ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа № 914/869/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця Іванина Юрія Дмитровича, смт. Міжгір`я

до фізичної особи-підприємця Оконя Ярослава Васильовича, м. Львів

про стягнення 59 120,00 грн.

та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Оконя Ярослава Васильовича, м. Львів до фізичної особи-підприємця Іванини Юрія Дмитровича, смт. Міжгір`я

про стягнення штрафу у сумі 9 252,00 грн.

За участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - не з`явився

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Тур Ольга Тарасівна, ордер серія ВС № 1152397 від 29 вересня 2022 року - в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Іванина Юрій Дмитрович, смт. Міжгір`я Хустського району звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця Оконя Ярослава Васильовича, м. Львів про стягнення 59 120,00 грн.

15.06.2022 року до Господарського суду Львівської області надійшов зустрічний позов фізичної особи-підприємця Оконя Ярослава Васильовича, м. Львів до фізичної особи-підприємця Іванини Юрія Дмитровича, смт. Міжгір`я про стягнення штрафу у сумі 9 252,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.07.2022 у справі №914/869/22 позовну заяву фізичної особи-підприємця Іванина Юрія Дмитровича, смт. Міжгір`я до фізичної особи-підприємця Оконя Ярослава Васильовича, м. Львів про стягнення 59 120,00 грн. та за зустрічний позов фізичної особи-підприємця Оконя Ярослава Васильовича, м. Львів до фізичної особи-підприємця Іванини Юрія Дмитровича, смт. Міжгір`я про стягнення штрафу у сумі 9 252,00 грн. з доданими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022 справу передано для розгляду судді Ремецькі О.Ф.

Ухвалою суду 29.08.2022 р. прийнято позовну заяву до свого провадження. Розгляд справи №914/869/22 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №914/869/22 призначено на 06 вересня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.09.2022 р. відкладено підготовче засідання на 28 вересня 2022 року.

Проте, судове засідання призначене на 28.09.2022 р. не відбудеться у зв`язку з перебуванням головуючої судді Ремецькі О.Ф. на онлайн навчанні, яке проводилось Національною школою суддів України в м. Києві з 26.09.2022 р. по 30.09.2022 р. включно.

Ухвалою суду від 13.09.2022 підготовче засідання відкладено на 05 жовтня 2022 р.

29.09.2022 р. до суду надійшла заява представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) адвоката Тур О.Т. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.10.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.10.2022 р. у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 26.10.2022 р. відкладено розгляд справи по суті на 08.11.2022 р.

Ухвалою суду від 08.11.2022 р. відкладено розгляд справи по суті на 22.11.2022 р.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані невиконанням ФОП Оконь Я.В. Договору-заявки №321-009544 про надання транспортно-експедиційних послуг, в частині сплати суми 1900.00 євро. вартості послуг з перевезення, що еквівалентно у 59 120,00 грн.

Відповідач, за первісним позовом в поданому суду відзиві, заперечує існування боргу, позовні вимоги не визнає, з огляду на недотримання позивачем умов договору в частині надання усіх документів для здійснення оплати відповідачем за Договором Заявкою №321-009544 від 29.12.2021 р. А саме за доводами відповідача, позивачем не надано зареєстрованої податкової накладної.

Позивач за зустрічним позовом заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Вказує, що за умовами передбаченими у Договорі-Заявці №321-009544 від 29.12.2021 р. відповідач повинен був прибути до місця розвантаження 14.01.2022 р.. однак, в порушення зазначених умов, транспортний засіб прибув до місця розвантаження 17.01.2022 р. тобто із запізненням на 3 (три) доби.

Зауважує, що у відповідності до п.3 Договору-Заявки, перевізнику нараховано штраф у розмірі у розмірі 100 євро. за кожну розпочату добу запізнення, що по курсу НБУ на день підписання договору (30,8401 - курс євро НБУ станом на 29.12.2021), дорівнює 9252,00 грн.

За доводами позивача за зустрічним позовом з метою досудового врегулювання спору 10.02.2022 р. позивачем було пред`явлено претензію №1002/2022 на суму 9252,00 грн до відповідача.

29.06.2022 р. фізичною особою-підприємцем Іванина Ю.Д., подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому з вимогами за зустрічним позовом не погоджується та вважає такі безпідставними.

