ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2970/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Лях Серафима Антоновича, смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 113 108 грн 77 коп. за договором про закупівлю товару від 29.06.2021 № 422/13/256В

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Лях Серафим Антонович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 08.09.2022 № б/н, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість в сумі 113 108 грн. 77 коп., з яких: 80 464 грн. 00 коп. - основний борг, 12 741 грн 53 коп. - інфляційні втрати, 14 270 грн 76 коп. - пеня, 5 632 грн 48 коп. - штраф, відповідно до умов договору про закупівлю товару від 29.06.2021 № 422/13/256В в редакції додаткової угоди.

Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2 481 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 800 грн 00 коп., просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

У позовній заяві викладене клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою господарського суду від 19.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, справу визнано малозначною та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Господарський суд наголошує на тому, що через відсутність належного фінансування, відправлення поштової кореспонденції Господарським судом Дніпропетровської області не здійснюється. За вказаних обставин, ухвалу суду від 19.09.2022 направлялася відповідачу на його офіційну електронну адресу , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 20.09.2022 (а.с. 113).

Проте, відповідач не скористався правом на надання відзиву на позов та не подав витребувані судом документи.

Отже, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги військовий стан в Україні, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 між Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Фізичною особою-підприємцем Лях Серафимом Антоновичем (постачальник) укладено договір про закупівлю товару № 422/13/256В (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений у пункті 1.2 договору, а покупець - прийняти й оплатити такий товар.

Згідно з п. 1.2. договору постачальник зобов`язується поставити оброблені фрукти та овочі, код ДК 021:2015-1533 (Оброблені фрукти та овочі: вагові та у банках) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору.

У п. 3.1 договору сторони визначили суму (ціну) договору, яка відповідно до специфікації № 1 становить 240 000,00 грн, без ПДВ (платник єдиного податку).

Товар, який поставляються відповідно до цього договору, сплачуються покупцем за погодженими цінами в національній валюті України (пункт 4.1 договору).

Згідно з п. 4.2 договору покупець здійснює оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 60 календарних днів.

За умовами п. 5.1. договору поставка товару здійснюється партіями в період липень-грудень 2021 року. Обсяг кожної партії та термін поставки уточнюється в заявках, підписаних працівниками покупця. Заявка може направлятися постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку (факс, електронна пошта тощо) з наступним направленням оригіналів документів на адресу, вказану в цьому договорі (отримання постачальником оригіналу заявки є необов`язковим).

Датою поставки товару та переходу права власності на товар буде вважатися дата фактичної поставки товару на склад покупця (п. 5.4 договору).

За умовами п. 7.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених зобов`язань.

За порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сторони в цьому договорі встановили інший розмір процентів, а саме 0 (нуль) процентів річних від простроченої суми (п. 7.4 договору).

Згідно з п. 12.1. договору договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Сторонами підписано Специфікацію №1 до договору на суму 240 000 грн. без ПДВ, в якій сторони визначили товар, що підлягає поставці, його ціну та кількість (а.с. 72).

Додатковою угодою від 29.12.2021 № 1 сторони продовжили строк дії договору до 31.03.2022 та визначили, що поставка товару здійснюється партіями в період липень 2021 - березень 2022 (нова редакція п. 5.1. договору).

На виконання умов договору, вищевказаної Специфікації та заявок покупця позивач у період з листопада 2021 по лютий 2022 передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 80 464 грн 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами і скріпленими їх печатками наступними видатковими накладними:

- від 12.11.2021 № 165 на суму 29 500 грн 00 коп.;

- від 15.11.2021 № 158 на суму 4 050 грн 00 коп.;

- від 22.11.2021 № 2211/3 на суму 7 500 грн 00 коп.;

- від 07.12.2021 № 0412/2 на суму 3 600 грн 00 коп.;

- від 13.12.2021 № 1312 на суму 3 600 грн 00 коп.;

- від 21.12.2021 № 2012/3 на суму 11 430 грн 00 коп.;

- від 28.12.2021 № 2812 на суму 4 350 грн 00 коп.;

- від 11.01.2022 № 1101/3 на суму 6 600 грн 00 коп.;

- від 07.02.2022 № 0702/4 на суму 5 640 грн 00 коп.;

- від 21.02.2022 № 2102 на суму 4 194 грн 00 коп. (а.с. 75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 93).

Господарський суд зазначає, що вказані вище накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Позивач вказує, що відповідач, в порушення умов договору, вартість поставленого товару своєчасно не оплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 80 464 грн 00 коп.

На підставі п.п. 7.1, 7.4. договору та ст.. 231 ГК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідач пеню у загальному розмірі 14 270 грн 76 коп. за період з 12.01.2022 по 07.09.2022, а також штраф у розмірі 5 632 грн 48 коп.

Із посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача інфляційні втрати у загальному розмірі 12 741 грн 53 коп. за період з 12.01.2022 по 07.09.2022.

