ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. Справа№ 910/8877/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Апеляційного суду міста Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022

у справі № 910/8877/21 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест"

до Апеляційного суду міста Києва

про стягнення 426 689, 95 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Апеляційного суду міста Києва про стягнення 426 689, 95 грн, з яких основний борг у розмірі 423 314, 92 грн, пеня у розмірі 0,11 грн. та 3 % річних у розмірі 3 374, 92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено умови Договору № 01/20 на постачання природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування) від 21.02.2020 в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" задоволено повністю. Стягнуто з Апеляційного суду міста Києва на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" суму основного боргу у розмірі 423 314 (чотириста двадцять три тисячі триста чотирнадцять) грн 92 коп, пеню у розмірі 0,11 грн, 3 % річних у розмірі 3 374 (три тисячі триста сімдесят чотири) грн 92 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. 35 коп.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу у січні 2021 року 67, 678 тис м.куб природного газу, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за січень 2021 року № 1006 та інформацією щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у січні 2021 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС України»). Зауважив, що термін сплати відповідачем за поставлений у січні 2021 природний газ сплив 22.02.2021, однак відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання свого зобов`язання за договором не надав, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення заборгованості в сумі 423 314, 92 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Апеляційний суд міста Києва звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим та незаконним, судом порушено принцип змагальності сторін, не в повному обсязі досліджено докази. Зокрема скаржник зазначає, що копію ухвали від 05.07.2021 про відкриття провадження у справі отримано не уповноваженою особою, яка не є керівником або представником відповідача, що свідчить про неналежне повідомлення відповідача. Наголошує, що станом на 05.10.2021 Апеляційним судом міста Києва грошове зобов`язання з оплати за спожитий газ за Договором № 01/20 від 21.02.2020 виконано в повному обсязі, що вказує на відсутність предмету спору в частині стягнення заборгованості. Зауважує, що заявлена позивачем сума заборгованості за спожитий газ, на переконання відповідача, була обрахована на підставі не лише Договору № 01/20 від 21.02.2020, а й Договору № 02/21 від 09.03.2021, про який в позовній заяві нічого не зазначено та копія якого до матеріалів справи не надавалась.

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21.

Крім того, скаржником подано клопотання про відстрочення оплати судового збору до моменту винесення судового рішення по справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2022, апеляційна скарга у справі № 910/8877/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Зубець Л.П.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Зубець Л.П., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 справу № 910/8877/21 за апеляційною скаргою Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Буравльов С.І., вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 відкладено до надходження матеріалів справи № 910/8877/21 до Північного апеляційного господарського суду та витребуватино у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8877/21.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 09.08.2022, надійшли матеріали справи № 910/8877/21.

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Корсака В.А. та Буравльова С.І., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 справу № 910/8877/21 за апеляційною скаргою Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду; поновлено Апеляційному суду міста Києва строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21; відстрочено Апеляційному суду міста Києва сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги до моменту винесення судового рішення по справі; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21; розгляд апеляційної скарги Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21 призначено до розгляду на 26.09.2022; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У подальшому розгляд справи відкладався, склад колегії суддів змінювався.

Розпорядженням виконуючого обов`язки керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022, враховуючи перебування судді Суліма В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 дана апеляційна скарга у справі № 910/8877/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного госпоарського суду від 24.10.2022 справу № 910/8877/21 за апеляційною скаргою Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду; розгляд апеляційної скарги Апеляційного суду міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21 призначено на 22.11.2022 .

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.11.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання 22.11.2022 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Крім того, копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 про призначення розгляду справи на 24.10.2022 направлялась на адресу позивача, однак конверт з копією ухвали повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 11 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з пунктом 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 115, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 24.10.2022 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 27.10.2022 (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 21.02.2020 між Апеляційним судом міста Києва (далі - відповідач, споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (далі - постачальник, позивач) укладено договір № 01/20 на постачання природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування) (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2020 році природний газ з урахуванням послуг з його транспортування, код згідно CPV 021:2015-09120000-6 «Газове паливо», а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.2 плановий обсяг постачання газу на 2020 рік складає - 500 тисяч куб.м.

Планові обсяги постачання газу на 2020 рік по місяцях визначено сторонами у додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 1.3 договору).

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві - приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ (п. 2.3 договору).

Постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі - добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно (п. 2.8 договору).

Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку.

За підсумками розрахункового періоду Споживач до 07 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від Споживача даних акта, складеного між Оператором ГРМ та Споживачем та/або даних Оператора ГРМ, Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом п`яти робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання, ненадання відмови від підписання або не підписання акт приймання-передачі газу Споживачем, обсяг - фактично переданого (спожитого) газу визначається на підставі Реєстру газорозподільного підприємства. В цьому випадку Постачальник має право скласти акт приймання-передачі на підставі даних реєстру газорозподільного підприємства.

Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних газорозподільного підприємства, а вартість переданого/спожитого газу встановлюється відповідно до умов цього Договору (п.п. 2.9.1 - 2.9.4 договору).

Згідно п. 3.1. Договору, ціна газу за цим Договором визначається за 1000 (одну тисячу) кубічних метрів. Ціна газу становить: без ПДВ 3 314,49724 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ - 20 % - 662, 90 грн, всього з ПДВ - 3977. 40 грн, що визначено сторонами у додатку 2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Загальна ціна Договору становить 1 988 698, 35 грн. (один мільйон дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 35 копійок), у т. ч. ПДВ 20% - 331 449,73 грн. (триста тридцять одна тисяча чотириста сорок дев`ять гривень 73 копійки).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за поставлений газ, здійснюється Споживачем в безготівковій формі протягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання акту приймання-передачі природного газу на підставі належно оформленого рахунку-фактури та належним чином оформленої електронної податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), які подаються Споживачу при оформленні поставки газу, але не пізніше термінів, передбачених Податковим Кодексом України.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 4.3 договору).

У разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості газу, Сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобов`язань за Договором у частині оплати за поставлений газ (п. 4.4 договору).

У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 4.5 договору).

Звірка розрахунків здійснюється Сторонами протягом десяти днів з дати пред`явлення вимоги про це однієї із Сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу Споживачем та актів приймання - передачі газу (п. 4.6 договору).

Як встановлено п. 5.4.2 договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Згідно з п. 6.2 договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 відсотка під суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Договір набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами, скріплення відбитками печаток Сторін (за наявності) та діє до 31.12.2020, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків (п. 10.1 договору).

Звертаючись з позовом, ТОВ «Екотехноінвест» зазначає, що на виконання умов договору ним було поставлено Апеляційному суду міста Києва наступні обсяги природного газу: у січні 2021 року 67,678 тис. м куб, що підтверджується Актом №1006 за січень 2021 року до Договору на постачання природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування) № 01/20 від 21 лютого 2020 року та інформація щодо спожитих обсягів природного газу Споживачем у січні 2021 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС»).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 01/20 на постачання природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування) від 21.02.2020, позивач просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 423 314, 92 грн, пеню у розмірі 0,11 грн. та 3 % річних у розмірі 3 374, 92 грн.

Колегія суддів зауважує, що у тексті апеляційної скарги відповідачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, яке обгрунтовано неможливістю їх подання до суду першої інстанції у зв`язку із неналежним повідомленням про розгляд даної справи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи із правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 про відкриття провадження у справі направено на адресу Апеляційного суду міста Києва.

14.07.2021 вказаний лист отримано особою з прізвищем - Владовська, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, відповідно до довідки виконуючого обов`язки Голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду міста Києва Смолянкіної Н.Л. від 03.08.2022 № 46, станом на 14.07.2021 вказана особа не перебувала та не перебуває у складі ліквідаційної комісії та у штаті Апеляційного суду міста Києва.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що копію ухвали про відкриття провадження у справі не отривано уповноваженою особою відповідача, що унеможливило подання ним відзиву та доказів на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія вважає, що відповідачем належним чином доведено існування визначених процесуальним законодвством підстав для прийняття нових доказів на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції, а тому подане клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інсттанції вказав на те, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу у січні 2021 року 67, 678 тис м.куб природного газу, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за січень 2021 року № 1006 та інформацією щодо спожитих обсягів природного газу споживачем у січні 2021 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС України» а.с. 14).

Також зауважив, що 12.02.2021 відповідач отримав рахунок та акт приймання-передачі природного газу за січень 2021 року, що підтверджується Журналом реєстрації вихідної кореспонденції ТОВ «Екотехноінвест» за лютий 2021, проте не підписав їх, обґрунтованої відмови від підписання актів не надав.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що Додатковою угодою № 12 від 28.01.2021 до Договору № 01/20 від 21.02.2020 сторони погодили обсяг постачання газу у період з 01.01.2021 по 31.01.2021 у кількості 32,241843 тис. м. куб. на загальну суму 243434,56 грн з ПДВ.

Поряд з викладеним суд апеляційної інстанції зауважує, що Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначені вимогами Закону України «Про публічні закупівлі».

Апеляційний суд міста Києва є замовником у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції Закону від 08.02.2020, яка діяла на момент укладання Договору N01/20 від 21.02.2020 - стаття 1).

У відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» інформація про закупівлю природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування) за процедурою закупівлі - відкриті торги оприлюднена Апеляційним судом міста Києва на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель за ідентифікатором UA-2020-01-21-004084-а.

Основні вимоги до договору про закупівлю визначені статтею 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції Закону від 08.02.2020, яка діяла на момент укладання Договору No01/20 від 21.02.2020).

Зокрема, частиною 1 статті 36 цього Закону (в редакції Закону від 08.02.2020, яка діяла на момент укладання Договору N.01/20 від 21.02.2020) встановлено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною 5 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції Закону від 08.02.2020, яка діяла на момент укладання Договору Л01/20 від 21.02.2020) дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Додатковою угодою No11 від 27.01.2021 дія Договору № 01/20 продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі.

Таким чином, вказаною Додатковою угодою визначено граничну суму, яка не може бути більшою за 243 434,56 гривень, а отже і обсяг споживання не міг бути більшим за 32,241843 тис. куб. м. за Договором № 01/20 від 21.02.2020.

Колегія суддів також наголошує, що наданий позивачем Акт № 1006 за період обліку з 01.01.2021 по 31.01.2021 не містить дати його складання та підпису споживача - Апеляційного суду міста Києва.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону він поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1994, (далі - Положення) господарські операції господарюючих суб`єктів фіксуються та підтверджуються первинними документами, складеними та оформленими відповідно до вимог зазначеного Положення; первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, від імені якого складено документ, назва документа, дата та місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі), посади, підписи та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та складання первинного документу; первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік.

Згідно з пунктом 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №911/1189/19.

При цьому, відповідачем надано до матеріалів справи Акт № 198-П від 05.10.2021 про те, що постачальник передав, а споживач прийняв у період обліку з 01.01.2021 по 31.01.2021 природний газ обсягом 32,241843 тис. м. куб., згідно Додаткової угоди № 11 від 27.01.2021 до Договору № 01/20 від 21.02.2020 на загальну суму 243434,56 грн. (у тому числі з ПДВ). Вказаний акт підписаний представником позивача директором Мереніс А.Є. та містить відбиток печатки підприємства.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за поставлений газ, здійснюється Споживачем в безготівковій формі протягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання акту приймання-передачі природного газу на підставі належно оформленого рахунку-фактури та належним чином оформленої електронної податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), які подаються Споживачу при оформленні поставки газу, але не пізніше термінів, передбачених Податковим Кодексом України.

На підтвердження обставин виконання зобов`язань за договором № 01/20 в частині сплати послуг за постачання природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування) відповідачем надано до суду належним чином засвідчену копію платіжного доручення від 05.10.2021 № 241 на суму 243434,56 грн. В графі «призначення платежу» вказаного платіжного доручення зазначено Додаткову угоду № 11 від 27.01.2021 до Договору № 01/20 від 21.02.2020 та Акт № 198-П від 05.10.2021.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем здійснено оплату за поставлений позивачем газ у встановлений п. 4.2. Договору строк - протягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання акта приймання-передачі природного газу.

Поряд з викладеним суд апеляційної інстанції встановив, що 09.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальність «Екотехноінвест» (Постачальник) та Апеляційним судом міста Києва (Споживач) укладено Договір N02/21 (на постачання природного газу (з урахуванням послуг на його транспортування). Договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами, скріплення відбитками печаток сторін та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків (п. 10.1 Договору). Ціна газу визначається за 1000 кубічних метрів та становить у період з 01.01.2021 по 31.01.2021 без ПДВ 6 291,89 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 20 % - 1 258,38 грн., всього - 7 550,27 грн. Плановий обсяг постачання газу на січень 2021 року складає 23,824338 тисячі куб.м.

Згідно Акта № 358-П від 05.10.2021 обсяг спожитого природного газу за Договором № 02/21 за січень 2021 року складає 23,8243384, що разом з ПДВ становить - 179 880,14 грн. Вказаний Акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Таким чином, розрахований позивачем загальний обсяг спожитого у січні 2021 року природного газу у розмірі 67 678,00 куб.м. був вирахуваний з обсягів постачання за двома Договорами, оскільки Апеляційним судом міста Киева в рамках Договору № 01/20 від 21.02.2020 спожито природний газ в обсязі 32,241843 та в рамках Договору № 02/21 від 09.03.2021 - в обсязі 23,824338 тис.м.куб.

Однак, як вбачається з тексту позовної заяви, стягнення коштів за Договором № 02/21 від 09.03.2021 не було піставою звернення ТОВ «Екотехноінвест» до Господарського суду міста Києва з даним позовом, а копія згаданого Договору від 09.03.2021 позивачем до матеріалів справи не надавалась.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч.3 ст.162 ГПК позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Колегія суддів зауважує, що в силу приписів частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, правовідносини між ТОВ «Екотехноінвест» та Апеляційним судом міста Києва щодо виконання умов договору № 02/21 від 09.03.2021 оцінці судом під час розгляду даної справи не підлягають.

Колегія суддів наголошує, що у частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

В силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України), обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів звертає увагу, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З урахуванням наведеного та оцінивши надані сторонами докази у сукупності із встановленими у справі обставинами, колегія суддів приходить до висновку про те, що Апеляційний суд міста Києва умови Договору № 01/20 від 21.02.2020 та Додаткових угод до нього виконав у повному обсязі, у той час, як позивач переконливих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність правових підстав для стягнення з відповідача коштів за Договором № 01/20 від 21.02.2020 не надав.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Апеляційного суду міста Києва підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21 - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Апеляційного суду міста Києва задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 у справі № 910/8877/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" до Апеляційного суду міста Києва про стягнення 426 689, 95 грн - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, оф. 311; ) в дохід Державного бюджету України 9 600 (дев`ять тисяч шістсот) грн. 56 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Справу № 910/8877/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.12.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

В.А. Корсак