ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Справа№ 925/1919/15(925/63/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Полякова Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 : Макеєв В.Ф. - за ордером серія СА №1037015 від 19.09.2022 (в режимі відеоконференції).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) (суддя Хабазня Ю.А., повний текст рішення складено та підписано 22.08.2022), яке ухвалено за результатом розгляду заяви боржника у особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Гуріна Р.А. від 19.01.2022 № 02-01/5 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1

у справі за заявою ініціюючого кредитора Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Каіс»

до Приватного підприємства «Віталком»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та її обгрунтування

20.01.2022 боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. у межах справи про банкрутство подано заяву про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПП «Віталком» на колишню посадову особу підприємства - ОСОБА_1 , у відповідності до якої заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Віталком» грошові кошти у розмірі 3 093 977,38 грн.

У заяві про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПП «Віталком» на колишню посадову особу підприємства - ОСОБА_1 ліквідатор вказав, що дійшов висновку про наявність підстав для притягнення до субсидіарної відповідальності колишнього керівника ПП «Віталком» ОСОБА_1 на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та абз. 2 ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

На обгрунтування вищевказаної заяви ліквідатор зазначив таке:

- ОСОБА_1 здійснювалося незаконне виведення грошових коштів з господарського обороту ПП «Віталком» та у період з 01.04.2015 до 27.05.2015 із рахунку підприємства було видано готівкових коштів на загальну суму 546 250,00 грн;

- особою, уповноваженою на розпорядження коштами на рахунку ПП «Віталком», на час їх видачі, був його директор ОСОБА_1 ;

- у матеріалах справи відсутні докази укладання у письмовій формі будь-якої угоди як одного цілісного документа, так і докази фіксації факту вчинення правочинів у кількох документах чи й інші документи, відповідно до яких мали б бути зняті готівкові кошти підприємства його керівником, отже правові підстави для зняття коштів у вказаній сумі з рахунку боржника відсутні;

- у межах виконавчого провадження №46811511, відкритого 06.03.2015 на примусове виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 18.02.2015 у справі №925/2402/14 про стягнення з ПП «Віталком» на користь УАСП ТОВ «КАІС» 1 641 886,00 грн, державним виконавцем був накладений арешт на рахунки та майно ПП «Віталком», однак його директор ОСОБА_1 відкрив новий банківський рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» для виведення коштів у сумі 546 250,00 грн, наслідком чого й стало звернення державного виконавця до правоохоронних органів із заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності;

- ПП «Віталком» у особі його директора ОСОБА_1 було підписано з ПАТ ДПЗКУ договір застави майбутнього урожаю від 28.04.2014, згідно з яким у заставу передано майно, оцінене у 2 971 500,00 грн, однак свої зобов`язання за договором ПП «Віталком» не виконало, у зв`язку з чим ПАТ «ДПЗКУ», на підставі виданого Господарським судом Черкаської області наказу від 09.06.2015 №925/225/15, має визнані судом вимоги до боржника у розмірі 4 953 504,16 грн та є конкурсним кредитором останнього у справі №925/1919/15 на суму 4 956 260,16 грн;

- ПП «Віталком» у особі його директора ОСОБА_1 18.12.2015 укладено договір поставки №7, предметом якого є передача боржником у власність ФГ «Зернодар» насіннєвого матеріалу, паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив та засобів захисту рослин на загальну суму 4 233 061,77 грн; аналогічні договори були укладені з ФГ «Віра» і ТОВ «Транс І.Ф.»;

- директором ПП «Віталком» ОСОБА_1 не вжито будь-яких заходів для стягнення грошових коштів по вказаних договорах поставки;

- судовими рішеннями було стягнуто на користь ПП «Віталком»: з ФГ «Зернодар» 4 233 061,77 грн, з ТОВ «Транс-І.Ф.» 870 458,30 грн, з ФГ «Віра» 716 594,00 грн;

- передача ПП «Віталком» у 2015 році матеріальних цінностей підприємства на підставі договорів поставки на загальну суму 5 820 114,07 грн здійснена з метою виведення активів, оскільки на момент підписання цих угод ПП «Віталком» вже мало як боргові зобов`язання перед УАСП «КАІС» і ПАТ «ДПЗКУ», так відкриті виконавчі провадження про стягнення коштів з боржника;

- ОСОБА_1 не виконано обов`язок по зверненню до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство у зв`язку із загрозою неплатоспроможності, оскільки загальна сума зобов`язань ПП «Віталком» за двома відкритими виконавчими провадженнями від 06.03.2015 та від 02.09.2015 становила 6 595 390,16 грн;

- за результатами проведеної 22.04.2016 інвентаризації активів боржника (з уточненням від 14.07.2017) ліквідаційна маса (дебіторська заборгованість) підприємства становила 7 763 863,83 грн;

- згідно з реєстром вимог кредиторів ПП «Віталком» кредиторська заборгованість останнього складає 10 857 841,21 грн;

- субсидіарну відповідальність визначено на підставі такого розрахунку: 10857841,21 грн (сума кредиторських вимог згідно з реєстром) 7763863,83 грн (ліквідаційна маса боржника) = 3093977,38 грн (розмір субсидіарної відповідальності).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) (суддя Хабазня Ю.А., повний текст рішення складено та підписано 22.08.2022) позовну заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. від 19.01.2022 №02-01/5 задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Віталком» 3 093 977,38 грн.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст. 215 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 12, 73, 75, 86, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 7, 12, 59, 61 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КЗПБ), ст.ст. 11, 13, 267, 619 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивовано тим, що протиправне виведення ОСОБА_1 активів призвело до неспроможності підприємства виконати свої зобов`язання перед кредиторами, а на підставі рішень та дій колишнього керівника боржника ОСОБА_1 належні боржнику майнові активи були відчужені та господарська діяльність боржника припинена у незаконний спосіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження; задовольнити клопотання про застосування строків позовної давності щодо заяви боржника у особі ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 ; витребувати у Господарського суду Черкаської області оригінал судового рішення від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22); скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви боржника у особі ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- «позовна заява», як зазначив суд першої інстанції в тексті резолютивної частини рішення суду, за своєю процесуальною природою не є «заявою про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство»;

- засновницький договір щодо створення Приватного підприємства «Віталком» не досліджувався місцевим господарським судом;

- повну майнову відповідальність за діяльність Приватного підприємства несе виключно засновник (власник), а не його керівник;

- ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд заяви у справі про банкрутство та дату її розгляду, а тому не зміг подати, зокрема, клопотання про застосування строку позовної давності;

- суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення виключно внаслідок необізнаності відповідача з самим фактом розгляду заяви та без врахування об`єктивних обставин (воєнного стану), чим було позбавлено ОСОБА_1 доступу до правосуддя.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

10.11.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Приватного підприємства «Віталком», арбітражного керуючого Гуріна Р.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останній просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі №925/1919/15(925/63/22) - без змін.

14.11.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Приватного підприємства «Віталком», арбітражного керуючого Гуріна Р.А. надійшли заперечення на заяву № 2 від 19.09.2022 про застосування строків позовної давності, згідно з якими останній просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви № 2 від 19.09.2022 про застосування строків позовної давності.

29.11.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до яких останній просить задовольнити апеляційну скаргу; рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви боржника у особі ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 .

29.11.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до заяви № 2 про застосування строків позовної давності при розгляді заяви ліквідатора у справі №925/1919/15(925/63/22), відповідно до яких останній просить поновити строки на подання клопотання (заяви) про застосування строків позовної давності при розгляді заяви ліквідатора у справі №925/1919/15(925/63/22); задовольнити клопотання про застосування строків позовної давності щодо заяви боржника у особі ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 .

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надали, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1919/15(925/63/22) за заявою боржника у особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Гуріна Р.А. від 19.01.2022 №02-01/5 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 . Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 925/1919/15(925/63/22).

04.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/1919/15(925/63/22).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) залишено без руху.

21.10.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду та 26.10.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) клопотання ОСОБА_1 задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі №925/1919/15(925/63/22); відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі №925/1919/15(925/63/22) призначено на 30.11.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22), поміж іншого, задоволено клопотання арбітражного керуючого Гуріна Р.А. про призначення проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 925/1919/15(925/63/22).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22), зокрема, задоволено заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Явка представників сторін

30.11.2022 у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції).

У судове засідання 30.11.2022 не з`явилися представники Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Каіс» та Приватного підприємства «Віталком».

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду 26.10.2022 у справі №925/1919/15(925/63/22) була надіслана судом апеляційної інстанції на електрону адресу учасників справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.

При цьому колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника скаржника.

Позиції учасників справи

30.11.2022 у судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви боржника у особі ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 .

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2008 проведено державну реєстрацію нової редакції Статуту ПП «Віталком» за №000238, згідно з яким: Для забезпечення діяльності Підприємства, за рахунок внеску Засновника створюється Статутний капітал у розмірі 100 (сто) гривень (…). У Підприємстві діє одноособовий виконавчий орган Директор. Директор вирішує усі питання діяльності Підприємства, окрім віднесених до виключної компетенції Засновника. Директор призначається Засновником, підзвітний йому та організовує виконання його рішень. Окремі взаємовідносини особи, яка призначається на посаду Директора Засновником, регламентуються трудовим договором. Директор діє від імені Підприємства без довіреності в межах, встановлених цим Статутом та рішеннями Засновника. Рішення Директора впроваджуються в життя, як правило, наказами. Директор Підприємства керує діяльністю Підприємства і несе особисту відповідальністю в межах, передбачених трудовим договором та чинним законодавством за виконання покладених на нього завдань. Для організації діяльності Підприємства та виконання покладених на нього завдань Директор здійснює: (…) розпорядження, у відповідності з чинним законодавством, майном і коштами Підприємства, вчинення правочинів в межах своїх повноважень (…). Директор має право підпису будь-яких документів, стосовно діяльності Підприємства, по взаємовідносинах з банківськими установами, державними органами, а також інших документів, необхідних для забезпечення фінансово-господарської діяльності Підприємства без окремої довіреності. Директор має право без попереднього погодження з Засновником укладати договори з третіми особами на надання послуг, придбання та реалізацію матеріальних цінностей на суму, що не перевищує Статутний капітал Підприємства (…) (а.с.16 т.18).

У відповідності до протоколу зборів засновників ПП «Віталком» № 7 від 01.03.2011 (т.12 а.с.17), його директором, з наданням йому всіх необхідних повноважень згідно із Статутом, призначено ОСОБА_1 . Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом ПП «Віталком» є ОСОБА_1 , головою комісії з припинення або ліквідатором Гурін Р.А. (а.с.12 т.12).

28.04.2014 між ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Заставодержатель) та ПП «Віталком» в особі директора ОСОБА_1 (Заставодавець) укладено договір застави майбутнього врожаю, згідно з умовами якого: п.1.1. У порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, Заставодержатель має право у випадку невиконання Заставодавцем своїх зобов`язань за Основним договором одержати задоволення за рахунок передбаченого в п. 1.5. цього Договору заставленого майна, переважно перед іншими кредиторами Заставодавця; п.1.2. Під «Основним договором» в цьому Договорі розуміється Договір поставки зерна майбутнього врожаю №46-к від 28.04.2014, укладений між Заставодержателем (в Основному договорі іменується «Покупець») та Заставодавцем (в Основному договорі іменується «Постачальник»), за умовами якого останній поставляє Заставодержателю сільськогосподарську продукцію (в Основному договорі іменується «Товар»), а він зобов`язується прийняти його та оплатити; п.1.3. Термін поставки Товару за Основним договором визначено до 01.11.2014 включно; п.1.4. Попередня оплата Товару здійснюється відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1. Основного договору, а саме Покупець протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту набрання чинності Основного договору зобов`язується перерахувати кошти (попередня оплата Товару), передбачені п.3.1.1. Основного договору, а саме суму в розмірі 2 971 500,00 грн; п. 1.5. Предметом застави є (...) майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю (...); п. 1.7. Передане в заставу майно за згодою сторін оцінено в 2 971 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.02.2015 у справі № 925/2402/14 стягнуто з ПП «Віталком» на користь УАСП ТОВ «КАІС» 3 124 875,91 грн, з яких 1 641 886,00 грн заборгованість з повернення суми попередньої оплати, 672 000,00 грн 30% штрафу, 112 000,00 грн 5% штрафу, 672 000,00 грн 30% штрафу, 26 989,91 грн 40% річних та 62 497,52 грн витрати зі сплати судового збору. Заборгованість ПП «Віталком» виникла внаслідок неналежного виконання останнім укладеного з УАСП ТОВ «КАІС» договору поставки від 24.06.2014 № 24/06-ВІ, згідно з умовами якого УАСП ТОВ «КАІС» зобов`язувалось передати у власність ПП «Віталком», а ПП «Віталком» зобов`язувався прийняти й оплатити товар (кукурудзу 3 класу врожаю 2014 року) на умовах даного договору. На виконання зазначеного судового рішення 18.02.2015 видано наказ суду.

06.03.2015 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження № 46811511 з примусового виконання наказу суду у справі № 925/2402/14, яке 29.09.2015 було об`єднане з виконавчим провадженням від 02.09.2015 № 48609904 з примусового виконання наказу суду у справі №925/225/15, у зведене виконавче провадження № 48911969. У межах зведеного виконавчого провадження № 48911969 державним виконавцем був накладений арешт на усі 6 (шість) наявні на 01.04.2015 (згідно з відомостями з ДПС України) у ПП «Віталком» банківські рахунки, на які у подальшому виставлялись платіжні вимоги щодо списання коштів у межах суми боргу, проте ці вимоги повертались без виконання у зв`язку з відсутністю на них коштів. Згідно з довідкою ДПС України від 05.10.2015 за боржником обліковувалось 8 (вісім) рахунків. У зв`язку з відкриттям всупереч вимогам ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» ПП «Віталком» нових рахунки у банківських установах державний виконавець 25.12.2015 направив до Золотоніського РВУ МВС України в Черкаській області подання №5236/2.1-28 про притягнення керівника ПП «Віталком» до кримінальної відповідальності (а.с.51 т.18).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.05.2015 у справі №925/225/15 стягнуто з ПП «Віталком» на користь ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 2 971 500,00 грн попередньої оплати, 534 870,00 грн пені, 891 450,00 штрафу, 482 604,16 грн 24% річних та 73 080,00 грн витрат на сплату судового збору, а всього 4 953 504,16 грн внаслідок неналежного невиконання ПП «Віталком» своїх зобов`язань за вказаним вище договором від 28.04.2014.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.03.2016 у справі №925/1919/15 визнано вимоги ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до ПП «Віталком» у сумі 4 956 260,16 грн, які ґрунтувалися саме на вказаних вище договорі та рішенні суду.

У період з 01.04.2015 до 27.05.2015, згідно з виписками ПАТ КБ «ПриватБанк» за 01.04.2015, 02.04.2015, 03.04.2015, 07.04.2015, 21.04.2015, 23.04.2015, 25.04.2015, 29.04.2015, 07.05.2015, 14.05.2015, 27.05.2015 з рахунку ПП «Віталком» № НОМЕР_1 було видано готівкових коштів на загальну суму 546 250,00 грн (а.с.29-48 т.12). До того ж, уповноваженою особою на розпорядження коштами на рахунку ПП «Віталком» у період видачі коштів був його директор ОСОБА_1

30.11.2015 УАСП ТОВ «КАІС» звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою про порушення справи про банкрутство ПП «Віталком» (а.с.56 т.1). Згідно з доданим до заяви витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб керівником та підписантом ПП «Віталком» є ОСОБА_1 (а.с. 30 т. 1).

08.12.2015 згідно із Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб керівником ПП «Віталком» є ОСОБА_1 (а.с. 37 т. 1).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.12.2015 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника; вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

18.12.2015 між ФГ «Зернодар» (Покупець) та ПП «Віталком» у особі директора ОСОБА_1 (Постачальник) укладено договір поставки №7 (а.с. 54 т. 18), згідно з яким: п.1.1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передавати у власність (поставляти), а Покупець приймати та оплачувати насіннєвий матеріал, ПММ, мінеральні добрива та ззр, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена Сторонами у Заявках, які є додатками до цього Договору і становлять його невід`ємну частину (надалі іменується «Товар»); п.2.1. Ціна одиниці виміру Товару та загальна вартість кожної партії Товару визначаються Сторонами у Заявках до даного Договору, які є його невід`ємною частиною; п.3.2. Оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що визначений у цьому Договорі; п.3.3. Розрахунок за фактично одержану партію Товару здійснюється Покупцем на підставі належним чином оформлених актів приймання-передачі Товару та/або товарно-транспортних (видаткових) накладних) залежно від умов поставки Товару) та рахунків-фактур Постачальника.

21.12.2015 у відповідності до видаткової накладної №В-00000018 ФГ «Зернодар» отримало від ПП «Віталком» Товар (овес гол озерний, пшеницю) на загальну суму 277 423,34 грн з ПДВ (а.с.61 т.18).

29.12.2015 згідно з видатковою накладною №В-00000032 ФГ «Зернодар» отримало від ПП «Віталком» Товар (кукурудзу) на загальну суму 1 808 879,65 грн з ПДВ (а.с.60 т.18).

Як вбачається з видаткової накладної №В-00000033 від 30.12.2015 ФГ «Зернодар» отримало від ПП «Віталком» Товар (кукурудзу, пшеницю) на загальну суму 2 146 758,78 грн з ПДВ (а.с.59 т.18). ФГ «Зернодар» за отриманий Товар не розрахувалося, а директор ПП «Віталком» ОСОБА_1 з моменту поставки Товару (21.12.2015-30.12.2015) не вжив будь-яких заходів для стягнення грошових коштів за вказаною вище угодою.

При цьому, аналогічні договори були укладені та виконані ПП «Віталком» з ФГ «Віра» (договір поставки від 15.12.2015 № 6) та з ТОВ «Транс І.Ф.» (договір поставки від 24.09.2015 № 5).

01.01.2016 згідно з фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва (Баланс станом на 31.12.2015) ПП «Віталком» володіє активами на загальну суму 11 518,20 грн (у тому числі: необоротні активи (незавершені капітальні інвестиції у розмірі 3,6 тис. грн); оборотні активи (запаси у розмірі 7 416,8 тис. грн (з них готова продукція на суму 6 066,4 тис грн); дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом у розмірі 78,7 тис. грн; інша поточна дебіторська заборгованість 2 928,0 тис. грн; гроші та їх еквіваленти 1,5 тис. грн; інші оборотні активи 1 089,6 тис. грн) (а.с.24 т.14).

Постановою Господарського суду Черкаської області від 12.04.2016 боржника визнано банкрутом; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гуріна Р.А.

З відповідей на запити ліквідатора банкрута, направлених з метою виявлення активів боржника до органів та установ, які володіють такою інформацією (Управління Держпраці у Черкаській області від 16.06.2016 №2739/3, Черкаської митниці ДФС від 15.05.2017 №528/10/23-70/07-43, ДП «Київський експертно-технічний центр Держпраці» від 11.01.2018 №18, Департаменту містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства від 08.07.2016 №01-01-23/8, Департаменту льотної придатності Державної авіаційної служби України від 13.07.2016 №13.2.19-6907, Національної комісії з цінних паперів та фонового ринку від 01.07.2016 №09/01/14379, Територіального сервісного центру №7145 Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 16.06.2016 №31/23/45-277, Держввної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 23.06.2016 №816, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області від 16.06.2016 №18-01-3061 (а.с.32-40 т.18) активів у боржника не виявлено.

19.04.2016 за №115/9 ліквідатор банкрута звернувся до директора ПП «Віталком» ОСОБА_1. із запитом про передачу йому бухгалтерської та іншої документації, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута. Запит був отриманий адресатом 22.04.2016, про що свідчить відповідна відмітка на примірнику вказаного запиту (а.с.14 т.14).

22.04.2016 згідно з інвентаризаційним описом основних засобів №1, який підписано ОСОБА_1., основні засоби у банкрута відсутні (а.с.19 т.14).

22.04.2016 відповідно до акту інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами (а.с.22 т.14) дебіторська заборгованість боржника складає 5 820 114,62 грн, кредиторська заборгованість 8 365 424,97 грн (а.с.22 т.14).

22.04.2016 ліквідатором банкрута та ОСОБА_1. підписано акт №1 прийому-передачі реєстраційної документації та печатки ПП «Віталком», акти №2 і №3 приймання-передачі фінансово-господарської документації ПП «Віталком», акт №4 приймання бухгалтерської, фінансово-господарської документації (а.с.15,16,17,18 т.14).

28.11.2016 ліквідатор банкрута звернувся до Відділу Національної поліції міста Золотоноші із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , в тому числі й по факту безпідставного зняття коштів з рахунку боржника з квітня по травень 2015 року у сумі 556 000 грн.

12.07.2017 комітет кредиторів (протокол №5) відмовив у списанні дебіторської заборгованості у загальній сумі 2 015 215,68 грн (а.с.41 т.18).

14.07.2017 згідно з актом інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами станом на 14.07.2017 за боржником обліковується дебіторська заборгованість ФГ «Віра», ФГ «Зернодар», ТОВ «Транс І.Ф.», ТОВ «Мрія», ТОВ «Агрітон», ТОВ «К.І.Т.», ПП «Агротранс Сігма і К», ПП «Лідер СГУ» на загальну суму 7 763 863,83 грн (а.с.45 т.18).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.01.2018 у справі № 925/1467/17 стягнуто з ФГ «Зернодар» на користь ПП «Віталком» 4 233 061,77 грн боргу за вказаним вище договором поставки від 18.12.2015 №7, а також судовий збір у розмірі 63 495,93 грн.

01.03.2018 на виконання вищевказаного судового рішення видано наказ суду (а.с.62 т.18), який у примусовому порядку виконано не було.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.08.2020 у справі № 925/1919/15 (925/399/20) стягнуто з ТОВ «Транс І.Ф.» на користь ПП «Віталком» 870 458,30 грн основного боргу, 78 412,79 грн 3% річних, 192 025,49 грн пені, а разом 1 140 896,58 грн. Варто зазначити, що судом було встановлено невиконання ТОВ «Транс І.Ф.» взятого на себе грошового зобов`язання за договором поставки від 24.09.2015 №5, укладеним з ПП «Віталком».

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.08.2020 у справі № 925/1919/15 (925/390/20) стягнуто з ФГ «Віра» на користь ПП «Віталком» грошові кошти у розмірі 716 594,00 грн основного боргу, 64 552,41 грн 3% річних, 146 538,68 грн пені, а всього 927 685,09 грн. Визнані судом вимоги позивача ґрунтувалися на невиконанні ФГ «Віра» своїх грошових зобов`язань за укладеним ним з ПП «Віталком» договором поставки від 15.12.2015 №6.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.08.2020 у справі № 925/1919/15 (925/464/20) відмовлено у задоволенні заяви боржника у особі ліквідатора банкрута від 16.04.2020 №02-01/34 про стягнення з ОСОБА_1 546 250,00 грн з підстав пропуску заявником строку позовної давності. Вказаним рішенням установлено, що ОСОБА_1 як керівник боржника мав право на зняття готівки з рахунку боржника у банку, однак він мав відзвітувати про їх використання шляхом оформлення відповідних первинних бухгалтерських документів (авансових звітів), або шляхом приєднання інших первинних документів про передачу цих коштів третім особам (наприклад, прибуткові касові ордери, відомості на виплату заробітної плати, тощо). Відсутність таких документів вказує на отримання коштів у сумі 546 250,00 грн без будь-якої правової підстави. У матеріалах справи відсутні докази укладення у письмовій формі будь-якої угоди (як одного цілісного документа так і докази фіксації факту вчинення правочинів у кількох документах) чи й інші документи, відповідно до яких мали б бути зняті готівкові кошти підприємства його керівником.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.02.2021 у справі №925/1919/15 частково задоволено заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. від 28.10.2020 №02-01/110: стягнуто з ОСОБА_1 , колишнього директора ПП «Віталком» та передано ліквідатору ПП «Віталком», арбітражному керуючому Гуріну Р.А. бухгалтерські та інші документи ПП «Віталком», а також матеріальні цінності банкрута (згідно з їх переліком в ухвалі). На виконання цього судового рішення, 12.02.2021 був виданий наказ суду та 03.03.2021 Золотоніським міськрайонним відділом ДВС відкрито виконавче провадження №64687187. Наказ суду у добровільному та примусовому порядку ОСОБА_1 виконаний не був, у зв`язку з чим 29.07.2021 виконавче провадження було завершено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документа у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону, відомості АСВП, а.с. 68 т. 18). Судове рішення ні у добровільному, ні у примусовому порядку виконане не було.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з ч. 4 ст. 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинним на час вчинення відповідних дій у процедурах банкрутства), у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинним на час вчинення відповідних дій у процедурах банкрутства) Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; (…) формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; (…) подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; (…) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; (…) Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий зобов`язаний: проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до закону (ч. 2 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства).

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 61 КУзПБ передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: : (…) виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; (…) формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; (…) подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повергнення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Частинами 1, 3 статті 215 ГК України визначено, що: у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства; умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

У частині 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу ч.ч. 1-3, 6 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи; до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника; якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

У відповідності до «Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства», затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14, об`єктом аналізу є фінансово-господарський стан підприємств, зокрема фінансові, виробничі та інвестиційні аспекти їх діяльності. Активами підприємства-боржника є ресурси, контрольовані підприємством в результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до надходження економічних вигод у майбутньому. Доведення до банкрутства визначено в зазначених Методичних рекомендаціях як умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення управненою особою дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності.

Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

Об`єктом зазначеного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що залишилися незадоволеними у справі про банкрутство.

Слід зазначити, що сформована ліквідаційна маса ПП «Віталком» склала загальну суму 7 763 863,83 грн; згідно з реєстром вимог кредиторів ПП «Віталком» сума їх вимог становить 10 857 841,21 грн; отже розмір субсидіарної відповідальності складає 3 093 977,38 грн (10 857 841,21 - 7 763 863,83)

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

Необхідно вказати, що у період з 01.03.2011 до 12.04.2016 керівником боржника був ОСОБА_1 , тобто останній був посадовою особою та відповідальним за організацію і ведення бухгалтерського обліку, складання звітності, а також за нарахування і виплату податків, зборів при здійсненні фінансово-господарської діяльності підприємства.

Так, на підставі договорів від 28.04.2014 із ПАТ «ДПЗКУ» та від 25.14.2014 із УАСП ТОВ «КАІС» ПП «Віталком» у особі його директора ОСОБА_1 отримало кошти у сумах відповідно 2 971 500,00 грн та 1 641 886,00 грн, однак взятих на себе зобов`язань не виконало, внаслідок чого рішеннями Господарського суду Черкаської області від 21.05.2015 у справі №925/225/15 та від 03.02.2015 у справі №925/2402/14 стягнуто з ПП «Віталком» відповідно 4 953 504,16 грн та 3 124 875,91 грн. Зазначені зобов`язання не були виконані ні добровільно, ні у примусовому порядку через органи державної виконавчої служби.

Разом з тим, маючи станом на 21.05.2015 не виконані зобов`язання перед ПАТ «ДПЗКУ» та УАСП ТОВ «КАІС» на суму 8 078 380,07 грн та всупереч накладеному органом державної виконавчої служби арешту на рахунки боржника, ОСОБА_1 у період 01.04.2015 до 05.10.2015 відкриває нові рахунки боржнику, з яких у період з 01.04.2015 до 27.05.2015 безпідставно видає готівкові кошти на загальну суму 546 250,00 грн та укладає договори на поставку продукції з ТОВ «Транс-І.Ф.» (договір поставки від 24.09.2015 № 5) з ФГ «Віра» (договір поставки від 15.12.2015 № 6) з ФГ «Зернодар» (договір поставки від 18.12.2015), згідно з якими передає товар (зерно), за який його отримувачі не розрахувалися. Рішеннями суду на користь ПП «Віталком» стягнуто 6 301 643,44 грн (ТОВ «Транс І.Ф.» 1 140 896,58 грн, з ФГ «Віра» 927 685,09 грн, з ФГ «Зернодар» 4 233 061,77), які залишилися не виконаними.

За таких обставин, протиправне виведення ОСОБА_1 активів призвело до неспроможності підприємства виконати свої зобов`язання перед кредиторами. Оскільки на підставі рішень та дій колишнього керівника боржника ОСОБА_1 належні боржнику майнові активи були відчужені, а господарська діяльність боржника припинена у незаконний спосіб, суд вважає наявним умисне банкрутство, яке викликане цілеспрямованими діями колишньої посадової особи боржника, що завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства та інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Одним з визначальних критеріїв для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб і наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови наявності винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).

Відтак, умисна бездіяльність ОСОБА_1 у погашенні визнаних судовими рішеннями вимог ПАТ «ДПЗКУ» та УАСП ТОВ «КАІС» на суму 8 078 380,07 грн та одночасне умисне вчинення дій з виведення активів у вигляді зняття готівки та передачі зерна ТОВ «Транс І.Ф.», ФГ «Віра» і ФГ «Зернодар» призвели до наслідку у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства.

Поміж іншого, з дня призначення ліквідатора банкрута у справі про банкрутство на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 законом покладається обов`язок передачі усіх, в тому числі фінансово-господарських, документів та майна банкрута протягом 15 днів. Проте, передавши згідно з актом приймання-передачі від 22.04.2016 арбітражному керуючому Гуріну Р.А. печатку ПП «Віталком» реєстраційні документи та частину первинних документів - решти документів фінансово-господарської діяльності банкрута як особливого майна ліквідатору банкрута не передав. Відсутність документів унеможливила виявлення відображених у балансі боржника активів та їх реалізацію і погашення за їх рахунок вимог кредиторів.

Також, слід зазначити, що в постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі № 916/313/20 вказано про те, що ненадання ліквідатору керівниками банкрута первинних фінансових документів боржника для визначення підстав для стягнення дебіторської заборгованості за умови істотного розміру цієї заборгованості в структурі активів боржника є бездіяльністю, яка не відповідає інтересам цієї юридичної особи, є недобросовісною, вчинена на шкоду кредиторам банкрута, і не дає змогу ліквідатору вчинити дії з повернення цієї дебіторської заборгованості. Тобто бездіяльність керівників товариства, яка полягає у ненаданні документів, унеможливила реалізацію активів боржника у вигляді дебіторської заборгованості та наповнення ліквідаційної маси, що спростовує висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність причинного зв`язку між діями щодо приховування документів та доведенням боржника до банкрутства».

Стосовно об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм КК України та КУпАП, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), частина друга статті 61 КУзПБ хоча і містить диспозицію (зміст) правопорушення «доведення до банкрутства», за яке передбачена «санкція» у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизує дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують (доводять) на його існування. Тож для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, КГС ВС конкретизує об`єктивну сторону правопорушення з доведення до банкрутства або банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, зважаючи зокрема, на сукупність таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів: 1) вчинення суб`єктами відповідальності за відсутності у боржника будь-яких активів будь-яких дій/бездіяльності, спрямованих на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо). При цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника активами не вважаються; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішень, вказівок на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника, що вказує на мету ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішень, вказівок на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той самий період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником (постанова Верховного Суду від 19.08.2021 у справі № 25/62/09).

За таких обставин, у даному випадку об`єктивна сторона порушення полягає у виведенні активів боржника ОСОБА_1 та не переданні ліквідатору банкрута документів про вчинені операції з метою унеможливлення повернення цих активів.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення заяви боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПП «Віталком» на колишню посадову особу підприємства - ОСОБА_1 .

Стосовно клопотання ОСОБА_1 заявленого в апеляційній скарзі, про застосування строків позовної давності щодо заяви боржника у особі ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його колишнього керівника ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

В силу статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення ч. 3 ст. 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.10.2020 у справі №509/3589/16-ц, від 04.09.2019 у справі №311/380/16-ц, від 13.11.2019 у справі 496/4057/16-ц, від 04.12.2019 у справі №761/11035/14-ц, від 06.05.2020 у справі №607/14527/15-ц, від 02.10.2019 у справі №175/5093/15 ц.

За змістом ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Тобто, суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію, а також переглядає в апеляційному порядку законність винесення судових актів, прийнятих місцевими господарськими судами, в межах доводів апеляційної скарги, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Водночас, судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.05.2021 у справі №911/4923/14, за якими згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц).

Отже умовою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції, є неналежне (без дотримання вимог процесуального законодавства) повідомлення його сторони про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції.

Так, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.01.2022 у справі № 925/1919/15 (925/63/22), зокрема, відкрито провадження за заявою боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. №02-01/5 від 19.01.2022 та призначено її розгляд на 22.02.2022. Визнано обов`язковою явку ОСОБА_1.

Вищевказану ухвалу суду було надіслано, зокрема, ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 .

З рекомендованого повідомлення за трек-номером 181 та роздруківкою із офіційного сайту «Укрпошта» вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали Господарського суду Черкаської області від 26.01.2022 у справі № 925/1919/15 (925/63/22) - 29.01.2022 (а.с. 83, 85 т. 18).

Враховуючи вищевикладене, з 29.01.2022 скаржнику ( ОСОБА_1 ) було відомо про розгляд заяви боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПП «Віталком» на колишню посадову особу підприємства - ОСОБА_1 , а відтак, останній не був позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні 22.02.2022 та/або подати до суду письмові пояснення/клопотання щодо розгляду вищевказаної заяви про покладення субсидіарної відповідальності, в тому числі, і заяву про застосування строку позовної давності, однак своїм правом не скористався.

Тобто, станом на дату розгляду судом першої інстанції заяви боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПП «Віталком» на колишню посадову особу підприємства - ОСОБА_1 та прийняття за наслідками такого розгляду оскаржуваного судового рішення, в матеріалах справи була відсутня заява, зокрема, ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності.

За таких обставин, у Північного апеляційного господарського суду відсутні підстави застосовувати вказані норми матеріального права, з огляду на те що відповідна заява, викладена у прохальній частині апеляційної скарги, не заслуговує на увагу та не підлягає задоволенню.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі №925/1919/15(925/63/22) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2022 у справі № 925/1919/15(925/63/22) залишити без змін.

3. Справу № 925/1919/15(925/63/22) повернути до Господарського суду Черкаської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 12.12.2022.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

Б.М. Поляков