ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Справа№ 910/4924/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022

у справі №910/4924/22 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Національної поліції України

до Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Національна поліція України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" про стягнення пені у розмірі 893,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору №36/ЦП-21/89НП від 07.04.2021 прострочив виконання свого обов`язку з поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню на суму 8037,71 грн, яка частково сплачена відповідачем у розмірі 7144,63 грн, тоді як несплаченою залишилась пеня у розмірі 893,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 відкрито провадження у справі №910/4924/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/4924/22 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права та недотримано норми процесуального права.

За твердженнями відповідача заявка №2 (вих. №2603/31/01-2021 від 26.05.2021) на поставку партії товару у кількості 31 одиниць була отримана Державним підприємством "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" 27.05.2021, що підтверджується фактом її реєстрації у системі електронного документообігу та присвоєнням вхідного №1300. А тому враховуючи, що товар поставлений позивачу 20.07.2021, відповідачем допущено прострочення виконання свого зобов`язання на 8 днів, а не на 9 днів, як помилково зазначає позивач.

Також скаржник відмітив, що факт передачі вказаної заявки начальнику виробничого відділу Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" Воробей Д.А. не може свідчити про її належну передачу уповноваженому представнику відповідача, оскільки останній не був наділений правами представника підприємства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 апеляційну скаргу у справі №910/4924/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, суддею-доповідачем виявлено недоліки такої скарги, а саме встановлено, що скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та за відсутності заяви про його поновлення, у зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/4924/22 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/4924/22, зупинено дію оскаржуваного рішення, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

24.10.2022 до суду апеляційної інстанції від Національної поліції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зауважує, що умовами договору не встановлено того, що датою отримання заявки є дата її реєстрації службою діловодства постачальника. Крім того позивач звертає увагу, що відповідачем ні у відзиві на позовну заяву, ані у запереченнях на відповідь на відзив не було висловлено заперечень щодо відсутності у особи, яка отримала заявку №2, повноважень на вчинення таких дій. Разом з тим відповідач не заперечує факт отримання заявки та прострочення терміну поставки товару.

07.11.2022 до суду від Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" надійшла відповідь на відзив.

За змістом ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 07.04.2021 між Національною поліцією України (замовник) та Державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» (постачальник) укладено договір №36/ЦП-21/89НП про закупівлю бланків службового посвідчення Національної поліції України (на пластиковій основі) в комплекті з витратними матеріалами для персоніфікації, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2021 році поставити замовнику бланки службового посвідчення Національної поліції України (на пластиковій основі) в комплекті з витратними матеріалами для персоніфікації, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору загальна кількість, перелік товару, що підлягає поставці (комплектність, асортимент, марки) та ціна одиниці товару визначаються у специфікації (додаток №1 до договору).

Ціна договору відповідно до п. 3.1 договору та специфікації (додаток №1 до договору) складає 3053754,00 грн.

Згідно з п. 5.1 договору постачальник зобов`язується протягом 30-ти робочих днів з дати отримання заявки замовника на поставку товару встановленого зразку (додаток №2 до договору), за умови отримання постачальником узгодженого замовником зразка товару, здійснити поставку товару за адресою: вул. Святошинська, буд. 27, м. Київ, 03115, що є місцем виконання договору. Заявка на поставку товару надсилається постачальнику засобами поштового зв`язку або електронною поштою, зазначеною у розділі ХІІІ цього договору, з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи замовника або вручається представнику постачальника особисто під підпис.

Датою поставки товару вважається дата отримання його замовником і підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 5.2 договору).

Пунктом 7.2 сторонами унормовано, що за порушення строків виконання зобов`язання з постачальника на користь замовника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості. При цьому, день поставки товару, поставленого постачальником з порушенням строку, передбаченого п. 5.1 розділу V цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно з умовами договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами умов цього договору (п. 10.1 договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору представнику відповідача було вручено дві заявки, а саме 15.04.2021 заявку №1 (на поставку партії товару у кількості 75 одиниць) та 26.05.2021 заявку №2 (на поставку партії товару у кількості 31 одиниць).