Зауважує, що у Договорі-заявці датою розвантаження сторонами визначене 14 січня 2022 р., однак, позивач, через об`єктивні обставини, прибув на розвантаження 17 січня 2022 р. Разом з тим, за доводами відповідача за зустрічним позовом прострочення в доставці вантажу може призвести до сплати компенсації лише в тому випадку, якщо заява перевізнику була зроблена у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача. Натомість позивачем за зустрічним позовом не додано доказів на підтвердження відправлення претензії перевізнику.

У поданій відповіді на відзив представник ФОП Оконь Я.В. вказує на те, що встановленій строк (21 день) застосовується лише для з`явлення вимог про стягнення компенсації, а не накладання штрафних санкції, які настають за неналежне виконання перевізником своїх зобов`язань за Договором-Заявкою. Зустрічний позов був поданий до суду з метою стягнення штрафу, а не відшкодування завданої шкоди та отримання компенсації. Штраф як міра відповідальності є чітко передбаченим у пункті 3 Договору-Заявки від 29.12.2021 №321- 009544, а тому національне законодавство у частині строку для пред`явлення претензії про стягнення штрафу за неналежне виконання умов договору не суперечить нормам Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, шо визначає строк для з`явлення вимог про стягнення компенсації.

Крім того зазначає, що враховуючи особливість вказаних спірних правовідносин і фактичних обставин справи відсутні підстави для застосування норм ст.8 цієї Конвенції відповідачем, в частині недотримання строку подання претензій за прострочення доставки вантажу, адже вона регулює правовідносини між Одержувачем (клієнтом) та Перевізником. А також звертає увагу на те, що відповідачем не було подано підтверджуючі документи, які б свідчили про запланований тижневий відстій останнього на вихідні дні.

07.11.2022 р. представником ФОП Оконь Я.В. подано до суду клопотання про закриття провадження у справі за первісним позовом, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 22.11.2022 р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2021 року, на адресу перевізника Фізичної особи-підприємця Іванини Ю.Д. (далі Позивач за первісним позовом, Відповідач за зустрічним позовом, Перевізник), від замовника перевезення - експедитора Фізичної особи - підприємця Оконя Я.В. (далі -Відповідач за первісним позовом, Позивач за зустрічними позовом, Замовник), електронною поштою, надійшов Договір - заявка №321 - 009544 про надання транспортно-експедиційних послуг (далі Договір). Його умови були прийняті ФОП Іваниною Ю.Д. - відповідь на пропозицію виконати перевезення була направлена замовнику перевезення, у такий же спосіб, електронною поштою.

За умовами Договору-заявки, ФОП Іванина Ю.Д. узяв на себе зобов`язання виконати міжнародне перевезення за маршрутом м. Парма (регіон Емілія-Романья, Італія) - м. Львів. Вартість перевезення склала 1900,00 євро. За змістом пункту «Умови і форма оплати» Договору-заявки, розрахунок безготівковий, кошти сплачуються без ПДВ протягом 10-15 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Строк надання послуг у відповідності до умов Договору: дата завантаження за договором 11.01.2022 р., відповідно дата розвантаження по договору 14.01.2022 р.

Договором також передбачено, що у випадку порушення термінів надання автомобіля під завантаження/розвантаження Перевізник сплачує штраф у розмірі 100 євро. за кожну розпочату добу запізнення. Штрафні санкції по даному договору, нараховуються і сплачуються у гривнях, виходячи з офіційного курсу гривні до НБУ, встановленого Національним банком України на момент підписання даного договору.

За доводами позивача за первісним позовом, що підтверджуються матеріалами справи у порушення взятих на себе зобов`язань за договором, Відповідач за первісним позовом не виконав своїх зобов`язань в частині сплати суми 1900.00 євро. вартості послуг з перевезення, що еквівалентно 59 120,00 грн.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься платіжне доручення №793 від 04.11.2022 р. на суму 59 120,00 грн., що свідчить про сплату Відповідачем за первісним позовом основної суми боргу.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що транспортний засіб прибув до місця розвантаження 17.01.2022 р.

За доводами Позивача за зустрічним позовом, внаслідок порушення Відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань 10.02.2022 р. ним було пред`явлено претензію №1002/2022 на суму 9252,00 грн до відповідача.

Вказана претензія була залишена без задоволення, що і стало приводом звернення Позивача за зустрічним позовом до суду з позовною вимогою про стягнення суми 300 євро, що еквівалентно станом на 29.12.2021 р. сумі 9 252,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що провадження за первісним позовом підлягає закриттю, у задоволенні зустрічного позову належить відмовити виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір заявку №321 - 009544 про надання транспортно-експедиційних послуг від 29 грудня 2021 року.

У відповідності зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. ст. 929, 931 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Спір за первісним позовом виник у зв`язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом своїх зобов`язань в частині оплати за надані послуги.

Водночас, у відповідності до платіжного доручення №793 від 04.11.2022 р. на суму 59 120,00 грн. відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено суму 59 120,00 грн.

Таким чином, відповідач за первісним позовом оплатив суму основного боргу після відкриття провадження у даній справі. Вказані обставини зумовлюють необхідність закриття провадження у справі в частині розгляду позовних вимог про стягнення основного боргу на в сумі 59 120,00 грн., а не відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відмова у задоволенні позову може мати місце лише у випадку, якщо заборгованість була погашена боржником до звернення кредитора із відповідним позовом до суду, тобто фактично не існувала на момент такого звернення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору та необхідність закриття провадження за первісним позовом у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про стягнення з відповідача суми 59 120,00 грн.

Спір за зустрічним позовом виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом умов договору в частині дотримання строків з розвантаження вантажу.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами договору у випадку порушення термінів надання автомобіля під завантаження/розвантаження Перевізник сплачує штраф у розмірі 100 євро. за кожну розпочату добу запізнення. Штрафні санкції по даному договору, нараховуються і сплачуються у гривнях, виходячи з офіційного курсу гривні до НБУ, встановленого Національним банком України на момент підписання даного договору.

Так, за приписами статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Встановлені судом обставини справи та умови укладеного сторонами Договору від 29 грудня 2021 року свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в яких відповідач за зустрічним позовом виступав перевізником, а тому на спірні правовідносини поширюються дія Конвенції, положення якої мають пріоритет у застосуванні порівняно з іншими актами законодавства України.

Частиною третьою статті 30 Конвенції передбачено, що прострочення в доставці вантажу може призвести до сплати компенсації лише в тому випадку, якщо заява перевізнику була зроблена у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Судом з`ясовано, що у Договорі від 29 грудня 2021 р. сторонами було погоджено дату завантаження 11.01.2022 р. і дату доставки вантажу - 14.01.2022 р.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що транспортний засіб прибув до місця розвантаження 17.01.2022 р.

За доводами Позивача за зустрічним позовом 10.02.2022 р. ним було пред`явлено претензію №1002/2022 на суму 9252,00 грн. до відповідача.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надсилання такої претензії та отримання її перевізником.

Аналогічна правова позиція про те, що положення статті 30 Конвенції поширюють свою дію на правовідносини щодо стягнення з перевізника штрафних санкцій у зв`язку з простроченням доставки вантажу, а також необхідності дотримання присічного двадцятиодноденного строку направлення перевізнику відповідної вимоги щодо компенсації таких штрафних санкцій викладено у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/6515/17 та від 13.08.2019 у справі №910/14892/18.

Таким чином у суду відсутні підстави, для задоволення зустрічних позовних вимог.

Доводи Позивача за зустрічним позовом, які фактично зводяться до тверджень про відсутність підстави для застосування норм ст. 30 «Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними висновками суду.

Твердження Позивача за зустрічним позовом про те, що відповідачем не було подано підтверджуючі документи, які б свідчили про запланований тижневий відстій останнього на вихідні дні, судом не приймаються, оскільки не відносяться до предмету доказування по даній справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що при поданні позову у справі №914/869/22 позивачем за первісним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1681 від 26.04.2022 р.

Відтак, судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., сплачений позивачем за первісним позовом, підлягає поверненню з державного бюджету.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом - фізичну особу-підприємця Оконя Ярослава Васильовича.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 173, 180, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за первісним позовом про стягнення суми боргу у розмірі 59 120,00 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч сто двадцять гриве 00 коп.) закрити.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 13.12.2022.

Суддя О. Ф. Ремецькі