ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/401/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Штундер Д.Л.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця Минди Віктора Івановича, с. Латірка Мукачівського району Закарпатської області

про повернення переданого на зберігання майна

За участю представників сторін:

позивача Іванов О.О., адвокат, ордер серії ВС №1146528 від 16.06.2022 (в режимі відеоконференції);

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Минди Віктора Івановича, в якій просить зобов`язати відповідача повернути дрова паливні у кількості 307,7 м.куб, вартістю 332316,00 грн, які були передані на зберігання на підставі договору зберігання №23 від 23 грудня 2021 року та акту прийому- передачі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/401/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2022.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

З огляду на усунення позивачем виявлених недоліків позовної заяви, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначено судове засідання на 23.08.2022.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 07.12.2022 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Лучка Р.М. у відпустці, неявкою учасників справи, відсутністю належних доказів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на подане позивачем клопотання.

Присутній в судовому засіданні 07.12.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги з визначених в позовній заяві.

Відповідач про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзву на позов не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Так, про судові засідання 23.08.2022, 19.10.2022 відповідача у справі повідомлено шляхом отримання телефонограм від 18.07.2022, 06.10.2022 безпосередньо підприємцем Минлою В.І. Крім того, ухвала суду від 15.07.2022 надсилалася судом на електронну адресу відповідача, а ухвали від 25.08.2022, 09.09.2022, 05.10.2022, 19.10.2022, які надсилалися на юридичну адресу відповідача: с. Латірка Закарпатської області, буд. 6А повернуті без вручення підприємцю із зазначенням причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, ухвала суду про відкладення на 07.12.2022 судового засідання, яка також надсилалася судом на офіційну юридичну адресу Відповідача (с. Латірка Закарпатської області, буд. 6А) невручена Фізичній особі-підприємцю Минді Віктору Івановичу 25.11.2022 під час доставки, що вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 600.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані листи з позначкою Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99-1 Правил).

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Водночас Суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 916/2349/17).

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що відповідачу було достеменно відомо про розгляд даної справи в суді, в нього було достатньо часу та можливості для забезпечення представництва в даній справі, а неявка в судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором зберігання №23 від 23.12.2021 щодо повернення позивачу зі зберігання належного йому майна - дров паливних у кількості 307,7 м.куб., вартістю 332 316,00 грн.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

23 грудня 2021 між Фізичною особою-підприємцем Миндою В.І. (надалі ФОП Минда В.І. та/або відповідач), як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатоблпаливо» (надалі ТОВ «Закарпатоблпаливо» та/або позивач), як Покупцем, укладено договір поставки №23/12-2021 за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти і оплатити дрова паливні (Товар) за марочним складом, ціною та в кількості, наведеним у відповідних Специфікаціях.

Згідно з укладеною сторонами Специфікацією (Додаток №1 до Договору) визначено, що поставці за Договором №23/12-2021 від 23.12.2021 підлягають дрова паливні у кількості 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн.

На підставі виставленого відповідачем рахунку №1 від 23.12.2021 відповідно до платіжних доручень №595 від 06.01.2022, №596 від 12.01.2022, №599 від 21.01.2022 позивачем здійснено оплату вартості товару за Договором №23/12-2021 від 23.12.2021 на суму 320 868,00 грн, а відповідно до накладної №1 від 23.12.2021 визначений в Договорі поставки №23/12-2021 від 23.12.2021 товар - дрова паливні у кількості 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн передано відповідачем у власність позивача у справі.

Того ж дня, 23 грудня 2021 року між ТОВ Закарпатоблпаливо, як Замовником та ФОП Минда В.І., як Зберігачем було укладено Договір зберігання № 23, за умовами п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором Замовник передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання Товар дрова паливні згідно актів прийому-передачі.

Відповідно до п. 2.1. Договору зберігання Товару проводиться за адресою: с. Латірка Мукачівського району Закарпатської області, буд. 6А. Товар передається на зберігання Зберігачеві на підставі Акту приймання-передачі товару на зберігання, в якому визначається кількість товару та його вартість, визначена у відповідності до п. 1.1. цього Договору.

Строк зберігання відповідно до п. 2.2. Договору зберігання сторонами визначено як кількість календарних місяців із дня підписання Акту приймання-передачі на зберігання до моменту видачі, що визначається датою підписання Акту зняття із зберігання.

При цьому, відповідно до п. 2.3. Договору зберігання товар передається на зберігання із правом Замовника достроково припинити дію Договору, повідомивши про це Зберігача не пізніше ніж за три дні до такого припинення.

Порядок повернення Товару із зберігання сторонами визначено в розділі 3 Договору зберігання.

Так, відповідно до п. 3.1. Договору зберігання товар повертається із зберігання Замовнику на підставі Акту повернення товару із зберігання.

Повернення товару із зберігання здійснюється автомобільними транспортами Зберігача, з заявкою (повідомленням) Замовника. Повернення товару відбувається не пізніше двох днів після отримання такого повідомлення за телефоном (п. 3.2. Договору зберігання).

Положеннями п. 8.1. Договору зберігання визначено, що строк дії цього Договору обчислюється з моменту передачі Замовником товару на зберігання Зберігачеві, оформленого Актом передачі на зберігання, до моменту повернення товару Замовнику, оформленого Актом зняття із зберігання.

