ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2022 р. Справа№ 910/16913/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 10.11.2022:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: Лойфер А.О.

від відповідача-2: Неділько О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб Арсенал» (Київ)»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022

у справі № 910/16913/21 ( суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб Арсенал» (Київ)»

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінспот»

2. Публічного акціонерного товариства «Банк Восток»

про визнання протиправними дій по зверненню по договору застави та визнання відсутнім права вимоги за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал (Київ)" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот", Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" про:

- визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" по зверненню стягнення по договору застави № КК2019-0140/З.М.П.2 від 10.12.2019, яким забезпечувалось виконання позивачем за вказаним кредитним договором;

- визнання відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот" права вимоги за кредитним договором № КК2019-0140/З.М.П.2 від 10.12.2019 в частині стягнення з позивача 30 760 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звернення стягнення на предмет застави, проведене з грубим порушенням процедури, безпосередньо порушує права та законні інтереси позивача.

Також позивач зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідачів, позивача поставлено в ситуацію правової невизначеності щодо дійсного кредитора за Кредитним договором та неможливості висунення заперечень щодо вимог ТОВ «Фінспот» про стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 30 760 000,00 грн., оскільки відсутній судовий спір про стягнення заборгованості, замість чого відповідачем-1 ініційовано справу про банкрутство позивача з огляду на, що єдиним належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача є визнання протиправними дії ПАТ «Банк Восток» по зверненню стягненню на підставі Договору застави №КК2019-0140/З.М.П.2 від 10.12.2019 та визнання відсутнім у ТОВ «Фінспот» права вимоги за Кредитним договором у розмірі 30 760 000,00 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/16913/21 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Арсенал" про визнання протиправними дій Банку по зверненню стягнення за договором застави № КК2019-0140/З.М.П.2від 10.12.19. не можуть бути задоволені судом в даному судовому провадженні, оскільки, задоволення судом такої вимоги не призведе ні до відновлення порушених, на думку позивача, прав, ні його законних інтересів.

Також суд першої інстанції зазначив, що вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот" 28 146 грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Судове рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 07.02.2022 ТОВ "Фінспот" та адвокатське об`єднання "СмартЛекс" підтвердили фактичне надання правничої допомоги відповідачу-1 тривалістю 10 годин на суму 28 146,80 грн.

Водночас, доводи позивача щодо неспівмірності таких витрат суд першої інстанції відхилив як необґрунтовані та безпідставні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/16913/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що всупереч наявним у справі доказам суд першої інстанції поклав в основу рішення висновок про перехід від ПАТ «Банк Восток» до ТОВ «Фінспот» права вимоги до апелянта на підставі правочину - Договору відступлення права вимоги від 10.12.2019 та посилаючись на цю обставину не розглянув доводи позивача про незаконність дій банку по зверненню стягнення посилаючись на неефективність способу захисту.

Також скаржник зазначає, що висновок Верховного Суду в справі №910/10764/19, на який послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не є висновком про застосування норм права у подібній справі. Фактично пославшись на невідповідну фактичним обставинам позицію Верховного Суду суд першої інстанції ухилився від самостійної оцінки ефективності способу захисту при наявних у даній справі фактичних обставинах.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" подало апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21, в якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 по справі № 910/16913/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в прийнятті додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції розглянув та задовольнив подану після ухвалення рішення у справі по суті заяву ТОВ «Фінспот» про стягнення витрат на правничу допомогу з доданими до неї доказами (поданими після завершення судових дебатів), без подання до закінчення судових дебатів відповідної заяви ТОВ «Фінспот» з обґрунтуванням неможливості подання та поважності причин такого неподання доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційних скарг, відповідач-1 у своєму відзиві, наданому до суду 25.07.2022, зазначає, що оскаржувані рішення суду прийняті при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають і оскаржувані рішення слід залишити без змін.

Крім того, відповідач-1 вказує, що як право вимоги до позивача на суму 30 760 000,00 грн. ТОВ «Фінспот» набуло не в наслідок укладення договору про відступлення, а внаслідок виконанням заставодавцем (майновим поручителем) обов`язку боржника (п. 3. ч. 2 ст. Цивільного кодексу України).

Також відповідач-1 зазначає, що стверджуючи про допущені порушення у процедурі звернення на предмет забезпечення, апелянт допускає вибіркове цитування норм ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та не посилається на норми цього Закону, які дійсно підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас відповідач-1 стверджує, що оскільки судові витрати ТОВ «Фінспот», які були заявлені до відшкодування, пов`язані із розглядом справи №910/16913/21 та пропорційні до предмету спору й значення справи для сторін, а позивач, не на користь якого було прийнято рішення по суті спору, не довів протилежного, суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення про стягнення цих витрат з ТОВ «Футбольний клуб «Арсенал» (Київ)».

В свою чергу, 30.08.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення, відповідно до якого останній зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що скаржник в апеляційній скарзі робить помилкові висновки про те, що Договір відступлення прав не є підтвердженням переходу від ПАТ «БАНК ВОСТОК» до ТОВ «Фінспот» прав вимоги за кредитним договором. Договір відступлення прав став підставою для здійснення списання грошових коштів ТОВ «Фінспот», розміщених на рахунку грошового покриття в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, в результаті чого відповідно до ст. 512 ЦК України, до заставодавця (ТОВ «Фінспот»), внаслідок виконання обов`язку боржника перейшли права кредитора за цим зобов`язанням в тому обсязі, в якому він виконав вимоги кредитора, тобто в розмірі грошового покриття.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2022 справу № 910/16913/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 витребувано справу № 910/16913/21 у Господарського суду міста Києва, відкладено вирішення питань стосовно руху апеляційної скарги до надходження страви до суду.

06.06.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/16913/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

14.06.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот" на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022.

07.07.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товаристваз обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал"(Київ)" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме апелянт долучив докази направлення стороні у справі та квитанцію про сплату судового збору в сумі 6810 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 (повний текст 19.02.2022) апелянт зазначає, що повний текст ним не був отриманий 19.02.2022, у зв`язку з впровадженням на всій території України воєнного струну та фактичного початку воєнний дій, апелянт був позбавлений можливості отримати копію повного тексту. Ознайомився з повним текстом рішення 16.05.2022.апелянтом подано апеляційну скаргу 19.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/16913/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 у справі № 910/16913/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.09.2022.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому суді (судді-доповідачу)(складу суду) від 29.06.2022 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А,Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного госпоадсрького суду від 30.06.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

07.07.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судовї справи між суддями від 11.07.2022, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. справу № 910/16913/21 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Гаврилюк О.м., Зубець Л.П.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 апелянт зазначає, що копію повного тексту додаткового рішення ним була отримана 09.06.2022. Апеляційну скаргу подано 29.06.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповдальністю "Футбольний клуб "Арсенал" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 в одне апеляційне провадження. Розгляд справи № 910/16913/21 призначено на 01.09.2022.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 прийнято справу №910/16913/21 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П.

В судовому засіданні 01.09.2022 оголошено перерву до 29.09.2022.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2022, у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 прийнято справу № 910/16913/21 за апеляційною скаргою апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Київ)" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

В судовому засіданні 29.09.2022 оголошено перерву до 10.11.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 10.11.2022 позивач (скаржник) своїх представників не направив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлявся належним чином, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду заяв та клопотань від вказаного учасника справи - не надходило.

В судове засідання 10.11.2022 з`явились представники відповідачів, які проти доводів апеляційних скарг заперечували, просили суд апеляційної інстанції залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення без змін як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача (скаржника) не є перешкодою для розгляду апеляційних скарг.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційних скарг - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

15.08.2019 між Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (Позичальник) укладено кредитний договір №КК2019-0140 з відповідними змінами за №1 від 13.09.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 10.12.2019 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Банк відповідно до умов цього договору зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (Кредит) шляхом відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 30 300 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується сплатити за користування Кредитом проценти та повернути Кредит у порядку і в строки, визначені цим Договором.

Банком було надано ТОВ "ФК "Арсенал" кредитні кошти в розмірі 30 300 000,00 грн.

15.08.2019 між Публічним акціонерним товариством "Банк Восток" (заставодержатель), Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінспот" (заставодавець), як майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал" (позичальник), було укладено договір застави № КК2019-0140/З.Д.1 відповідно до умов п.1.1. якого заставодавець передає в заставу заставодержателю майнові права, вказані у п. 1.2 цього договору, для забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з Кредитного договору № КК2019-0140 від 15.08.2019 (основний договір), а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом строку дії Кредитного договору № КК2019-0140 від 15.08.2019.

У відповідності до даного Договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або заставодавцем за цим договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку, встановленому цим договором.

Вартість предмету застави становить 30 760 000,00 грн.

Пунктом 5.1 договору застави передбачено, що при настанні обставин, визначених п. 3.1.8 цього договору, та в інших випадках, передбачених законодавством України, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог. Заставодавець відповідає за виконання основного договору як солідарний боржник, проте в межах вартості предмету застави.

Відповідно до п. 5.3 договору застави, одночасно з укладенням цього договору сторони укладають договір про відступлення права вимоги з договором забезпечення з відкладальною обставиною. За згодою сторін, договір відступлення права вимоги набуває чинності в день ініціювання заставодержателем звернення стягнення на предмет застави. Датою ініціювання звернення стягнення на предмет застави, за згодою сторін, є дата реєстрації заставодержателем звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

10.12.2019 між ПАТ "Банк Восток" (заставодержатель), ТОВ "Фінспот" (заставодавець), як майновим поручителем ТОВ "ФК "Арсенал" (позичальник) укладено договір застави № КК2019-0140/З.М.П.2, відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу заставодержателю майнові права, вказані у п. 1.2 цього договору, для забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з Кредитного договору № КК2019-0140 від 15.08.2019, з урахуванням подальших змін, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені протягом строку дії Кредитного договору (основний договір), укладеного між заставодержателем та позичальником, за умовами якого заставодержатель надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом 30 300 000,00 грн. на строк до 28.01.2020, зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних, а також зі сплатою комісій, неустойки згідно умов основного договору.

У відповідності до даного Договору заставодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором та/або заставодавцем за цим договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця, у порядку, встановленому цим договором.

Відповідно до п. 5.3 договору, одночасно з укладенням цього договору сторони укладають договір про відступлення права вимоги з договором забезпечення з відкладальною обставиною (далі договір відступлення права вимоги). За згодою сторін, договір відступлення права вимоги набуває чинності в день ініціювання заставодержателем звернення стягнення на предмет застави. Датою ініціювання звернення стягнення на предмет застави, за згодою сторін, є дата реєстрації заставодержателем звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У строк, встановлений кредитним договором, ТОВ "ФК "Арсенал" кредитні кошти Банку не повернуто.

Банк звернув стягнення на предмет застави в сумі 30 760 000,00 грн. за меморіальним ордером № 248483 від 29.01.2020.

За рахунок предмету застави банком було погашено заборгованість за кредитним договором: 29.01.2020 погашено заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 893 850,00 грн. та 29 866 150,00 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Станом на 03.02.2020 заборгованість ТОВ "ФК "Арсенал" за простроченим кредитом склала 433 850,00 грн., а заборгованість за процентами - 650,78 грн.

02.03.2020 між ПАТ "Банк Восток" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінспот" (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №КК2019-0140 від 15.08.2019, за яким первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ТОВ "ФК "Арсенал" за Кредитним договором №КК2019-0140 від 15.08.2019, а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги за Кредитним договором грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 цього договору, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за Кредитним договором.

Також, п. 2 Договору відступлення від 02.03.2020 передбачено, що до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за Кредитним договором, в т. ч., але не виключно права вимоги сплати заборгованість за кредитом, несплачених процентів, пені та всіх штрафних санкцій за Кредитним договором, як було нараховано за весь період дії Кредитного договору та в розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги.

Права вимоги є такими, що передані новому кредитору, з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору. Акт приймання-передачі прав вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі, в день отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі.

ТОВ "Фінспот" сплатило Банку 441 008,54 грн. за платіжним дорученням №5 від 02.03.2020.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.2020 у справі № 911/311/20, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, а відтак не підлягають доведенню відповідно до ст. 75 ГПК України.

Вказаним рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.2020 у справі № 911/311/20 стягнуто з ТОВ "ФК "Арсенал" на користь ПАТ "Банк Восток" 249,61 грн. 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту, 0 грн. 32 коп. 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення процентів, 24.035,71 грн. пені, нарахованої у зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту, 5.164,94 грн. пені, нарахованої у зв`язку з несвоєчасною сплатою процентів, 303.000,00 грн. штрафу та 11.504,27 грн. судового збору; стягнуто з ТОВ "ФК "Арсенал" на користь ТОВ "Фінспот" 433.850,00 грн. заборгованості за простроченим кредитом та 650,78 грн. (простроченої заборгованості за процентами.

У подальшому, ТОВ "Фінспот" звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал" у зв`язку із нездатністю останнього погасити наявну у нього заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.08.2021 у справі № 911/2247/21 прийнято вказану заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал" до розгляду.

ТОВ "ФК "Арсенал" зазначало, що боржник є платоспроможним та має змогу погасити відповідний розмір заборгованості перед заявником, яка підтверджена судовим рішення. Щодо іншої заборгованості вказав про існування спору про право у цій частині.

Вказане слідує з ухвали Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі № 911/2247/21, якою надано правову оцінку відповідним доводам, а заяву ТОВ "Фінспот" залишено без задоволення та відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал".

З ухвали Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі № 911/2247/21 також вбачається, що ТОВ "Фінспот" зазначало, що воно набуло право вимоги до ТОВ "ФК "Арсенал" за Кредитним договором на підставі Договору про відступлення права вимоги, який, у свою чергу, набув чинності. У свою чергу, суд дійшов висновку, що у даному випадку існує неоднозначність, зокрема, у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання та підстав виникнення зобов`язання ТОВ "ФК Арсенал" перед ТОВ "Фінспот", а отже, зазначене свідчить про наявність спору про право щодо вимог заявника у розмірі 30 760 000,00 грн., який повинен вирішуватися у порядку позовного провадження.

Зазначені обставини встановлені судом у вказаній ухвалі та не підлягають доказуванню відповідно до ст. 75 ГПК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ФК "Арсенал" стверджує, що Банком було звернуто стягнення на предмет застави з порушенням положень Закону України "про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", оскільки відомості про звернення стягнення не були зареєстровані в установленому законом порядку та обтяжувачем не було дотримано 30-денний строк звернення стягнення з моменту реєстрації відповідних відомостей.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом першої інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що перелічені вище правочини, укладені Банком з ТОВ "ФК "Арсенал", ТОВ "Фінспот" недійсними в судовому порядку не визнавалися. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

ТОВ "ФК "Арсенал" як у свої позовній заяві так і в апеляційній скарзі вказує, що внаслідок незаконних дій ТОВ "Фінспот" позивач опинився в ситуації правової невизначеності щодо особи кредитора, а відповідач-1, замість звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, ініціював справу про банкрутство позивача. Такі дії, на думку скаржника, є незаконними та порушують його права.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних.

Порядок судового захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів визначається законом.

Частинами 1, 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених правових норм вбачається, що визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, є порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відтак, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами чинного законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Арсенал" про визнання протиправними дій Банку по зверненню стягнення за договором застави № КК2019-0140/З.М.П.2від 10.12.2019 не можуть бути задоволені судом в даному судовому провадженні, оскільки, задоволення судом такої вимоги не призведе ні до відновлення порушених, на думку позивача, прав, ні його законних інтересів.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в даному випадку останній просить суд оцінити та встановити факт незаконності дій Банку, проте дані вимоги не є спором про право, в межах якого і мають встановлюватись всі обставини та надаватись оцінка діям сторін відповідних правовідносин.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог ТОВ "ФК "Арсенал".

Доводи скаржника, що всупереч наявним у справі доказам суд першої інстанції поклав в основу рішення висновок про перехід від ПАТ «Банк Восток» до ТОВ «Фінспот» права вимоги до апелянта на підставі правочину - Договору відступлення права вимоги від 10.12.2019 та посилаючись на цю обставину не розглянув доводи позивача про незаконність дій банку по зверненню стягнення посилаючись на неефективність способу захисту, колегією суддів оцінюються критично, оскільки як зазначалось колегією суддів вище, задоволення судом такої вимоги не призведе ні до відновлення порушених, на думку позивача, прав, ні його законних інтересів.

Доводи скаржника про незаконність дій ТОВ "Фінспот" щодо звернення до суду із заявою про банкрутство ТОВ "ФК "Арсенал" колегією суддів відхиляються, оскільки, як вірно вказано судом першої інстанції, вчинення таких дій є формою реалізації прав відповідача-1 на звернення до суду, в яких він не може бути обмеженим. Натомість, суд при вирішенні відповідної справи встановлює обґрунтованість таких дій та надає їм правову оцінку. Більш того, колегія суддів зазначає, що як на момент розгляду справи в суді першої інстанції, так і на момент перегляду справи в суді апеляційної інстанції, питання про відкриття провадження у справі про банкрутство вирішено не було.

Щодо позовних вимог ТОВ "ФК "Арсенал" про визнання відсутнім у ТОВ "Фінспот" права вимоги за кредитним договором в частині стягнення з позивача 30 760 000,00 грн., колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі вимоги є вимогами про встановлення юридичних фактів.

Водночас, колегія суддів звертає увагу скаржника, що вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення судом такого факту може мати місце лише при розгляді іншого господарського спору, в якому будуть встановлюватись дані обставини.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.08.2020 у справі № 910/10764/19, від 30.07.2019 у справі №904/804/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

Зокрема, у Постанові Великої палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 зазначено: п. 50. «Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов`язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Так, акти приймання-передачі товару підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову». п. 51. «Отже Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що суди попередніх інстанцій не врахували, що вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин». п. 52. «Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення».

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачами у справі.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи до суду першої інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінспот" (подана до відділення поштового зв`язку 08.02.2022) про ухвалення додаткового рішення, відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд стягнути з позивача 28.146,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

23.05.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал (Київ)" надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, відповідачем-1 до стягнення з позивача заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28 146,80 грн. на підставі: договору про надання правової допомоги № 01/2021 від 04.03.2021 (укладеного між ТОВ "Фінспот" та адвокатським об`єднанням "СмартЛекс"), додатку № 2 від 27.10.2021 до даного Договору, Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 07.02.2022 на суму 28 146,80 грн.

Пунктами 1. та 2. Додатку № 2 до Договору ТОВ "Фінспот" та адвокатське об`єднання "СмартЛекс" погодили надання відповідачу-1 професійної правничої допомоги при розгляді Господарським судом міста Києва справи № 910/16913/21, склад та обсяг такої допомоги.

Пунктом 3. Додатку № 2 до Договору його сторони встановили, що розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання правової допомоги становить 100 доларів США (з ПДВ) за 1 годину, витрачену на надання правової допомоги, та підлягає оплаті в гривні згідно з офіційним курсом НБУ.

Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 07.02.2022 ТОВ "Фінспот" та адвокатське об`єднання "СмартЛекс" підтвердили фактичне надання правничої допомоги відповідачу-1 тривалістю 10 годин на суму 28 146,80 грн.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позову, складність справи, кількість судових засідань, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо того, що розмір заявлених відповідачем-1 витрат на правову допомогу в сумі 28 146,80 грн. є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторони.

Доводи скаржника щодо неспівмірності таких витрат колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та безпідставні. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру таких судових витрат відповідача-1.

Також судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відхилено з підстав необґрунтованості доводи позивача щодо відсутності доказів фактичного понесення відповідачем-1 спірних витрат з огляду на ненадання доказів оплати наданої професійної правничої допомоги. Суд звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 922/2503/20.

Доводи скаржника щодо того, що суд першої інстанції розглянув та задовольнив подану після ухвалення рішення у справі по суті заяву ТОВ «Фінспот» про стягнення витрат на правничу допомогу з доданими до неї доказами (поданими після завершення судових дебатів), без подання до закінчення судових дебатів відповідної заяви ТОВ «Фінспот» з обґрунтуванням неможливості подання та поважності причин такого неподання доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат, колегією суддів оцінюються критично з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінспот" зазначило про намір подати докази на підтвердження понесення вказаних витрат у порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В подальшому, до судових дебатів (в судовому засіданні суду першої інстанції 21.12.2021 та повторно 03.02.2022) відповідачем-1 зроблено заяву про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат протягом п`яти днів з дати ухвалення рішення суду, і як зазначалось колегією суддів вище, протягом п`яти днів після ухвалення рішення у заяві вих. №07/02 від 07.02.2022 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат викладено детальний опис вчинених адвокатами дій та подано докази на підтвердження розміру судових витрат.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що приписи п. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України не встановлюють обов`язкової письмової форми для заяви про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів констатує, що таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21.

Відтак, зважаючи на вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного та обґрунтованого висновку щодо стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінспот" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 28 146,80 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваних рішеннях, оскаржувані рішення ухвалені з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21, за наведених скаржником доводів апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб Арсенал» (Київ)» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21 - відмовити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 у справі № 910/16913/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб Арсенал» (Київ)».

4. Матеріали справи № 910/16913/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 07.12.2022.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк