РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2022Справа № 910/13536/21
За позовом: Приватного підприємства "Вояж"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лантанагра"

про визнання недійсним Договору

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство "ВОЯЖ" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНТАНАГРА" про визнання недійсним Договору №03-04/2019 від 03.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13536/21 та призначено засідання на 08.10.2021.

30.09.2021 відділом діловодства отримано відзив на позовну заяву.

08.10.2021 в судовому засіданні оголошено перерву на 08.11.2021.

02.11.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про призначення експертизи.

08.11.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

08.11.2021 розгляд справи не відбувся.

16.11.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про зобов`язання позивача надати відповіді на запитання.

Ухвалою суду від 22.11.2021 призначено підготовче засідання на 13.12.2021.

06.12.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

08.12.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

13.12.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про витребування документів.

13.12.2021 в судовому засіданні оголошено перерву на 07.02.2022.

19.01.2022 відділом діловодства суду від відповідача отримано заяву про долучення документів та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.02.2022 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про приєднання доказу.

03.02.2022 відділом діловодства суду від позивача отримано пояснення по справі.

Ухвалою суду від 07.02.2022 призначено розгляд справи по суті на 18.03.2022.

Указом президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено військовий стан в Україні.

18.03.2022 розгляд справи не відбувся в зв`язку із військовою агресією російською федерації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 відкладено розгляд справи № 910/13536/21 до закінчення воєнного стану чи/або його скасування у встановлений законодавством порядку на всій території України або на території міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2022, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі № 910/1493/22.

Ухвалою суду від 14.09.2022 призначено судове засідання на 21.10.2022.

17.10.2022 відділом діловодства суду від відповідача отримано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лантанагра" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

В судовому засіданні 21.10.2022 оголошено перерву до 21.11.2022.

15.11.2022 відділом діловодства суду від представника позивача отримано пояснення у справі.

В судове засідання 21.11.2022 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 21.11.2022 представник відповідача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

3 квітня 2019 року між Підприємством та Товариством був укладений договір № 03-04/2019, предметом якого сторони визначили діяльність по здійсненню ними комплексу дій організаційного, оперативно-господарського, технічного та фінансового характеру, спрямованих на будівництво об`єкту та прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію, подальшим розподілом площі об`єкту між сторонами (пункт 2.1. вказаної угоди). Копі вказаної угоди наявна в матеріалах справи.

За вказаним договором від 3 квітня 2019 року Підприємство передає, а Товариство приймає частину функцій замовника будівництва (забудовника) об`єкта, передбачених умовами цього договору. У результаті Реалізації проекту Підприємство отримує у власність майнові права на 25 % від загальної площі об`єкту, а Товариство відповідно 75 % від загальної площі об`єкту (пункт 8.1. та 8.2. вказаної угоди).

Об`єктом згідно п. 1.1. Договору є будівля для надання послуг автовласникам з об`єктами громадського харчування, що буде побудована на земельній ділянці кадастровий номер - :90:176:0025, площею 2048 кв.м., що знаходиться на Дніпровській набережній (навпроти затоки Берковщина) у Дарницькому районі м. Києва.

Оспорюваний договір, зі сторони ПП «ВОЯЖ» підписано директором ОСОБА_1.

ПП «ВОЯЖ» стверджує, що Договір № 03-04/2019 від 03.04.2019 року, не укладався, повноваженими особами не підписувався, жодних осіб на вчинення такого правочину не уповноважувалось, а тому цей договір підлягає визнанню недійсним.

Оскільки Генеральний директор ОСОБА_1 не мав повноважень укладати оспорюваний Договір № 03-04/2019 від 03.04.2019 року, тому що погодження та затвердження таких Договорів є виключною компетенцією Засновника і вирішуються за рішенням Засновника ПП «ВОЯЖ».

Відповідно до Наказу № 107-ВК від 13.10.2017 року на посаду генерального директора приватного підприємства «Вояж» призначено ОСОБА_1 з наданням генеральному директору повноважень згідно Статуту та правом першого підпису фінансово-банківських документів.