Доказів оплати відповідачем заборгованості за позовом сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору про закупівлю товару, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок розрахунків, наявність часткових оплат, періоди прострочення виконання зобов`язань тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про закупівлю товарів, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем в порушення умов договору своєчасно не сплачена вартість товару, поставленого позивачем за спірними видатковими накладними.

Отже, судом встановлено, що факт належного виконання умов договору позивачем в частині поставки товару за специфікацією № 1, наявними в матеріалах справи видатковими накладними, не спростовано відповідачем, підтверджується належними доказами.

З урахуванням умов п. 4.2. договору та норм ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк оплати поставленого позивачем товару є таким, що настав:

- за видатковою накладною від 12.11.2021 № 165 - 11.01.2022;

- за видатковою накладною від 15.11.2021 № 158 - 14.01.2022;

- за видатковою накладною від 22.11.2021 № 2211/3 - 21.01.2022;

- за видатковою накладною від 07.12.2021 № 0412/2 - 07.02.2022;

- за видатковою накладною від 13.12.2021 № 1312 - 11.02.2022;

- за видатковою накладною від 21.12.2021 № 2012/3 - 21.02.2022;

- за видатковою накладною від 28.12.2021 № 2812 - 28.02.2022;

- за видатковою накладною від 11.01.2022 № 1101/3 - 14.03.2022;

- за видатковою накладною від 07.02.2022 № 0702/4 - 08.04.2022;

- за видатковою накладною від 21.02.2022 № 2102 - 22.04.2022.

За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 80 464 грн 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат судом порушень умов договору та чинного законодавства не встановлено.

Щодо заявленої до стягнення позивачем пені в сумі 14 270 грн 76 коп. та штрафу у розмірі 5 632 грн 48 коп. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.

Господарський суд зазначає, що чинне законодавство поділяє неустойку на законну і договірну. Необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого неустойка стягується і конкретний її розмір.

У п. 7.1. договору сторони визначили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань.

Як було вказано вище, відповідно до п. 7.4. договору, за порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

Позивач нарахував відповідачеві пеню та штраф на підставі п. 7.4. договору, застосувавши під час розрахунку положення ст. 231 Господарського кодексу України, тобто застосував договірну неустойку, передбачену п. 7.4. договору.

Однак, слід відзначити, що у п. 7.4. договору сторони не визначили, яка саме частина ст. 231 Господарського кодексу України є підставою для сплати відповідачем штрафних санкцій та не встановили конкретного розміру (відсотку) штрафної санкції (пені, штрафу), яка в силу ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України підлягає обчисленню саме у відсотках.

Суд приходить до висновку, що договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, містить не її розмір, а лише відсилання до норми законодавства, якою передбачені різні підстави стягнення та обчислення штрафних санкцій, зокрема частини 2, 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

За приписом же ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Господарський суд констатує, що в тому випадку, коли правочин не містить у собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №904/5922/17, в якій спірними були подібні умови договору, а також у постанові Великої Палати Верховного суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

Отже, договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, містить не її розмір, а лише відсилання до норми законодавства, якою передбачені різні підстави стягнення та обчислення штрафних санкцій, зокрема частини 2, 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Згідно з договором стягнення штрафу у розмірі 7% за порушення виконання зобов`язання, як і пені у розмірі 0,1% вартості неоплаченого товару, не передбачено, тому правові підстави для стягнення пені в сумі 14 270 грн 76 коп. та штрафу у розмірі 5 632 грн 48 коп. відсутні.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/2466/16 та від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне відмовити у задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення пені та штрафу у заявлених розмірах.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не скористався правом на надання заперечень проти заявлених позовних вимог, докази на спростування заборгованості не надав.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 80 464 грн 00 коп. основного боргу, 12 741 грн 53 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі, заявлених у розмірі 7 800 грн 00 коп., господарський суд виходить з такого.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст.131-2 Конституції України, ст.16 ГПК, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п.12 ч.3 ст.2, ст.123, ч.2 ст126 ГПК).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі позивачем до матеріалів справи надано копії договору на надання професійної правничої допомоги від 22.08.2022 № 22/08-1 та додатку від 22.08.2022 № 1 до нього; платіжне доручення від 30.08.2022 № tkachova20 про сплату 7 800 грн 00 коп.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 03.09.2012 № 2622, а також ордер від 22.08.2022 серія АЕ № 1146919.

Так, 22.08.2022 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Апріорі" (Адвокатське об`єднання) та Фізичною особою-підприємцем Лях Серафимом Антоновичем (клієнт) укладено договір на надання професійної правничої допомоги № 22/08-1, відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту усіма законними методами та способами для захисту та відновлення порушених, оспорюваних та/або невизнаних прав і законних інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати адвокатського об`єднання.

Згідно з п. 5.1. вищевказаного договору гонорар за професійну правничу допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання.

Розмір гонорару адвокатського об`єднання, а також умови і порядок його сплати визначаються у додатках до цього договору (п. 5.3. договору).

За умовами п. 5.5. договору у разі закінчення надання правничої допомоги, визначеної у кожному конкретному додатку до договору, сторонами складається відповідний акт про надання професійної правничої допомоги, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін.

В акті про надання професійної правничої допомоги зазначаються: дата і місяць його складання, обсяг наданої адвокатським об`єднання правничої допомоги, розмір гонорару, наявність або відсутність претензій клієнта щодо надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням і банківські реквізити сторін (п. 5.6. договору).

Відповідно до п. 5.8. договору протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання акту про надання професійної правничої допомоги по договору клієнт зобов`язується підписати та повернути адвокатському об`єднанню один примірник зазначеного акту.

Акт про надання професійної правничої допомоги вважається підписаним сторонами без зауважень та заперечень, якщо протягом 5 календарних днів з моменту його отримання клієнтом останній не повернув його або не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення та/або зауваження на акт.

За умовами п. 12.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 або до закінчення надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги, визначеної в додатках до договору.

22.08.2022 сторони уклали до договору додаток № 1, в якому погодили надання адвокатським об`єднанням наступної правничої допомоги клієнту та розмір гонорару за її надання:

1) надання правової інформації, усної консультації і роз`яснення (із вивченням та аналізом документів) щодо стягнення у судовому порядку з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Фізичної особи-підприємця Лях Серафима Антоновича заборгованості за договором про закупівлю товару №422/13/256В від 29.06.2021, а також інфляційних втрат, пені та штрафу за порушення виконання умов вказаного договору - 1 150,00 грн без ПДВ;

2) складення позовної заяви та обґрунтованого розрахунку щодо стягнення у Господарському суді Дніпропетровської області ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Фізичної особи-підприємця Лях Серафима Антоновича заборгованості за договором про закупівлю товару №422/13/256В від 29.06.2021, а також інфляційних втрат, пені та штрафу за порушення виконання умов вказаного договору - 6 650,00 грн без ПДВ;

3) складення клопотань, заяв, письмових пояснень та інших процесуальних документів, в т.ч. відповіді на відзив ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» у справі, яка розглядатиметься у Господарському суді Дніпропетровської області за позовом Фізичної особи-підприємця Лях Серафима Антоновича до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товару №422/13/256В від 29.06.2021, а також інфляційних втрат, пені та штрафу за порушення виконання умов вказаного договору - 800,00 грн без ПДВ за один процесуальний документ;

4) представництво інтересів Фізичної особи-підприємця Лях Серафима Антоновича у судовому засіданні в Господарському суді Дніпропетровської області у справі за позовом останнього до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товару №422/13/256В від 29.06.2021, а також інфляційних втрат, пені та штрафу за порушення виконання умов вказаного договору - 1000,00 грн без ПДВ - за участь в одному судовому засіданні.

У вказаному додатку до договору сторони погодили наступний порядок сплати гонорару:

- гонорар, визначений в п.п. 1, 2 таблиці п. 1 дійсного додатку до договору, що складає 7 800,00 грн. без ПДВ, клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню протягом 3 календарних днів з моменту підписання даного додатку до договору;

- гонорар, визначений в п. п. 3, 4 таблиці п. 1 дійсного додатку до договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню протягом 3 календарних днів з моменту надання відповідної правничої допомоги (п. 4 додатку).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріалами справи підтверджується факт оплати позивачем на користь Адвокатського об`єднання "Адвокатська компанія "Апріорі" вартості правничої допомоги в сумі 7 800 грн 00 коп., визначеної сторонами у п.п. 1, 2 додатку № 1 до договору на надання професійної правничої допомоги від 22.08.2022 № 22/08-1.

Господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять підписаного сторонами акту про надання професійної правничої допомоги. Разом з тим, з огляду на умови п. п. 5.5. договору та п. п. 2,3 додатку № 1 до договору надання правничої допомоги не є закінченим.

Здійснюючи аналіз заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також норми ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якими гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За таких обставин, щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 800 грн. 00 коп. є справедливою та співрозмірною.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7 800 грн. 00 коп. покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Лях Серафима Антоновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 80 464 грн 00 коп. (вісімдесят тисяч чотириста шістдесят чотири грн 00 коп.) основного боргу, 12 741 грн 53 коп. (дванадцять тисяч сімсот сорок одну грн 53 коп.) інфляційних втрат, 2 044 грн 43 коп. (дві тисячі сорок чотири грн. 43 коп.) витрат зі сплати судового збору, 6 427 грн 47 коп. (шість тисяч чотириста двадцять сім грн 47 коп.) витрат на професійну правничу допомогу

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.12.2022

Суддя І.А. Рудь