РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2022Справа № 910/9052/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/9052/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 49 888,01 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/9052/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості за договором поставки №ОД/НЮ-21-235НЮ від 05.07.2021 у розмірі 49 888,01 грн.

Позові вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №ОД/НЮ-21-235НЮ від 05.07.2021, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 49 888,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 у справі №910/9052/22 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилається на дію форс-мажорних обставин, внаслідок якої позбавлений можливості виконати зобов`язання за договором.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 між АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та ТОВ «ТД Александр» укладено договір поставки №ОД/НХ-21-235НЮ, за умовами якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1), що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору товар має бути поставлений на підставі письмових рознарядок (заявок) впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою) постачальником у кількості, визначеній у рознарядці (заявці).

Сторони погодили поставку товару, кругів шліфувальних, на загальну суму 109 291,20 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 16.3. Договору строк його дії з моменту підписання до 31.12.2021, в частині відвантаження товару - до 31.12.2021, в частині виконання обов`язку щодо розрахунків - до остаточного виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2021 за видатковою накладною №ЗП-00011520 позивач поставив відповідачу товар на суму 28 017,60 грн з ПДВ; за видатковою накладною №ЗП-00011659 від 14.12.2021 - на суму 15 409,68 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 7.2 Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником на 46 банківський день з дати реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Податкові накладні зареєстровані позивачем в ЄРПН 23.12.2021 та 24.12.2021, а відтак відповідач повинен був розрахуватись за поставлений на його адресу товар не пізніше 03.03.2022.

12.07.2022 позивач направив відповідачу претензію №96, у якій просив протягом семи днів з дня її одержання сплати суму заборгованості.

З огляду на те, що відповідач не оплатив поставлений товар на суму 43 427,28 грн, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Згідно з вимогами ч. 2. ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

У відповідності до вимог ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на запроваджений з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан на всій території держави, що вплинув на невиконання ним своїх зобов`язань.

З пояснень відповідача вбачається, що АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» відповідно п. З Протоколу №Ц- 2/3/4/5/6/7-84/1-22 від 01.04.2022 бюджетної наради з питань формування та виконання консолідованого оперативного плану та ролінгу руху грошових коштів АТ «Укрзалізниця», постановила здійснювати з квітня 2022 року погашення кредиторської заборгованості, яка виникла станом до 01.03.2022 перед контрагентами, які відповідають наступним критеріям:

- працюють в умовах воєнного стану та здійснюють постачання товарів, робіт, послуг для потреб АТ «Укрзалізниця»,

- надали згоду на реструктуризацію заборгованості, яка виникла станом на 01.03.2022,

- надали інформацію про бенефіціарність свого підприємства та офіційно підтвердили, що їх діяльність не має відношення до Російської Федерації.

За таких обставин, відповідач наголосив у свій відповіді за вих. №НХ09/2494 від 18.07.2022 на претензію позивача за вих. №96 від 12.07.2022 щодо необхідності надання вказаних документів

Крім того, відповідач наголосив, що не може діяти всупереч рішенню членів Правління АТ «Укрзалізниця», про яке йдеться у Протоколі №Ц-2/3/4/5/6/7- 84/1-22 від 01.04.2022.

Суд зазначає, що з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введений воєнний стан, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, що є форс-мажорною обставиною.

Разом з тим, форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру і при їх визначенні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення дії непереборної сили покладається на сторону, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем не надано доказів, що наведені вище обставини були форс-мажорними для даного конкретного випадку невиконання господарського зобов`язання за укладеним між сторонами Договором в частині своєчасного та повного розрахунку за поставлений товар, а тому відхиляються судом.

Щодо посилання відповідача на неможливість діяти всупереч рішенню членів Правління АТ «Укрзалізниця», про яке йдеться у Протоколі №Ц-2/3/4/5/6/7- 84/1-22 від 01.04.2022 суд зазначає, вказана обставина не є підставою для зміни строків оплати за Договором.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №ОД/НЮ-21-235НЮ від 05.07.2021, наявність заборгованості у розмірі 43 427,28 грн, відповідачем не заперечується, у зв`язку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача 43 427,28 грн.

Крім того, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати у розмірі 6 460,73 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем надано контррозрахунок інфляційних втрат, оскільки останній вважає розрахунок позивача невірно складеним.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат за період з 04.03.2022 по 31.07.2022 та встановлено, що наданий розрахунок є арифметично правильним, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 6 460,73 грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, код ЄДРПОУ - 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» (69063, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСАНДРІВСЬКА, будинок 2, код ЄДРПОУ - 38920229) суму основного боргу у розмірі 43 427 (сорок три тисячі чотириста двадцять сім) грн 28 коп., інфляційні втрати у розмірі 6 460 (шість тисяч чотириста шістдесят) грн 73 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА