ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2022 р. Справа№ 910/10653/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Разіної Т.І.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021

у справі № 910/10653/21 (суддя С.М. Мудрий)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про відшкодування шкоди в розмірі 42 855,60 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» в розмірі 42 855,60 грн в порядку суброгації, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 910/10653/21 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 42 855 грн 60 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що відповідачем не доведено факту того, що шкоду транспортному засобу марки Ford Kuga НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надано доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10653/21, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до надходження матеріалів справи № 910/10653/21 з Господарського суду міста Києва.

01.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10653/21.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді - Тищенко А.І. (суддя-доповідач) на лікарняному з 01.11.2021 по 15.11.2021 та у зв`язку з виходом у відпустку з 16.11.2021, розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-07/728/21 від 19.11.2021, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10653/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Разіна Т.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі №910/10653/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/10653/21.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до необхідності застосування коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 37%, знижки в розмірі 10%, у зв`язку з чим сума, яка підлягає виплаті на переконання відповідача становить 31 194,99 грн, а не 42 855,60 грн.

Відповідач наполягає, що 16.07.2021 він звертався до суб`єкта оціночної діяльності із заявою про визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, і за результатами оцінки експертом встановлено коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,37, що на переконання відповідача не було враховано судом при винесенні оскаржуваного рішення.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик) та ТОВ «Кун-Україна» (страхувальник) укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 013а0ка5 від 25.02.2020р., предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Ford Kuga НОМЕР_1 та згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної вищезазначеному транспортному засобу.

14.12.2020 року о 07:37 в м. Луцьк, вул Львівська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Ford Kuga НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 (власник автомобіля - ТОВ «Кун-Україна») та автомобіля Toyota д.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 .

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту.

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 14.12.2020р. вартість відновлювального ремонту склала 45 355,60 грн.

Відповідно до рахунку ФОП Авраменко О.М. №АР-0000061 від 15.12.2020р. вартість ремонту становить 45 355,60 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт ARX 2685323 від 23.12.2020 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 42 855,60 грн.

З наявного розрахунку вбачається, що вартість страхового відшкодування становить 42 855,60 грн (45 355,60 грн. (рахунок ФОП Авраменко О.М. №АР-0000061 від 15.12.2020р.) - 2 500,00 (безумовна франшиза по договору)).

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 42 855,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 735739 від 28.12.2020 року.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Так, потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

В силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota д.н. НОМЕР_2 застрахована у Пиватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів №АР/688758, франшиза становить 0,00 грн., ліміт за шкоду майну - 130 000,00 грн.

05.02.2021 року позивачем направлено відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування вих. №СУ/009003/З від 02.02.2021.

Як зазначає позивач, вказану заяву було отримано відповідачем 09.02.2021, однак станом на дату звернення до суду відповідачем страхове відшкодування на рахунок позивача не надходило.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти розміру страхового відшкодування, що підлягає сплаті, посилається на визначення фізичного зносу для складників КТЗ Ford Kuga НОМЕР_1 , надане суб`єктом оціночної діяльності Воротняком Юрієм Валерійовичем, у якому зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу для складників автомобіля Ford Kuga НОМЕР_1 становить 0,37 (37%). А тому, на переконання апелянта, застосувавши коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 37%, знижку в розмірі 10% (яка застосовувалась в ремонтній калькуляції №1.003.20.0 від 16.12.2020) сума до виплати становить 31 194,99 грн, а не 42 855,60 грн.

Перевіривши вказані доводи скаржника, судова колегія зазначає наступне.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ «СК «Еталон») відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах № 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 р. у справі № 910/5001/17.

Проте, відповідно до п.7.38, 7.39 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД. Винятками стосовно використання зазначених вимог є, зокрема, складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини) (п.п.б).

Судом перевірено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 рік випуску транспортного засобу Ford Kuga НОМЕР_1 - 2017.

Отже, значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) застрахованого позивачем легкового автомобіля марки Ford Kuga НОМЕР_1 , 2017 року випуску, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (14.12.2020) строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував граничного строку, визначеного пунктом 7.38 Методики.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, будь-яких доказів необхідних для застосування п.7.39 Методики, зокрема, щодо відновлювального ремонту (попереднього) матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Оцінюючи «Визначення фізичного зносу (Ез) для складників колісного транспортного засобу Ford Kuga НОМЕР_1 » (а.с. 65), надане суб`єктом оціночної діяльності Воротняком Юрієм Валерійовичем, у якому зроблено висновок про те, що коефіцієнт фізичного зносу (Ез) для складників колісного транспортного засобу Ford Kuga НОМЕР_1 на дату ДТП становить 0,37 - як доказ, на який посилається скаржник в апеляційній скарзі в обгрунтування необхідності застосування коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 37%, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з приписів п.4.3, 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. Також у разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Колегія суддів наголошує, що у назві наданого відповідачем «Визначення фізичного зносу (Ез) для складників колісного транспортного засобу Ford Kuga НОМЕР_1 » не конкретизовано того, висновок це чи звіт.

Перевіривши зміст вказаного документа, на який посилається відповідач, судом встановлено, що в п.4 зазначено: «для складників КТЗ зі строком експлуатації менше 7 років Ез рівно нулю, але зі слідами відновлювального ремонту (методика п.7.39.а) значення Ез в даному випадку буде дорівнювати: ….0,37».

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, будь-яких доказів щодо наявності слідів відновлювального ремонту не зазначено.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надане «Визначення фізичного зносу (Ез) для складників колісного транспортного засобу Ford Kuga НОМЕР_1 » розцінюється судом як самостійний розрахунок страховика, а тому такий документ не може бути визнаний як належний та допустимий доказ.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено факт того, що шкоду транспортному засобу марки Ford Kuga НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія та не доведено необхідності застосування коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, а також не надано доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

У позивача виникло право на відшкодування збитків потерпілої особи за рахунок відповідача, однак останній відповідні кошти не сплатив, чим порушив права позивача і таке право підлягає захисту в суді.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на їх обґрунтованість.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статтей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 вказаного кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.

Відповідно до п.7.38, 7.39 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Відповідно до п.4.3, 4.4 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством. У звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; Ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Згідно з 4.4.1. Методики висновок експерта складається з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина 1 статті 98 ГПК України).

Частиною 3 статті 98 та частиною 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачене право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно зі статтею 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Відповідач зазначає, що відповідно до наданого «Визначення фізичного зносу (Ез) для складників колісного транспортного засобу Ford Kuga НОМЕР_1 » коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,37, однак колегія суддів, перевіривши вказані доводи, дійшла висновку, що такий документ не є належним та допустимим доказом в розумінні приписів законодавства, а саме - висновком чи звітом на підтвердження необхідності застосування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Крім того, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що застрахований транспортний засіб мав сліди відновлювального ремонту або був у ремонті, а тому застосування коефіцієнту фізичного зносу до спірних правовідносин є недоведеним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 910/10653/21 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 910/10653/21 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 910/10653/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 910/10653/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.І. Разіна

І.А. Іоннікова