ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Справа № 918/554/13

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

скаржника: не з`явився

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. у справі №918/554/13, ухвалене суддею Церковною Н.Ф., повний текст рішення складено 19.10.2022

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до Фізичної - особи підприємця Скороход Ірини Романівни

про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 1 529 540 грн. 68 коп.

До Господарського суду Рівненської області 04.10.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну стягувача у справі та видачу дубліката наказу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. у справі №918/554/13 відмовлено ОСОБА_1 в заміні стягувача у виконавчому документі - наказі господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. у справі №918/554/13. Повернуто заяву в частині видачі дублікату наказу ОСОБА_1 без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. у справі №918/554/13 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про: заміну сторони стягувача у виконавчому документі - наказі господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. (справа №918/554/13) про примусове виконання рішення, а саме Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" на ОСОБА_1 ; видачу дублікату наказу господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. (справа №918/554/13) про примусове виконання рішення.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 р. у справі №918/554/13 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. у справі №918/554/13. Розгляд апеляційної скарги призначено на "01" грудня 2022 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

В судове засідання, призначене на 01.12.2022 року в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду, представники учасників справи не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Ухвали суду апеляційної інстанції від 14.11.2022 року було надіслано на офіційні електронні адреси сторін: Публічному акціонерному товариству "Кредобанк" та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на поштову адресу Фізичної особи-підприємця Скороход Ірині Романівні, АДРЕСА_1 .

При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно - західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

Судом першої інстанції відмовлено в заміні стягувача у виконавчому документі - наказі господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. у справі №918/554/13. Повернуто заяву в частині видачі дублікату наказу ОСОБА_1 без розгляду.. Місцевий суд вказав на те, що із даною заявою про заміну стягувача в даній справі має право звертатися, саме ТОВ "ФІНСТРИМ" як правонаступник згідно договору відступлення право вимоги, а не комісіонер. Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для заміни стягувача - на гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відповідна заява задоволенню не підлягає. Щодо заяви про видачу дублікату наказу, суд першої інстанції вказав на те, що гр. ОСОБА_1 не є стороною у даній справі, а відтак заява ОСОБА_1 в частині видачі дублікату наказу підлягає поверненню заявнику без розгляду.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказує на те, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов хибного висновку, що саме ТОВ "ФІНСТРИМ" має право звертатись із заявою про заміну стягувана у виконавчому документі, а не ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції невірно визначив сторони правочину - договору комісії від 23.12.2019р., укладеного між ТОВ "ФІНСТРИМ" та ОСОБА_1 , адже Комітентом за цим договором, тобто особою, що набуває майнових прав (прав вимоги) за кредитним договором та договорами забезпечення є ОСОБА_1 , а Комісіонером, тобто особою, що виконує доручення Комітента, є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ".

Оскільки, згідно з ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, на думку апелянта, саме ОСОБА_1 є новим кредитором за договором кредитної лінії №438-08 від 09.12.2008р., яка, відповідно, наділена всіма необхідними правами на звернення до суду із заявою про заміну стягувана у виконавчому документі - наказі Господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. (справа №918/554/13). Отже, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом

В квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (далі Банк) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Скороход Ірини Романівни про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 1 529 540,68 грн., з яких: 1 049 869,23 грн. неповернута сума кредиту, 324 120,32 грн. - прострочені відсотки, 1 968,02 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту та 153 583,11 грн. пеня.

Рішенням Господарського суду Рівненської області у даній справі від 25 червня 2013 року вимоги Банку задоволено частково. Стягнуто з Підприємця на користь позивача 1 375 957 грн. 57 коп. загального розміру заборгованості за кредитом та 27 519 грн. 15 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

8 липня 2013 року на виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ.

04.10.2022 року через відділ діловодства та документообігу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну стягувача у справі та видачу дубліката наказу.

Заява мотивована тим, що 23 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" було укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Заявник вказує, що на виконання умов вищевказаного договору комісії, 24 грудня 2019 року між АТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ" було укладено договір факторингу відступлення прав грошової вимоги за договором кредитної лінії №438-08 від 09.12.2008 року, у свою чергу укладеним між ВАТ "КРЕДОБАНК" та приватним підприємцем Скороход Іриною Романівною (до матеріалів справи не залучено).

26 грудня 2019 року між АТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ" було укладено договір відступлення прав за договором іпотеки №438-08/1 від 09.12.2008 року (р.№2601), посвідчений 26.12.2019 року приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2148.

У зв`язку з добровільним врегулюванням питання погашення боргу за кредитом та рішенням Господарського суду Рівненської області від 25.06.2013 року в справі №918/554/13, АТ "КРЕДОБАНК" звернулось до Гощанського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області із заявою від 24 грудня 2019 року за №27-58425/19 про повернення без виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2013 року в справі №918/554/13.

На підставі цієї заяви, 24 грудня 2019 року Гощанським РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області було завершено виконавче провадження №58550888, а виконавчий документ - повернуто стягувачу (АТ "КРЕДОБАНК").

Оскільки заборгованість фізичної особи - підприємця Скороход Ірини Романівни, згідно з наказом Господарського суду Рівненської області від 08.07.2013 року у справі №918/554/13, на даний час не погашена у повному обсязі, а примусове виконання зазначеного наказу суду не здійснюється (виконавче провадження відсутнє), виникла необхідність в заміні стягувача у виконавчому документі - наказі Господарського суду Рівненської області від 08.07.2013 року (справа №918/554/13).

26 грудня 2019 року ТОВ "ФІНСТРИМ" передало документи заявнику - ОСОБА_1 кредитної справи №438-08, що зафіксовано у відповідному акті прийому-передачі документів, який є додатком №2 до вищевказаного договору комісії від 23.12.2019 року.

Посилаючись на наведені обставини, заявник просить суд на підставі ст.334 Господарського процесуального кодексу України замінити стягувача його процесуальним правонаступником гр. ОСОБА_1 для виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 25.06.2013 року у справі №918/554/13 та видати дублікат наказу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2013 р. (справа №918/554/13) про примусове виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. у справі №918/554/13 відмовлено ОСОБА_1 в заміні стягувача у виконавчому документі - наказі господарського суду Рівненської області від 08.07.2013р. у справі №918/554/13. Повернуто заяву в частині видачі дублікату наказу ОСОБА_1 без розгляду.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.52 ГПК України господарський суд у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 334 ГПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Господарського суду Рівненської області, при цьому врахувавши наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в обґрунтуванні апеляційної скарги вказує на те, що 23 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" було укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Відповідно до п.2.1 якого Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за Комісійну винагороду вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин з Первісним кредитором щодо набуття Прав Вимоги до Позичальника за Кредитним договором, а також до Іпотекодавця, Заставодавця за Договорами забезпечення за ціною не більше узгодженої Сторонами, що становить 300 000 тисяч гривень 00 копійок без ПДВ, і в строки, визначені Сторонами у цьому Договорі, а саме до 26 грудня 2019 року.

Водночас, п. 2.2 цього Договору визначено, що належним виконанням Комісіонером своїх зобов`язань за цим Договором вважається набуття Комітентом Права вимоги до Позичальника за Кредитним договором, а також до Іпотекодавця та Заставодавця за Договорами забезпечення.

26.12.2019 р. між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНСТРИМ" було складено Акт прийому передачі документів до Договору комісії від 23 грудня 2019 року на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та Договорами забезпечення. З Акту вбачається, що сторони склали цей акт про те, що відповідно до зазначеного вище Договору Комісіонер передав, а Комітет прийняв наступні документи: Договір кредитної лінії №438-08 від 09.12.2008р.; Договір іпотеки №438-08/1 від 09.12.2008 р.; Договір застави №438-08/2 від 09.12.2008 року; Інші документи кредитної справи.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до частини першої статті 1013 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Відповідно до частини першої статті 1016 ЦК України комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера всім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою.

Відповідно до статті 1018, частини першої статті 1022 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента; після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Враховуючи вище зазначені норми, колегія суддів звертає увагу на те, що поняття договору комісії дає досить чіткі вказівки з приводу предмета договору комісії. Предметом договору комісії є надання комісіонером посередницьких послуг в сфері торгового обороту по здійсненню операцій в інтересах та за дорученням комітента. У порівнянні з договором доручення, в якому на повіреного може покладатися вчинення будь-яких дій, поняття договору комісії накладає на предмет договору комісії конкретну цілеспрямованість.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що Договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення від 23.12.2019 р. не відповідає вимогам Глави 69 Цивільного кодексу України.

Крім того, досліджуючи договір про відступлення прав за договором іпотеки №438-08/1 від 09.12.2008 року (р.№2601), посвідчений 26.12.2019 року приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2148., суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, договір про відступлення права вимоги не є зобов`язальним договором, оскільки внаслідок його укладення не виникають права і обов`язки сторін. Натомість договір про відступлення права вимоги є договором з абсолютним ефектом, тобто його укладення передбачає не виникнення зобов`язання, а перехід існуючого права у зобов`язанні, сторонами якого є первісний кредитор та боржник, від первісного кредитора до нового кредитора.

Водночас договір про відступлення права вимоги укладається на виконання іншого договору - зобов`язального. Як зазначено вище, договір про відступлення права вимоги може укладатися на виконання договору іпотеки.

Проте, як вбачається зі змісту договору про відступлення прав за договором іпотеки №438-08/1 від 09.12.2008 року, укладеного між АТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "ФІНСТРИМ", в ньому відсутня будь-яка вказівка на те, що договір вчиняється на виконання договору комісії від 23.12.2019 р. і на користь третьої особи - ОСОБА_1 . Із досліджених умов договору вбачається, що права нового кредитора набуваються не ОСОБА_1 , а ТОВ "ФІНСТРИМ". Договір не містить ніяких указівок на те, що ТОВ "ФІНСТРИМ" діє в інтересах іншої особи, за її дорученням і в її інтересах.

Навпаки, з преамбули договору відступлення прав вимоги вбачається, що він укладений між Первісним кредитором (Банком) і Новим кредитором (Товариством), яке діє на підставі власного Статуту, а не на підставі укладеного договору комісії.

Інші частини договору відступлення прав вимоги ( Розділ 2 «Предмет договору», Розділ 3 «Умови переходу прав», Розділ 4 «Обов`язки сторін» ) також не містять жодних відомостей щодо прав іншої особи щодо об`єкту укладеної угоди - боргового зобов`язання, забезпеченого іпотекою, а також щодо переходу прав іпотекодержателя до ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що немає жодних підстав для висновку , що даний договір укладений не в інтересах особи , яка його уклала - самого ТОВ "ФІНСТРИМ", а в інтересах Комітента за договором комісії від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 .

Наявність реєстрації права іпотекодержателя за ОСОБА_1 не впливає на висновок апеляційного суду, оскільки за усталеною судовою практикою державна реєстрація права не породжує такого права, якщо це право не ґрунтується на підставах, встановлених законом або договором.

Відтак, відсутні правові підстави для заміни сторони зобов`язання на ОСОБА_1 як нового кредитора, про що цілком вірно вказав суд першої інстанції.

Щодо заяви про видачу дублікату наказу, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Згідно приписів ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно з ч.3 ст.169 Господарського процесуального кодексу України, заяви (клопотання) з процесуальних питань подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим кодексом.

Відповідно до п. 19.4 п. 19 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є стягувачем, державним або приватним виконавцем, за заявою яких, відповідно до п. 19.4 п. 19 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України може бути виданий дублікат наказу, а також враховуючи положення ст.42,169 ГПК України, заява ОСОБА_1 в частині видачі дублікату наказу правомірно повернена заявнику без розгляду.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. у справі №918/554/13 - залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 р. по справі №918/554/13 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "07" грудня 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.