ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"08" грудня 2022 р. Справа № 916/3235/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовська М.Б.,

розглянувши матеріали вх.№ 3371

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС"; (, вул.Шулявська,5, Київ,04116)

в особі, якою є Філія "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс"(, м.Одеса, вул.Басейна, 5, 65039);

до боржника: Житлово-будівельного кооперативу "Приморський-28" (, вул.Бочарова,65, Одеса,65025)

про видачу судового наказу про стягнення 81019,68 грн.;

В С Т А Н О В И В:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал"звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою до Житлово-будівельного кооперативу "Приморський-28", в якій просить господарський суд видати судовий наказ про стягнення 81019,68 грн.

В обгрунтування поданої заяви заявник посилається на порушення боржником умов укладеного між сторонами 03.08.2022 Типового договору №10842 з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в редакції Додаткової угоди від 03.08.2022 №б/н до Договору №10842 від 03.08.2022 в частині оплати послуг водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміни комерційного вузла обліку за період з 01.06.2022 по 01.11.2022.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Наказне провадження, відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду заяв в наказному провадженні врегульовано розділом II Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Наявність спору про право в наказному провадженні вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Норми Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник/стягувач, крім іншого, має надати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових вимог.

Таким чином безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, пунктами 3, 4 ч. 3 зазначеної статті передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору; заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відповідно до пункту 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З поданих доказів вбачається, що грошові вимоги заявника стосуються стягнення заборгованості за Типовим договором №10842 з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 03.08.2022 в редакції Додаткової угоди від 03.08.2022 №б/н до Договору №10842 від 03.08.2022 в частині оплати послуг водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміни комерційного вузла обліку за період з 01.06.2022 по 01.11.2022.

Як стверджує заявник, ним на виконання умов укладеного між сторонами Договору надано відповідні послуги, однак боржник свої зобов`язання в частині оплати отриманих послуг не виконав, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість в сумі 81019,68 грн., яка виникла за період з 01.06.2022 по 01.11.2022.

Обгрунтовуючи заяву заявник наполягає, що відповідно до умов Договору та Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну комерційного вузла обліку за період з 01.06.2022 по 01.11.2022 здійснювався відповідно показників приладів обліку води за період, які подавалися боржником за допомогою особового кабінету на офіційному сайті філії "Інфоксводоканал", що підтверджується Звітом по абоненту 27081 та Звітом з водокористування.

Дослідивши означені докази суд зауважує наступне.

Як слідує зі Звіту з водокористування, останній подано боржником за червень 2022 року в межаж Договору №61/1 від 01.11.2000. Водночас, до заяви про видачу судового наказу означений договір заявником не додано.

При цьому суд звертає увагу, що Договір №10842, на який посилається заявник, укладено між сторонами 03.08.2022, таким чином взаємовідносини сторін за період з 01.06.2022 по 02.08.2022 виникли на підставі іншого договору, копію якого до суду не подано.

Що стосується Звіту по абоненту 27081, то останній містить відомості щодо показників лічильника за період з 19.07.2022 по 22.09.2022, а не з 01.06.2022 по 01.11.2022, як стверджує заявник.

Також суд звертає увагу на те, що згідно розрахунку заборгованості за заявлений до стягнення період мала місце сплата боржником заборгованості в сумі 20704,01 грн. Водночас, відповідно до довідки про розрахунки з абонентом сума оплати боргу за період червень 2022 - листопад 2022 складає 95000,00 грн.

За наведеного суд констатує, що заявлена до стягнення сума у розмірі 81019,68 грн. є необґрунтованою та не підтвердженою, оскільки, з поданих матеріалів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги саме в заявленому розмірі.

Зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами. Суд не має можливості самостійно визначити суму, яка підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про видачу судового наказу на підставі пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно ч.1 ст.153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п.п.1, 8 ч.1 ст.152, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" у видачі судового наказу про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Приморський-28" 81019,68 грн.

Ухвала набирає законної сили 08.12.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Б. Сулімовська

Учасники справи мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді.

Для обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу потрібно зареєструвати електронний кабінет в Електронному суді за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/

Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі електронного документу (ЕД) та електронної копії паперового документу (ЕКПД). Суди приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки.