РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2022Справа № 910/10012/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Інформаційні технології" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення 359 510,87 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Інформаційні технології" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання укладеного 2 січня 2020 року між ним та Державним підприємством "Завод 410 ЦА" (далі - Підприємство) договору № 1419 позивач надав відповідачу передбачені цією угодою послуги на загальну суму 259 554,08 грн. Оскільки Підприємство взяте на себе за вказаним договором зобов`язання з оплати наданих йому послуг виконало лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 251 969,36 грн, останній, посилаючись на статті 610, 629, 903, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також 17 333,00 грн трьох процентів річних та 90 208,50 грн інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків. Крім того, позивач просив суд на підставі частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначити в рішенні суду про нарахування трьох процентів річних до моменту виконання цього рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 жовтня 2022 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10012/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 4 жовтня 2022 року про відкриття провадження у справі № 910/10012/22 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 94.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 1 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 4 жовтня 2022 року була отримана уповноваженим представником відповідача 4 листопада 2022 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення цього судового відправлення № 803.

Проте відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

2 листопада 2022 року через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява від 2 листопада 2022 року, в якій Товариство повідомило, що сума заборгованості не змінилася.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2020 року між Підприємством та Товариством було укладено договір про надання послуг № 1419, за умовами якого останнє зобов`язалося надати ряд послуг, зокрема, консультаційні послуги щодо функціонування та конфігурування програмного комплексу, а відповідач - прийняти та оплатити надані послуги.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до підпунктів 2.1.1., 2.1.2. пункту 2.1. вартість послуг по консультаційній підтримці програмного комплексу розраховується згідно поточного прайс-листа (додаток № 1 до договору). Оплата здійснюється за фактично надані консультаційні послуги з підтримки програмного комплексу щомісяця протягом 10 банківських днів після підписання акта наданих послуг.

Підпунктом 3.2.3. пункту 3.2. договору сторони передбачили, що Товариство надає Підприємству акт наданих послуг, який останнє зобов`язано підписати протягом 5 днів, або має право направити позивачу мотивовану відмову. Акт прийому-передачі наданих послуг передається в друкованому вигляді безпосередньо керівнику проекту з боку позивача з обов`язковою реєстрацією в журналі передачі документації по проекту або доставляється кур`єрською поштою або рекомендованим лисом за офіційними поштовими адресами сторін і для оперативності можуть дублюватися по офіційній пошті проекту. Також акт прийому-передачі наданих послуг може надаватися Підприємству в електронному вигляді на сервісі "Вітрина документів" в особистому кабінеті відповідача "my.IT". Підприємство може підписати акт наданих послуг КЕП зі свого боку в терміни, передбачені цим пунктом договору.

Ця угода вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року. Термін дії договору може бути уточненим і змінюватись додатковими угодами до цього правочину (пункт 7.1. договору).

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами правочину позивач у період дії цього договору надав Підприємству послуги на загальну суму 259 554,08 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних актів приймання-передачі робіт (послуг): від 31 січня 2020 року № 1419/070 на суму 41 836,08 грн, від 29 лютого 2020 року № 1419/159 на суму 49 987,08 грн, від 31 березня 2020 року № 1419/219 на суму 41 715,96 грн, від 30 квітня 2020 року № 1419/275 на суму 23 389,08 грн, від 29 травня 2020 року № 1419/321 на суму 1 149,72 грн, від 30 червня 2020 року № 1419/387 на суму 4 135,56 грн, від 31 липня 2020 року № 1419/468 на суму 49 661,04 грн, від 31 серпня 2020 року № 1419/513 на суму 2 299,44 грн, від 30 листопада 2020 року № 1419/720 на суму 13 041,60 грн, від 31 грудня 2020 року № 1419/855 на суму 32 338,52 грн. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за наведеним договором також свідчить відсутність з боку замовника претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов цієї угоди.

У той же час, всупереч положенням договору, відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті вартості наданих йому послуг у встановлений строк виконав лише частково, сплативши 18 грудня 2020 року Товариству 7 584,72 грн: 1 149,72 грн - за травень 2020 року, 2 299,44 грн - за серпень 2020 року, 4 135,56 грн - за червень 2020 року, заборгувавши таким чином позивачу 251 969,36 грн. Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи: випискою з банківського рахунку позивача та підписаним уповноваженими представниками сторін актом звірянням взаємних розрахунків від 14 січня 2021 року за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, що свідчать про здійснення Підприємством часткових проплат за цим договором із зазначенням відповідних призначень даних платежів.

