ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

08.12.2022м. ДніпроСправа № 904/3823/22

Розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про визнання неплатоспроможним

Представники:

від боржника Оверченко О.А. ордер серія АР №1094395 від 04.11.2022, адвокатське посвічення № 001133 від 29.03.2016

арбітражний керуючий: Лященко С.С.

Суддя Примак С.А.

ВСТАНОВИВ:

31.10.2022 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

03.11.2022 ухвалою господарського суду прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність для розгляду у підготовчому засіданні, яке відбудеться 17.11.2022 о 11:20. Зобов`язано боржника - ОСОБА_1 подати до дати судового засідання: письмові пояснення щодо фактичного місця проживання боржника; письмові пояснення на якій правовій підставі боржник користується квартирою АДРЕСА_2 ; довідку ДПС про всі наявні рахунки; довідку про склад сім`ї. Зобов`язано арбітражного керуючого Лященко С.С. подати до дати судового засідання докази зачислення страхового платежу за Договором страхування " 27247 від 24.01.2022 на розрахунковий рахунок Страховика.

17.11.2022 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання на 08.12.2022 на 11:40. Зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду до 07.12.2022: оригінал розписки; письмові пояснення на якій правовій підставі боржник користується квартирою АДРЕСА_3 ; довідку ДПС про всі наявні рахунки; за які кошти був придбаний автомобіль Infinity, який перебуває у власності дружини боржника.

05.12.2022 на виконання ухвали господарського суду від 17.11.2022 до господарського суду надійшло пояснення представника боржника.

Розглянувши у підготовчому засіданні суду заяву боржника з доданими до неї доказами, заслухавши пояснення представників боржника, суд встановив.

ОСОБА_1 посилається на те, що він звертається із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі п.1 ч.2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки розмір прострочених зобов`язань боржника перед АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Альфа-Банк", АТ "УкрСиббанк", АТ "Перший Український міжнародний банк", АТ "Форвард Банк" без штрафних санкцій становить 864 249,76 грн, що перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати. Наявність вказаної заборгованості ОСОБА_1 підтверджує інформацією, наданою ТОВ "Українське Бюро Кредитних Історій".

Також ОСОБА_1 зазначає, що має заборгованість перед ОСОБА_2 за розпискою у розмірі 30 000,00 доларів США.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства під загрозою неплатоспроможності боржника розуміється задоволення вимог одного або кількох кредиторів, що призводить до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства загроза неплатоспроможності це обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі.

У відповідності до положень ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, лежить на заявнику.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, серед іншого, й інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі 922/1734/20, де, зокрема, вказано на те, що ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства визначений перелік документів (доказів) які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Отже, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, що також передбачено п.п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Згідно ч. 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Метою законодавця при запровадженні процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дозволить фізичній особі - боржнику відновити її задовільний фінансовий стан через механізм погашення всіх існуючих боргів, що реалізується в тому числі шляхом реструктуризації зобов`язань.

Передумовою звернення фізичної особи - боржника до господарського суду із відповідною заявою та намір кінцевого результату є повне відновлення платоспроможності такої особи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому, факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.08.2019р. по справі №369/3340/16-ц, від 14.07.2022р. по справі №204/4341/17.

Таким чином, що сама по собі розписка, без укладення договору позики не може вважатися належним та допустимим доказам у розмінні ст.ст. 77-79 ГПК України факту наявності заборгованості.

Судом встановлено, що в підтвердження наявності заборгованості боржником до заяви додано копію розписки, без надання відповідного договору позики; матеріали справи не містять й доказів звернення ОСОБА_2 з вимогою про повернення боргу або наявності судового провадження про стягнення грошових коштів за вказаною розпискою.

Стосовно заявленої заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Альфа-Банк", АТ "УкрСиббанк", АТ "Перший Український міжнародний банк", АТ "Форвард Банк" без штрафних санкцій становить 864 249,76 грн, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік мінімальну заробітну плату з 1 жовтня 2022 року встановлено у розмірі 6 700,00 грн. Отже сума 30 розмірів мінімальної заробітної плати становить 201 000,00 грн.

Водночас, як зазначено у ч. 3 ст. 115 Кодексу, до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

У якості доказу наявності прострочених зобов`язань перед кредиторами, Боржником надано довідку Українського Бюро Кредитних Історій станом на 23.09.2022.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність передбачені частиною 2 статті 115 Кодексу, а саме, боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Проаналізувавши зміст зазначеної норми, суд вважає, що відкриття провадження у справі про неплатоспроможність можливе за умови наявності хоча б однієї із підстав, визначених частиною 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, про наявність наведених підстав мають свідчити достатні фактичні обставини, які згідно із закріпленими в Кодексі України з процедур банкрутства нормами вказують на неплатоспроможність фізичної особи або загрозу її неплатоспроможності.

Частиною 3 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Судом під час дослідження матеріалів, що містить заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність встановлено наступні обставини.

Згідно інформації, отриманої від Українського бюро кредитних історій щодо боржника - ОСОБА_1 станом на 23.09.2022 за боржником обліковується:

- загальна поточна прострочена заборгованість в розмірі - 35 215,42 грн.

З огляду на положення ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, за якими визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України, суд при здійсненні провадження у справах про неплатоспроможність зобов`язаний застосовувати положення Господарського процесуального кодексу України , якими визначений порядок подання доказів.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими доказами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Тобто, доказами, серед інших, є письмові документи, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), які стосуються наявного між сторонами спору або мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок з доказування певних обставин покладається на сторону, яка на них посилається (частина 1); докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3); суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4).

Відповідно ж до ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таким чином, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, а обов`язок з доказування певних обставин покладається на сторону, яка на них посилається.

За змістом положень ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи за принципом диспозитивності сторін, згідно з яким справи розглядаються судом в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність застосування даного принципу диспозитивності полягає у здійсненні судом розгляду справи не інакше як на підставі доказів, які подав заявник або доказів, які витребувано судом у випадках, що передбачені Господарського процесуального кодексу України.

При цьому збирання доказів по справі не є обов`язком суду, крім випадків, які прямо встановлено нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що ОСОБА_1 не подано до суду належних доказів наявності прострочених зобов`язань перед кредиторами у розмірі, що становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Разом з цим, у своїй заяві ОСОБА_1 , як на одну із підстав звернення до суду із відповідною заявою зазначає про припинення погашення кредитів та здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Проте, заявник ані під час звернення із відповідною заявою до суду, ані під час підготовчого засідання не було надано суду відповідних доказів, які у своїй сукупності дали змогу суду дійти висновку про нездійснення останнім відповідних платежів зазначеним кредиторам у встановленому розмірі та у відповідний строк, як цього вимагає п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу.

Водночас, згідно п. 3 ч. 2 ст. 115 Кодексу боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення.

Однак, заявником не надано суду відповідної постанови про відсутність у нього майна, на яке може бути звернено стягнення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за дружиною боржника зареєстрований автомобіль INFINITI Q50.

У поясненнях, наданих до суду 05.12.2022 зазначено, що вказаний автомобіль був придбаний за власні кошти 26.05.2021, тобто до виникнення заборгованості перед кредиторами, до отримання позикових коштів в серпні 2021, до отримання кредитних коштів в банківських установах на початку 2022 року.

Разом з тим, згідно з Конкретизованого списку кредиторів, наданого ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість перед АТ "Перший Український Міжнародний Банк" виникла на підставі Договору від 27.12.2018, перед АТ "Форвад Банк" на підставі Договору від 08.10.2019, перед АТ "Альфа-Банк" - на підставі Договору від 10.06.2020.

Тобто автомобіль був придбаний у той час, коли боржник вже мав кредитні зобов`язання.

Дана обставина ставить під сумнів неплатоспроможність заявника.

Згідно із положеннями частин четвертої статті 119 Кодексу господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Виходячи із вищенаведених встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що боржником належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами в розумінні положень ст. 76-79 ГПК України не доведено наявності правових підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, у відкритті провадження про його неплатоспроможність слід відмовити.

Разом з тим, суд роз`яснює боржнику, що згідно із частиною сьомою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.А. Примак