Відповідно до абзацу 11, п.9.2 ст. 9 статуту ПП «ВОЯЖ», затвердженого засновником 22.01.2015 року, затвердження договорів (угод) на суму, що перебільшує 20% від розміру статутного капіталу підприємства входить до виключної компетенції засновника.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оспорюваний договір № 03-04/2019 від 03.04.2019 року що укладений між Приватним підприємством «ВОЯЖ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАНТАНАГРА» є недійсним, а Генеральним директором Позивача було перевищено повноваження, адже зазначений Договір може підписуватися лише за умови його попереднього погодження із засновником підприємства.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог оскільки останні не відповідають дійсності. Відповідач зазначив, що оспорюваний договір підписаний уповноваженою особою Позивача. Крім цього зазначає що наведені позивачем у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки позивачем неодноразово та систематично вчинялись дії спрямовані на виконання оспорюваного правочину.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог з огляду на таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз`яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

В обґрунтування своїх вимог Позивач вказує, що спірний договір укладено директором відповідача із перевищенням повноважень, оскільки оспорюваний договір укладено на суму , що перевищує 20% від розміру статутного капіталу.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17 і від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17 зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 10 Статуту ПП «Вояж» регламентовано повноваження виконавчого органу підприємства.

Керівництво поточною діяльністю підприємства здійснює Генеральний директор (п. 10.1. статті 10 Статуту).

Генеральний директор підприємства, зокрема, здійснює керівництво оперативною діяльністю підприємства в межах його компетенції; укладає та підписує від імені підприємства без довіреності договори (контракти, трудові договори) та забезпечує їх виконання; має право без довіреності здійснювати будь-які дії від імені підприємства, які не суперечать установчим документам і представляє підприємство у всіх установах, організаціях як на Україні, так і за її межами, судових та інших органах (п. 10.2. статті 10 Статуту).

Відповідно до п. 9.2 Статуту до виключної компетенції Засновника входить затвердження договорів (угод) на суму що перевищує 20% від розміру статутного капіталу.

За цим Договором ПП «Вояж» передає, а ТОВ «Лантанагра» отримує виключне право на виконання визначеної цим Договором частини функцій замовника будівництва Об`єкту, в тому числі здійснення (забезпечення) Проектування та Будівництва Об`єкта на Земельній ділянці та забезпечення фінансування Проектування, Будівництва Об`єкта, а ПП «Вояж» в період дії цього Договору зобов`язана утриматися від передачі функцій замовника будівництва Об`єкта іншим особам (п. 4.3. Договору).

За умовами оспорюваного договору ПП «ВОЯЖ» мало отримати 25% від загальної площі Об`єкту, що складає 1816 кв.м.

Позивач вказує що вартість даного об`єкту будівництва орієнтовно становить 3632000 дол. США що значно перевищує обмеження директора на укладення договір в розмірі 2080 000 грн (20% від статутного капіталу).

Як доказ розрахунку вартості об`єкту нерухомості Позивачем надано скріншот з сайту https://office.com.ua/business-centers/dniprovska-naberezhna-17e, відповідно до якого останній оцінював вартість об`єкту, а саме 1816 кв.м. Ч2000 дол. США (розрахунок із сайту)=3632000 дол. США .

Суд критично оцінює визначення вартості об`єкту будівництва Позивачем, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів оцінки вартості об`єкту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Як вбачається із матеріалів справи положення статуту Позивача не встановлюють обмежень у вчиненні Директором ПП «Вояж» правочину предметом якого є здійснення комплексу дій організаційного, оперативно-господарського, технічного та фінансового характеру, спрямованих на будівництво Об`єкту.

Суд також зазначає що в матеріалах справи наявна копія висновку експерта від 13 вересня 2021 року № 9811, в якому встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 (директор Підприємства станом на 3 квітня 2019 року), які містяться у графі: "Директор", нижче реквізитів: "Сторона-1" ПП "ВОЯЖ" у примірнику договору № 03-04/2019 від 3 квітня 2019 року виконано самим ОСОБА_1 . Зі змісту вказаного висновку експерта вбачається, що для проведення експертизи були надані вільні та експериментальні зразки підписів ОСОБА_1 .

Судом взяті до уваги висновки Верховного суду, а саме обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, по-перше, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання (Верховного Суду,викладений у постанові від 26.08.2021 року у справі 910/7995/19, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 668/13907/13-ц)

Відповідно до положень 241 Цивільного кодексу України законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (Верховного Суду, викладений у постанові від 10.04.2019року №906/348/18).

Як вбачається із матеріалів справи на виконання умов оспорюваного Договору ПП «Вояж» звернулось до ТОВ «Українська будівельна експертиза» для розгляду проектної документації за проектом «Будівництво будівлі для надання послуг автовласникам з об`єктами громадського харчування на Дніпровській набережній (навпроти затоки Берковщина) в Дарницькому районі м. Києва», замовники будівництва ПП «Вояж», ТОВ «Лантанагра», за результатом якої складено експертний звіт від 29.11.2019 року №3-245- 19-ЕП/КО.

В матеріалах справи наявний лист ТОВ «Українська будівельна експертиза» №3/1609/66 від 16.08.2021 року згідно якого підтверджено проведення експертизи проектної документації «Будівництво будівлі для надання послуг автовласникам з об`єктами громадського харчування на Дніпровській набережній (навпроти затоки Берковщина) в Дарницькому районі м. Києва», замовниками якої є ПП «Вояж» та ТОВ «Лантанагра» та здійснення ПП «Вояж» оплати вартості наданих послуг з проведення вищезазначеної експертизи.

Наказами №5/19 від 02.12.2019 року та №7/11/20 від 07.11.2020 року підтверджується затвердження ПП «Вояж» проектної документації «Будівництво будівлі для надання послуг автовласникам з об`єктами громадського харчування на Дніпровській набережній (навпроти затоки Берковщина) в Дарницькому районі м. Києва, розробленої ТОВ «Проектування, Будівництво, Сервіс» Інженерно-будівельна компанія».

17.09.2020 року № ІУ21 Державною архітектурно-будівельною інспекцією за зверненням ПП «Вояж» та ТОВ «Лантанагра» видано дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ21 назва об`єкту будівництва «Будівництво будівлі для надання послуг автовласникам з об`єктами громадського харчування на Дніпровській набережній (напроти затоки Берковщина) у Дарницькому районі м. Києва», замовники будівництва - ПП «Вояж», ТОВ «Лантанагра».

21.09.2020 року замовники будівництва ПП «Вояж», ТОВ «Лантанагра» передано, а генеральним підрядником ТОВ «ТРК Інжиніринг» прийнято площадку під будівництво, що підтверджується актом прийому-передачі площадки під будівництво від 21.09.2020 року.

04.12.2020 року ПП «Вояж» звернулось до Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) з лист-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :90:176:0025 за адресою Дніпровська набережна (навпроти затоки Берковщина) в Дарницькому районі м. Києва, до якого додано, зокрема, документи, які підтверджують виконання умов договору щодо будівництва об`єкта або які обґрунтовують необхідність поновлення договору оренди земельної ділянки для завершення такого будівництва, а саме: дозвіл на виконання будівельних робіт від 17.09.2020 року №ІУ21, замовники будівництва ПП «Вояж», ТОВ «Лантанагра».

З акту обстеження земельної ділянки № 20-0719-02 від 09.12.2020 року, складеного Департаментом земельних ресурсів, вбачається, що «під час обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :90:176:0025) встановлено, що на території земельної ділянки влаштовано будівельний майданчик, на якому побудовано шість поверхів будівлі. Територія земельної ділянки огороджена парканом та охороняється. На будівельному паркані розміщено паспорт об`єкту будівництва».

За результатом розгляду документів ПП «Вояж» 22.04.2021 року Рішенням Київської міської ради №931/972 поновлено на 15 років договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого 07.03.2006 року за №63-6-00341.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем було добре відомо умови оспорюваного договору та вчинено ряд дій на виконання Договору №03-04/2019 від 03.04.2019, що свідчить про схвалення останнього.

З системного аналізу викладеного суд дійшов висновку про те, що Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявністю обставин недійсності Договору 03-04/2019 від 03.04.2019, оскільки останній підписаний від імені Позивача, Генеральним директором ОСОБА_1. в межах його повноважень. Крім цього суд зазначає, що наявні в матеріалах докази свідчать про здійснення Позивачем ряду дій для виконання умов Договору №03-04/2019 від 03.04.2019.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.12.2022.

Суддя В.І. Мельник