Отже, акти приймання-передачі послуг: від 29 травня 2020 року № 1419/321 на суму 1 149,72 грн, від 30 червня 2020 року № 1419/387 на суму 4 135,56 грн, від 31 серпня 2020 року № 1419/513 на суму 2 299,44 грн були повністю сплачені.

У зв`язку з несплатою решти суми основного боргу Товариство звернулося до Підприємства з вимогою від 26 жовтня 2021 року № 454, в якій просило відповідача сплатити суму заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат на загальну суму 246 305,08 грн.

У своїй відповіді на вказану вимогу від 12 листопада 2021 року № 8-4088 відповідач визнав наявну в нього заборгованість за даним договором та вказав про можливе її погашення у першому кварталі 2022 року.

Однак вказана вимога Товариства на час розгляду цієї справи Підприємством задоволена не була.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором у розмірі 251 969,36 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Підприємство на момент прийняття рішення не надало документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо оплати наданих послуг, позивач також просив суд стягнути з відповідача 17 333,01 грн трьох процентів річних та 90 208,50 грн інфляційних втрат, з яких: 15 981,38 грн інфляційних втрат та 3 288,02 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 15 лютого 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 41 836,08 грн (акт від 31 січня 2020 року № 1419/070), 18 545,21 грн інфляційних втрат та 3 804,50 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 17 березня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 49 987,08 грн (акт від 29 лютого 2020 року № 1419/159), 15 476,62 грн інфляційних втрат та 3 075,55 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 15 квітня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 41 715,96 грн (акт від 31 березня 2020 року № 1419/219), 8 326,51 грн інфляційних втрат та 1 659,02 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 19 травня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 23 389,08 грн (акт від 30 квітня 2020 року № 1419/275), 17 977,30 грн інфляційних втрат та 3 163,34 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 15 серпня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 49 987,08 грн (акт від 31 липня 2020 року № 1419/468), 4 264,60 грн інфляційних втрат та 699,96 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 15 грудня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 13 041,60 грн (акт від 30 листопада 2020 року № 1419/720), 9 636,88 грн інфляційних втрат та 1 642,62 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 19 січня 2021 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 32 338,52 грн (акт від 31 грудня 2020 року № 1419/855).

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що акти приймання-передачі робіт (послуг) від 31 березня 2020 року № 1419/219 на суму 41 715,96 грн, від 30 квітня 2020 року № 1419/275 на суму 23 389,08 грн, від 31 липня 2020 року № 1419/468 на суму 49 661,04 грн, від 30 листопада 2020 року № 1419/720 на суму 13 041,60 грн, від 31 грудня 2020 року № 1419/855 на суму 32 338,52 грн були підписані сторонами за допомогою електронного підпису.

Акт приймання-передачі робіт (послуг) від 31 березня 2020 року № 1419/219 на суму 41 715,96 грн був підписаний відповідачем 9 квітня 2020 року, акт приймання-передачі робіт (послуг) від 30 квітня 2020 року № 1419/275 на суму 23 389,08 грн - 10 червня 2020 року, акт приймання-передачі робіт (послуг) від 31 липня 2020 року № 1419/468 на суму 49 661,04 грн - 10 серпня 2020 року, акт приймання-передачі робіт (послуг) від 30 листопада 2020 року № 1419/720 на суму 13 041,60 грн - 18 грудня 2020 року, акт приймання-передачі робіт (послуг) від 31 грудня 2020 року № 1419/855 на суму 32 338,52 грн - 12 січня 2021 року.

Разом із цим, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем вказаних актів відповідачу, не доведено, що був отриманий безпосередньо відповідачем, як це прямо передбачено підпунктом 3.2.3. пункту 3.2. договору, та не містять доказів коли саме були отримані відповідачем.

Враховуючи викладене, кінцевий термін для оплати, який визначений сторонами в підпункті 2.1.2. пункту 2.1. договору, слід обраховувати від дати підписання електронним цифровим підписом Підприємством вказаних документів.

За розрахунком суду, обгрунтований розмір трьох процентів річних становить 17 119,26 грн та 95 991,14 грн інфляційних втрат, з яких: 16 906,91 грн інфляційних втрат та 3 287,71 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 15 лютого 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 41 836,08 грн (акт від 31 січня 2020 року № 1419/070), 19 853,39 грн інфляційних втрат та 3 801,24 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 17 березня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 49 987,08 грн (акт від 29 лютого 2020 року № 1419/159), 16 105,77 грн інфляційних втрат та 3 028,66 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 28 квітня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 41 715,96 грн (акт від 31 березня 2020 року № 1419/219), 8 868,62 грн інфляційних втрат та 1 586,90 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 25 червня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 23 389,08 грн (акт від 30 квітня 2020 року № 1419/275), 19 381,87 грн інфляційних втрат та 3 117,01 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 26 серпня 2020 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 49 661,04 грн (акт від 31 липня 2020 року № 1419/468), 4 434,56 грн інфляційних втрат та 676,38 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 6 січня 2021 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 13 041,60 грн (акт від 29 лютого 2020 року № 1419/720), 10 440,02 грн інфляційних втрат та 1 621,36 грн трьох процентів річних, нарахованих у період з 27 січня 2021 року по 28 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 32 338,52 грн (акт від 31 грудня 2020 року № 1419/855).

Оскільки заявлений розмір інфляційних втрат не перевищує розрахованої судом суми вказаної компенсаційної виплати, вимога позивача про стягнення з відповідача 90 208,50 грн підлягає задоволенню.

У той же час, вимога позивача про стягнення трьох процентів річних підлягає задоволенню в частині розрахованої судом суми.

За таких обставин, у задоволенні 213,75 грн трьох процентів річних слід відмовити.

Крім того, у прохальній частині своєї позовної заяви Товариство просило суд про нарахування трьох процентів річних до моменту його виконання.

Відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Застосування вищезазначених положень ГПК України є правом, а не обов`язком суду.

Проте, рішення суду не може прийматись на майбутнє, як застереження від будь-яких порушень, не може містити будь-яких умов, за яких воно буде виконуватись.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Ухвалення рішення на майбутнє, приймаючи за наявність неіснуюче порушення, прямо суперечить завданням судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для застосування вказаної норми ГПК України.

Водночас, у разі невиконання рішення у даній справі, Товариство не позбавлене права звернутися до суду з окремим позовом про стягнення трьох процентів річних за період, який не був предметом розгляду цього спору.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 31 500,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2022 року між Товариством та Адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Грамацький і партнери" (далі - Фірма) було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 824-22, за умовами якого остання зобов`язалася здійснювати захист та представництво позивача в Господарському суді міста Києва у спорі про стягнення з Підприємства заборгованості за вказаним договором. Для виконання своїх зобов`язань Фірма призначає та діє через адвоката Касьянова Ігоря Олександровича (пункти 1.1., 1.2. вказаного правочину).

Згідно з пунктом 3.1. цього правочину за надані Фірмою роботи (послуги), що стосуються спору, вказаного в пункті 1.1. договору, у суді першої інстанції Товариство сплачує Фірмі гонорар у фіксованому розмірі, що визначається з урахуванням необхідного часу для відповідної категорії спорів та становить 31 500,00 грн.

На підтвердження того, що Касьянов І.О. є адвокатом Фірми, позивачем до його позовної заяви було долучено копії: відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 8 листопада 2021 року серії КС № 10357/10, а також ордеру від 26 вересня 2022 року серії АІ № 1284043, виданий Фірмою, що підтверджують повноваження вказаного адвоката на представництво інтересів Товариства в суді.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, а також всі інші заяви Товариства були подані за підписом вказаного адвоката.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги часткове задоволення пред`явлених Товариством позовних вимог, а також зважаючи на відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у зв`язку, зокрема, з їх неспіврозмірністю, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на Підприємство 31 482,40 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 94; ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Інформаційні технології" 251 969 (двісті п`ятдесят одну тисячу дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 36 коп. основного боргу, 90 208 (дев`яносто тисяч двісті вісім) грн 50 коп. інфляційних втрат, 17 119 (сімнадцять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 26 коп. трьох процентів річних, 5 389 (п`ять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн 45 коп. судового збору, а також 31 481 (тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят одну) грн 27 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 6 грудня 2022 року

СуддяЄ.В. Павленко