При цьому, згідно з п. 8.2. Договору зберігання Замовник має право в будь-який час вимагати повернення товару від Зберігача, а Зберігач зобов`язаний повернути його на першу вимогу Замовника незалежно від строку зберігання, у відповідності до умов п. 2.3. цього Договору.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору зберігання № 23 від 23.12.2021 позивачем передано відповідачу товар дрова паливні, кількістю 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі №1 від 23.12.2021 до Договору зберігання №23 від 23.12.2021.

У свою чергу, за твердженням позивача, ФОП Миндою В.І. порушено договірні зобов`язання та не повернуто зі зберігання належні позивачу паливні дрова кількістю 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн за телефонними заявками ТОВ «Закарпатоблпаливо», у зв`язку з чим останнє звернулося до відповідача з претензією №1 від 30.03.2022 про повернення товару зі зберігання в порядку п. 3.2. Договору зберігання.

Означена претензія, за даними позивача, отримана ФОП Миндою В.І.12.04.2022 відповідно до відстеження рекомендованого листа за трек-номером 057, однак залишена підприємцем без відповіді та задоволення.

Невиконання відповідачем умов Договору зберігання № 23 від 23.12.2021 в частині повернення зі зберігання належного ТОВ «Закарпатоблпаливо» майна слугувало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин №23 від 23.12.2021 є договором зберігання.

У відповідності до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей (ч.ч. 1, 2 ст. 949 ЦК України).

Приписами статті 953 ЦК України визначено обов`язок зберігача на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідний обов`язок Зберігача повернути товар Замовнику після закінчення зберігання за заявкою Замовника визначено і в п. 4.3. Договору зберігання.

В даному випадку судом встановлено, що укладений між сторонами Договір зберігання № 23 від 23.12.2021 є укладений, недійсним судом не визнавався, у встановленому Законом порядку сторонами змінений чи розірваний не був (окрім внесення змін щодо збільшення договірної вартості підрядних робіт), а відтак підлягає до виконання сторонами на визначених ним умовах.

Як встановлено судом, факт передання відповідачу товару дров паливних, кількістю 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн на зберігання позивачем підтверджується обопільно підписаним та скріпленим печатками сторін приймання-передачі №1 від 23.12.2021 до Договору зберігання №23 від 23.12.2021.

При цьому, відповідач у порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув зі зберігання позивачу належне останньому майно дрова паливні, кількістю 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн, у зв`язку з чим в ТОВ «Закарпатоблпаливо» виникло право вимагати від зберігача примусового виконання обов`язку з повернення переданих на зберігання паливних дров в натурі, що відповідає визначених в ч. 2 ст. 16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів.

Критично судом, при цьому, судом розцінюються посилання позивача на надіслання відповідачу претензії №1 від 30.03.2022 з посиланням на отримання ФОП Миндою В.І. такої претензії 12.04.2022 відповідно до відстеження рекомендованого листа за трек-номером 057, позаяк позивачем не надано жодного первинного документу (як-то фіскального чеку, поштової накладної, опису вкладення в цінний лист, реєстру згрупованих поштових відправлень тощо) на підтвердження того, що рекомендованим відправленням №057 саме на адресу відповідача було надіслано претензію №1 від 30.03.2022.

При цьому, судом береться до уваги та обставина, що відповідачу не могло бути невідомо про намір позивача повернути зі зберігання належне йому майно дрова паливні, кількістю 307,7 м.куб., позаяк відповідна вимога була чітко визначена в позовній заяві яка двічі надсилалася позивачем на адресу відповідача (20.06.2022 трек номер 398 та 07.07.2022 трек номер 473) за юридичною адресою відповідача с. Латірка Мукачівського району Закарпатської області, буд 6А, яка сторонами в Договорі зберігання №23 від 23.12.2021 визначена і як засіб зв`язку з відповідачем (Розділ Договору зберігання Місцезнаходження і Реквізити сторін), і як адреса зберігання майна позивача (п. 2.1. Договору зберігання).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не подано та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання зобов`язань з повернення позивачу зі зберігання товару за Договором зберігання №23 від 23.12.2021, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді невиконаним ФОП Миндою В.І. залишається зобов`язання з повернення позивачу зі зберігання дров паливні, кількістю 307,7 м.куб. вартістю 332 316,00 грн, що не спростовано відповідачем, а тому позовні вимоги про примусове зобов`язання відповідача виконати означене зобов`язання в натурі підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.

Разом з тим, суд роз`яснює учасникам справи, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Минду Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо (89600, м. Мукачево Закарпатської області, вул. Недецеї, буд. 39, офіс 1, ) дрова паливні у кількості 307,7 м.куб. (триста сім кубічних метрів 700 кубічних дециметрів), вартістю 332 316,00 грн (триста тридцять дві тисячі триста шістнадцять гривень 00 копійок), які були передані на зберігання на підставі договору зберігання №23 від 23 грудня 2021 року та акту прийому-передачі.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Минди Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатоблпаливо (89600, м. Мукачево Закарпатської області, вул. Недецеї, буд. 39, офіс 1, ) 4984,74 грн (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 74 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 07 грудня 2022 року.

Суддя Р.М Лучко