи:

від позивача: Божко Ф.Ф.; Васильченко Л.І.;

від відповідача: Кравченко О.П.; Касьяненко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виробничий кооператив "Контракт" (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (відповідач) про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме: прийняти на абонентський облік вузол комерційного обліку - ультразвуковий лічильник тепла ULTRAHEAT T550/UH50, встановлений у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 16, власником якого є Виробничий кооператив "Контракт" та скласти акт про прийняття вузла комерційного обліку - ультразвукового лічильника тепла ULTRAHEAT T550/UH50, встановленого у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 16, надавши його примірник позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, порушуючи норми чинного законодавства, які регулюють відносини в сфері надання послуг теплової енергії, не приймає на облік вузол комерційного обліку - ультразвуковий лічильник тепла ULTRAHEAT T550/UH50, встановлений у будівлі, власником якого є позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 відкрито провадження у справі № 910/7984/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.07.2020.

03.07.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

23.07.2020 підготовче засідання по справі відкладено на 20.08.2020.

06.08.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

19.08.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення.

У судовому засіданні 20.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи відкладено на 22.09.2020.

21.08.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

15.09.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про виклик свідків.

21.09.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення.

22.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.10.2020.

22.10.2020 розгляд справи відкладено на 05.11.2020.

У судовому засіданні 05.11.2020 оголошено про повернення до розгляду справи № 910/7984/20 у підготовче провадження та відкладено розгляд справи на 10.12.2020.

10.12.2020 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 розгляд справи було призначено на 24.12.2020.

24.12.2020 розгляд справи відкладено на 12.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 призначено у справі № 910/7984/20 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

28.07.2022 до Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судової експертизи разом з матеріалами справи № 910/7984/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 поновлено провадження у справі № 910/7984/20, призначено підготовче засідання на 15.09.2022.

15.09.2022 в підготовче засідання з`явились представники сторін, судом розглянуто клопотання представника позивача про призначення повторної будівельно-технічної експертизи та відмовлено в його задоволенні; розглянуто клопотання представника позивача про виклик судового експерта та відмовлено в його задоволенні; оголошено про закриття підготовчого засідання та про призначення справи до судового розгляду на 03.11.2022.

03.11.2022 в судове засідання з`явились представники сторін, надали пояснення. Представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. Оголошено про відкладення розгляду справи по суті на 17.11.2022.

09.11.2022 від позивача надійшли пояснення у справі.

15.11.2022 від відповідача надійшли пояснення щодо підстав не прийняття енергопостачальною організацією на облік приладу (вузла) комерційного обліку спожитої теплової енергії позивача.

Розгляд справи у судовому засіданні 17.11.2022 відкладено на 08.12.2022.

У судовому засіданні 08.12.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2016 між позивачем та відповідачем укладено Договір № 440199 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, відповідно до якого позивач зобов`язався виробляти, систематично поставляти та передавати у власність відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у кількості 58,762 Гкал, з максимальним тепловим навантаженням 0,028 Гкал/год в тому числі на потреби опалення 0,028 Гкал/год (п. 1.1 Договору), а відповідач зобов`язався прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору постачання теплової енергії здійснюється позивачем на межу балансової вартості, визначену у додатку №1 до договору.

Подача теплової енергії покупцю та заповнення систем теплоспоживання покупця теплоносієм здійснюється виключно на підставі нарядів встановленої форми, що виписуються енергопостачальною організацією.

Первинна подача теплової енергії за постійним договором здійснюється виключно після передачі акту допуску в постійну експлуатацію тепловикористовувальних установок в управління теплозбуту енергопостачальної організації та на підставі наряду на включення. Подача теплової енергії на потреби опалення та вентиляції після проведення ремонтних робіт на теплових мережах та місцевих системах здійснюється після технічної прийомки за актом готовності до опалювального сезону повноважним представником енергопостачальної організації на підставі нарядів встановленої форми.

Згідно з п. 5.1 Договору облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлюються на межі балансової належності покупця та ПАТ «Київенерго» відповідно до Тимчасових правил обліку відпускання і споживання теплової енергії». Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується актом поставки на комерційний облік приладів обліку. Прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

Договір укладений на термін з 01.01.2016 по 31.12.2016 і вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не заявить інший стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору (п. 10.1 договору).

05.10.2017 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тепло Стандарт» складено акт приймання-передачі робіт із встановлення лічильника тепла, відповідно до якого виконавець робіт Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепло Стандарт» встановив ультразвуковий лічильник тепла Ultraheat T550/UH50-B39Q у будівлі за адресою м. Київ, вул. Зрошувальна, 16.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про прийняття вузла комерційного обліку, однак відповідач цього не зробив, внаслідок чого позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 у справі призначено судову експертизу, на вирішення експерта поставлено питання чи відповідає доданий до позовної заяви робочий проект технічним умовам та доданого до позовної заяви паспорту засобу обліку теплової енергії - ультразвукового лічильника тепла ULTRAHEAT T550/UH50, встановленого у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 16?

Відповідно до висновку експерта від 19.07.2022 №10106/21-44 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у господарській справі №910/7984/20 робочий проект доданий до позовної заяви не відповідає технічним умовам та доданого до позовної заяви паспорту засобу обліку теплової енергії - ультразвукового лічильника тепла ULTRAHEAT T550/UH50, встановленого у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 16.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Приписами ст. 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 № 4, викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок експерта від 19.07.2022 №10106/21-44, суд вважає його таким, що не викликає сумнівів у його правильності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" цей Закон регулює відносини щодо: - комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги); - розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; - встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії; - формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; - забезпечення споживачів обліковою інформацією (надалі - Закон).

Частинами 1, 4, 7, 10 статті 3 Закону визначено, що оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Вузли комерційного обліку, встановлені за рахунок власника (співвласників) будівлі, належать на праві власності власнику будівлі або є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку. Вузли комерційного обліку приймаються виконавцем відповідної комунальної послуги та оператором зовнішніх інженерних мереж на абонентський облік протягом 14 календарних днів з дня встановлення або дня отримання виконавцем та оператором звернення власника (співвласників). Власник (співвласники) будівлі, яка на день набрання чинності цим Законом була приєднана до зовнішніх інженерних мереж або яка приєднується до зовнішніх інженерних мереж, має право самостійно обладнати таку будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку. Виконавець послуг та оператор зовнішніх інженерних мереж не можуть перешкоджати власнику (співвласникам) будівлі в оснащенні її вузлом комерційного обліку. Вузли комерційного обліку приймаються оператором зовнішніх інженерних мереж на обслуговування протягом 14 календарних днів з дня встановлення або дня отримання оператором звернення від власника (співвласників).

Згідно з частиною 4 статті 6 Закону оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 № 270 (надалі - Порядок прийняття) вузол комерційного обліку, встановлений у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж, приймається на абонентський облік оператором зовнішніх інженерних мереж, а в разі, якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем відповідної комунальної послуги,- оператором зовнішніх інженерних мереж та виконавцем відповідної комунальної послуги протягом 14 календарних днів з дня встановлення або дня отримання оператором зовнішніх інженерних мереж або виконавцем відповідної комунальної послуги (у разі якщо виконавець не є оператором зовнішніх інженерних мереж) звернення від власника (співвласників) будівлі.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку прийняття у разі встановлення вузла комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі такий власник (співвласники) будівлі або його (їх) представник подає виконавцю відповідної комунальної послуги письмову заяву про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік у довільній формі, у якій зазначаються:

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником (представником співвласників) будівлі;

поштова адреса заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі);

спосіб отримання повідомлення та адреса, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо);

місцезнаходження будівлі, у якій встановлено вузол комерційного обліку;

перелік документів, що додаються до заяви:

копія документа, що підтверджує право власності на будівлю (крім багатоквартирних будинків);

копія проектної документації на встановлення вузла обліку;

копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки;

копія супровідної документації до засобу вимірювальної техніки, що входить до складу вузла обліку;

копія акта приймання-передавання робіт із встановлення вузла комерційного обліку.

Заяву підписує власник або представник власника (співвласників) будівлі. Представник власника (співвласників) будівлі додає до заяви документ, що підтверджує його повноваження.

Відповідно до п. 7.2.9 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджено Наказом Міністерства палива та енергетики України 14.02.2007 № 71, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 березня 2007 р. за № 197/13464, установлене обладнання засобів контролю та вимірювань, автоматичних пристроїв, приладів обліку теплової енергії та об`єму (маси) теплоносія має відповідати погодженій в установленому порядку проектно-технічній документації.

Згідно з п. 1.4 цих Правил теплові установки та мережі, що споруджуються або модернізуються, мають відповідати проекту, національним стандартам, технічним умовам на устаткування та вимогам цих Правил.

У зв`язку з тим, що робочий проект доданий до позовної заяви не відповідає технічним умовам та доданого до позовної заяви паспорту засобу обліку теплової енергії - ультразвукового лічильника тепла ULTRAHEAT T550/UH50, встановленого у будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 16 позовні вимоги про зобов`язання прийняття на абонентський облік цього лічильника задоволенню не підлягають.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Виробничого кооперативу "Контракт" задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем понесено витрати на проведення експертизи у розмірі 13 728,80 грн.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Суд зазначає, що розмір витрат на проведення експертизи доведений, документально обґрунтований, отже у зв`язку із відмовою в задоволені позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на проведення експертизи покладаються на позивача у розмірі 13 728,80 грн.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Виробничого кооперативу "Контракт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про зобов`язання вчини дії - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

3.Стягнути з Виробничого кооперативу "Контракт" (02099, місто Київ, вул. Академіка Горбунова, будинок 2, ідентифікаційний код 21542691) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, місто Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, ідентифікаційний код 37739041) 13 728 (тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 80 коп. витрат за проведення експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 08.12.2022.

Суддя С. В. Стасюк