ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відкриття провадження

06 грудня 2022 року Справа № 915/592/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Акціонерного товариства «КОБЛЕВО», вул. Одеська, 6, с. Коблеве, Миколаївський (Березанський район), Миколаївська область, 57453 ()

електрона пошта:

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР», 9-й км Московського шосе, АБК 1, Мінський район, Республіка Білорусь, 223010 (код 100921458)

про стягнення грошових коштів в сумі 15 897, 60 Євро

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Акціонерне товариство «КОБЛЕВО» з позовними вимогами до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР» про стягнення грошових коштів в сумі 15 897, 60 Євро.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі (оплату судового збору).

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов контракту купівлі-продажу № 24/06-2021-VED від 24.06.2021, укладеного між сторонами у справі, а саме щодо своєчасної оплати за поставлений товар (з урахуванням часткового повернення товару) відповідно до умов п. 3 Специфікації до контракту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 15 897, 60 Євро (основний борг), що у перерахунку курсу НБУ на дату сплати судового збору за подання позовної заяви становить 603 059, 55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано ст. 526, 530, 610, 625, 629, 712 ЦК України, ст. 193, 222 ГК України.

Судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР» є Республіка Білорусь. Інформація про наявність представництва Товариства з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР» на території України у суду відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 12.2 укладеного між сторонами контракту купівлі-продажу № 24/06-2021-VED від 24.06.2021 неврегульовані шляхом двосторонніх переговорів спори сторін, що виникають за даним контрактом або у зв`язку з ним, в тому числі які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають розгляду за вибором позивача або в Господарському суді Миколаївської області (Україна) на підставі процесуального права України, або в Економічному суді міста Мінська (Республіка Білорусь) на підставі процесуального права Республіки Білорусь.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Позивач в позовній заяві повідомив суд, що з інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ "Укрпошта", з 25.02.2022 Укрпошта припинила поштове співробітництво з поштою Республіки Білорусь. Посилки та перекази в цю країну не приймаються, у зв`язку з чим у позивача відсутня можливість здійснити направлення документів відповідачу безпосередньо поштою.

Водночас судом враховано, що позивачем направлено на електронну адресу відповідача копію позовної заяви з додатками, що підтверджується копією електронного листа, долученого до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Враховуючи вчинення відповідачем дій щодо направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками, а також направлення судом документів згідно вимог Конвенції, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття позовної заяви до розгляду.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 176 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи слід проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ГПК України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ГПК України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги повинні відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 року № 2052-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

Відповідно до Статусу Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15 листопада 1965 року) Республіка Білорусь 06 червня 1997 року приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага (дата ратифікації 01.01.1998; дата набрання законної сили 01.02.1998).

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага (далі - Конвенція) ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

За приписами ст. 7 Конвенції типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної Держави, або французькою чи англійською мовами.

Відповідно до ст. 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Відповідно до п. 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 року № 2052-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага, з такими застереженнями до статті 15 Конвенції: якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54 (з останніми змінами від 21.11.2021) (далі - Інструкція) визначає порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п. 2.1.1 Інструкції доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Особливості виконання Конвенції визначено розділом VI вищевказаної Інструкції.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції у разі, якщо правова допомога запитується або надається на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (далі - Конвенція про вручення), застосовуються відповідні положення цієї Інструкції з урахуванням викладеного в пунктах 6.2-6.14 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції доручення про вручення документів за кордоном на підставі Конвенції про вручення складається судом чи іншим заінтересованим компетентним органом України у формі прохання, яка установлена Конвенцією про вручення, згідно з додатком 10 до цієї Інструкції. Заповненню підлягають дві частини формуляра - "Прохання" і "Короткий виклад документа".

Відповідно до п. 6.3 Інструкції відповідно до статті 7 Конвенції про вручення формуляр обов`язково складається французькою чи англійською мовою чи мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою - обов`язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов.

Відповідно до п. 6.6 Інструкції у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

Відповідно до абз. 1 п. 6.7 Інструкції суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

На офіційному вебсайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права (www.hcch.net) зазначено, що Центральним Органом Республіки Білорусь є Міністерство закордонних справ Республіки Білорусь, яке може отримувати, зокрема, документи, що належать до компетенції Міністерства юстиції, що направляються до Білорусі через дипломатичні представництва або консульські установи (Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Belarus Legal and Treaties Department (адреса: Ul. Lenina, 19, Minsk, 220030, Belarus) (вебсторінка https://www.hcch.net/en/states/hcch-members/details1/?sid=10).

Враховуючи вищевикладене, з метою належного повідомлення відповідача Товариство з додатковою відповідальністю ВІТАЛЮР, місцезнаходженням якого є Республіка Білорусь, про дату, час та місце розгляду справи № 915/592/22 Господарський суд Миколаївської області, керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 368 ГПК України, дійшов висновку про необхідність звернення до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Відповідно до ст. 17 Конституції Республіки Білорусь державними мовами в Республіці Білорусь є білоруська та російська мови.

В позовній заяві позивач зазначив, що копію позовної заяви з нотаріально завіреним перекладом на російську мову та доданих до неї документів позивачем будуть надані суду на підставі ухвали для подальшого відправлення Центральному Органу запитуваної держави.

Враховуючи необхідність здійснення перекладу документів на офіційну мову запитуваної держави, суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивача обов`язку зі здійснення перекладу документів на російську мову. Витрати, пов`язані з перекладом відповідних документів, покласти на позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність звернення до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу Товариству з додатковою відповідальністю ВІТАЛЮР судових документів та зупинення провадження у справі № 915/592/22, у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Керуючись Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, ст. 176, 177, 181, 182, 228, 229, 233-235, 254-255, 365-368 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Призначити підготовче засідання по справі на 25.07.2023 об 11:00 год.

Повідомити учасників справи про призначення підготовчого засідання по справі.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Миколаївської області за адресою: вул. Фалеєвська, 14, м. Миколаїв, 54005.

4. Звернутись із судовим дорученням в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, до компетентного органу Республіки Білорусь з метою вручення документів відповідачу Товариству з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР» та забезпечення участі його представника в судовому засіданні.

5. Організацію офіційного перекладу документів на російську мову по даній справі покласти на позивача АТ «КОБЛЕВО».

Зобов`язати позивача АТ «КОБЛЕВО» у строк до 20.01.2023 для подальшого вручення документів відповідачу через компетентний орган Республіки Білорусь подати через канцелярію Господарського суду Миколаївської області належним чином (нотаріально) посвідчений переклад на російську мову документів відповідно до вимог Конвенції у трьох примірниках.

Витрати по здійсненню перекладу документів покласти на позивача.

6. Встановити позивачу строк до 20.01.2023 для направлення на офіційну електронну адресу відповідача, яка міститься в реєстрі юридичних осіб відповідної країни, комплекту документів (нотаріально засвідченого перекладу даної ухвали суду, позовної заяви з додатками, документів згідно вимог Конвенції).

Докази направлення подати суду.

7. Встановити позивачу строк у 5 днів з дня отримання ухвали для подання суду копій наступних документів:

- рахунку-фактури № 1 от 06.12.2021, на який міститься посилання в п. 5 Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н від 09.12.2021;

- листа вих. № 664 від 04.02.2022, повернення по договору № 24/06-2021-VED від 24.06.2021 та Проформи-інвойсу № ВИТ 1-0702 від 07.02.2022, на які міститься посилання в п. 5 Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № ВИТ 1-0702 від 08.02.2022.

8. Позивачу подати суду оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви, для огляду у судовому засіданні (мати при собі в судовому засіданні).

9. Встановити відповідачу строк у 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відзив на позов має відповідати вимогам ст. 165 ГПК України.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

10. Встановити позивачу строк у 5 днів з дня отримання від відповідачів відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив в порядку ст. 166 ГПК України та всіх наявних доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення позивачів, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Відповідь на відзив має відповідати вимогам ст. 166 ГПК України.

11. Встановити відповідачу строк у 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень на відповідь на відзив в порядку ст. 167 ГПК України та всіх наявних доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Заперечення мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

12. Зупинити провадження у справі № 915/592/22 у зв`язку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

13. Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України "Про електронний цифровий підпис" та Закону України "Про електронні довірчі послуги".

14. Звернути увагу учасників справи на наступне:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 ГПК України);

- кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України);

- учасники справи мають права та обов`язки, передбачені ст. 42, 46 ГПК;

- заяви, клопотання і заперечення щодо процесуальних питань подаються в порядку, встановленому ГПК України (ч. 3 ст. 169 ГПК України); якщо такий порядок приписами ГПК України не встановлений, то заяви, клопотання і заперечення щодо процесуальних питань слід подавати до суду в письмовій формі (ч. 3 ст. 169 ГПК України);

- повноваження представників учасників справи, а також документи, що підтверджують повноваження представників, врегульовані приписами ст. 16, 56-61 ГПК України;

- порядок подання доказів, а також наслідки несвоєчасного подання доказів врегульовані ст. 80 ГПК України;

- копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог ст. 91 ГПК України та п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), який затверджено наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55.

15. Попередити учасників справи про те, що відповідно до ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

На вебсторінці господарського суду Миколаївської області на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет за посиланням: http://mk.arbitr.gov.ua/sud5016/ учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254-259 ГПК України.

Ухвалу підписано 06.12.2022.

Суддя Е.М. Олейняш