Згідно накладної №919/21 від 26.04.2021 партія товару за заявкою №1 була поставлена відповідачем без прострочення (26.04.2021).

Разом з тим наступна партія товару за заявкою №2 поставлена відповідачем з простроченням терміну поставки товару на 9 днів, що підтверджується накладною №1576/21 від 20.07.2021.

25.10.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №5219/26/3-2021, в якій звернув увагу, що поставка товару за заявкою №2 була здійснена з порушенням строку, визначеного п. 5.1 договору, у зв`язку з чим просив сплатити штрафні санкції (пеню) у розмірі 8037,71 грн

У відповідь, відповідач листом №02/4412 від 07.12.2021 повідомив позивача, що товар дійсно було поставлено з простроченням, однак не на 9 днів, а на 8 днів посилаючись на дату реєстрації вхідного номера заявки №2. Також на виконання п. 7.2 договору позивачу було перераховано відповідачем пеню у розмірі 7144,63 грн (згідно платіжного доручення №1185 від 03.12.2021).

17.12.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №6415/26/3-2021 про сплату штрафу у повному обсязі, однак відповідач у відповіді (лист №02/8 від 05.01.2022) зазначив, що Державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» виконано зобов`язання щодо сплати пені у повному обсязі.

Наведені обставини стали підставою для звернення Національної поліції України з позовом до суду про стягнення з відповідача пені на підставі п. 7.2 договору поставки у розмірі 893,08 грн.

У свою чергу відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що продукція була доставлена позивачу з порушенням строку на 8 днів та відповідно, сума штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань становить 7144,63 грн, яка була сплачена на користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що поставка продукції за договором згідно заявки №2, яка отримана представником відповідача 26.05.2021, мала бути здійснена у строк до 09.07.2021, однак відповідачем було допущено прострочення з поставки вказаної партії товару та поставлено товар 20.07.2021, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

З такими висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Укладений між позивачем та відповідачем договір відповідно до його предмету та змісту є договором поставки, який регулюється параграфом 1глави 30 Господарського кодексу України та положеннями Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Строк виконання обов`язку передати товар визначено в ст. 663 ЦК України, а саме: продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтями 525 та 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Як зазначалось вище, у п. 5.1 договору сторони дійшли згоди, що поставка товару здійснюється постачальником протягом 30-ти робочих днів з дати отримання заявки замовника. Заявка на поставку товару надсилається постачальнику засобами поштового зв`язку або електронною поштою, зазначеною у розділі ХІІІ цього договору, з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи замовника або вручається представнику постачальника особисто під підпис.

З матеріалів справи слідує, що заявка №1 від 15.04.2021 та заявка №2 від 26.05.2021 була вручена позивачем представнику відповідача - начальнику виробничого відділу Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» Воробей Д.А. особисто.

Відтак, відповідач мав поставити товар за заявкою №1 до 01.06.2021 (поставлено 26.04.2021 - без прострочення), а за заявкою №2 до 09.07.2021 (поставлено 20.07.2021 - з простроченням на 9 днів).

Апелянт заперечує проти таких доводів та стверджує, що заявка №2 на поставку товару була ним отримана 27.05.2021, а не 26.05.2021, що підтверджується вхідним реєстраційним штампом Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на ній за вх. №1300. Посилаючись на Інструкцію з діловодства на Поліграфкомбінаті «Україна», відповідач вказує, що саме дата проставлення вхідного реєстраційного штампу є датою отримання заявки.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними дані твердження скаржника та зауважує, що умовами договору передбачено, зокрема, що поставка товару здійснюється протягом 30 днів з дати вручення заявки представнику постачальника особисто під підпис. При цьому, з умов договору не вбачається, а звичаями ділового обороту не встановлено, що датою отримання відповідачем заявки на поставку товару є дата реєстрації такої заявки відділом канцелярії поставщика. Разом з тим порядок внутрішньої реєстрації документів на підприємстві відповідача не стосується предмету позову та не може впливати на договірні зобов`язання сторін.

Отже, беручи до уваги, що представником відповідача отримано заявку №2 саме 26.05.2021, згідно п. 5.1 договору товар мав бути поставлений позивачу в строк до 09.07.2021, тоді як відповідачем було допущено прострочення з поставки вказаної партії товару та поставлено товар 20.07.2021, що підтверджується накладною №1576/21 від 20.07.2021.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що заявка №2 на поставку продукції була отримана неуповноваженою особою відповідача, оскільки останній не був наділений правами представника підприємства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 3 статті 3 ЦК України визначено, що засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду (постанова від 15.05.2019 у справі №917/803/18, постанова від 31.03.2021 у справі №923/875/19) цивільне законодавство ґрунтується на добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В апеляційній скарзі відповідач наполягає, що заявка позивача №2 від 26.05.2021 на поставку товару була отримана неуповноваженою особою та що відповідачем з цих підстав прострочено строк поставки на 8 днів.

Як слідує з матеріалів справи, позивач надав представнику відповідача начальнику відділу департаменту Воробей Д.А. дві заявки на поставку товару за договором, а саме заявку на поставку №1 від 15.04.2021 та заявку №2 від 26.05.2021. Факт отримання відповідачем цих заявок не заперечується та підтверджується у листах №02/4412 від 07.12.2021 та №02/8 від 05.01.2022. Вказані заявки прийняті відповідачем до виконання, позивачу поставлено товар, що підтверджується відповідними накладними.

Колегія суддів зазначає, що поведінка відповідача щодо прийняття до виконання даних заявок свідчить про те, що відповідач визнавав правові наслідки заявок позивача на поставку у вигляді настання зобов`язання поставити товар позивачу протягом 30-ти робочих днів, більше того - відповідач не заявляв позивачу про наявність недоліків в отриманих відповідачем заявках, як-то отримання їх неуповноваженою особою. Водночас прийняття відповідачем заявок до виконання виключає можливість стверджувати про їх отримання неуповноваженою особою.

Також досліджуючи повноваження особи, яка з боку відповідача отримала заявки за договором колегія суддів відзначає, що умови договору передбачено, що заявка на поставка товару вручається представнику постачальника.

Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи або з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Водночас, питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Так, в умовах договору не міститься посилань на організаційні документи відповідача, які б давали можливість позивачу, при укладенні та виконанні договору, бути обізнаним із порядком підписання представниками підприємства відповідних документів. А отже, в даному випадку, наявність/відсутність у начальника відділу департаменту Воробей Д.А. повноважень на отримання заявки не має юридичної сили.

Крім того слід звернути увагу, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не було висловлено будь-яких заперечень щодо відсутності у особи, яка отримала нарочно заявку №2, повноважень на вчинення таких дій. А тому, враховуючи положення ст. 165 ГПК України, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Отже, колегією суддів відхиляються доводи відповідача про те, що заявка позивача на поставку №2 від 26.05.2021 була підписана неуповноваженою особою.

Підсумовуючи наведене суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки місцевого господарського суду стосовно того, що оскільки представником відповідача отримано заявку №2 саме 26.05.2021, товар мав бути поставлений у строк до 09.07.2021, тоді як посталений 20.07.2021, тобто з простроченням у 9 днів.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Положеннями п. 7.2 договору сторонами узгоджено, що порушення строків виконання зобов`язання з постачальника на користь замовника стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості. При цьому, день поставки товару, поставленого постачальником з порушенням строку, передбаченого п. 5.1 розділу V цього договору, вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції згідно з умовами договору.

Відповідно до розрахунку позивача стягненню з Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" підлягає пеня в загальному розмірі 8037,71 грн за період з 12.07.2021 по 20.07.2021, виходячи з вартості несвоєчасно поставленого товару на підставі наведених видаткових накладних. Відповідачем сплачено позивачу пеню у розмірі 7144,63 грн - за 8 днів прострочення, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 893,08 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій в межах визначеного періоду, з урахуванням часткової оплати відповідачем пені за порушення строків поставки товару в сумі 7144,63 грн, апеляційний суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому, враховуючи, що право на стягнення штрафу передбачено умовами договору, судом встановлено факти прострочення відповідачем поставки товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 893,08 грн обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/4924/22 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/4924/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 у справі №910/4924/22.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко