ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 листопада 2022 року Справа № 903/506/22

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Кошового В.А., розглянувши справу №903/506/22

за позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ КАРД», м. Луцьк

про розірвання договору поставки нафтопродуктів та стягнення 19822,77 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Мороз Олексій Васильович;

встановив:

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ КАРД» у якому просить:

1)розірвати договір №22ШК598 від 05.01.2022 поставки нафтопродуктів оптовими партіями;

2)стягнути 19822,77 грн. заборгованості в т.ч: за період з 05.04.2022 по 01.08.2022, пені у розмірі 10 831,55 грн., 3% річних - 890,27 грн., індексу інфляції - 8100,95 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог, яка є прийнята судом)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями №22ШК598 від 05.01.2022, в частині своєчасної поставки нафтопродуктів.

Ухвалою суду від 21.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.08.2022.

Ухвалою суду від 15.08.2022 відкладено підготовче засідання на 05.09.2022.

Ухвалою суду від 05.09.2022 відкладено підготовче засідання на 10.10.2022.

Ухвалою суду від 10.10.2022 продовжено строк підготовчого провадження по 21.10.2022 та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 07.11.2022.

Ухвалою суду від 07.11.2022 судове засідання відкладено на 28.11.2022.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав клопотання за вх.№01-57/6588/22 від 28.11.2022 про відкладення розгляду справи, оскільки з технічних причин останній не зміг під єднатися до даного судового засідання, а тому просить оголосити перерву до 11:00 год до 30.11.2022.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав заяву за вх.№01-91/105/22 від 11.11.2022 про відшкодування витрат на правову допомогу;

Протокольною ухвалою суд від 28.11.2022 повідомлено сторін про оголошення перерви до 30.11.2022.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав

- клопотання за вх.№01-57/6610/22 від 30.11.2022 про розгляд справи без його участі, та вказав, що позов підтримує в повному обсязі.

- письмові пояснення за вх. № 01-57/6611/22 від 30.11.2022 у яких зазначив, що відповідно до п. 10.3 договору зміни доповнення до даного договору його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представника обох сторін, а тому позивач просить суд розірвати договір №22ШК598 від 05.01.2022 поставки нафтопродуктів оптовими партіями в примусовому порядку та стягнути 19822,77 грн. заборгованості в т.ч: за період з 05.04.2022 по 01.08.2022, пені у розмірі 10 831,55 грн., 3% річних - 890,27 грн., індексу інфляцій - 8100,95 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити у позові з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

05 січня 2022 між КП "АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ" (покупець)та ТзОВ "ВЕСТ КАРД" (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 22ШК598. (а.с. 8-10)

Згідно п. 1.1. договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю партіями нафтопродукти в асортименті, газ нафтовий скраплений для автомобільного транспорту, код ДК 021-2015:09130000-9 «Нафта і дистиляти» в подальшому іменовані товар, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору, асортимент та кількість товару (об`єм товарної партії) погоджуються сторонами у видаткових накладних на товар. У випадку необхідності, за вимогою однією зі сторін договору, сторонами на партію товару можуть підписуватись додатки з визначенням асортименту, кількості та ціни товару.

Згідно п. 3.1. договору, після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару (товарної партії) шляхом підписання відповідної видаткової накладної на товар, Постачальник передає Покупцю за Актом приймання-передачі карток на пальне картку(и) на пальне WOG встановленої форми відповідного номіналу (далі по тексту картка(и) на пальне або картка(и)). Картка на пальне виготовляється на паперовому носії; глянцевому паперовому носії, заламінованого плівкою; пластиковому носії. Містить емблему торгової марки WOG, вказівку на вид (марку) Товару та номінал. На картку нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту.

Передача покупцю карток на пальне WOG здійснюється по місцезнаходженню офісу Постачальника уповноваженій особі Покупця, з підписанням уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі карток на пальне. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар та Акту приймання-передачі карток на пальне.

Згідно п. 3.2. договору, товар видається покупцю лише на підставі та в обмін на картку на пальне, видану постачальником покупцеві на умовах, передбачених п. 3.1. даного договору. Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється видача (повернення) товару за місцем знаходження Товару (АЗС). Картка на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання Товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, і, на підставі цього, здійснює фактичну передачу (видачу) Товару відповідної марки та кількості. При видачі Товару, картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання Покупцем Товару відповідного асортименту та кількості.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар та за умови виконання п. 4.2. даного договору.

Розрахунки за товар (партію товару) покупець здійснює протягом 7 банківських днів з дати підписання сторонами відповідної видаткової накладеної на товар. При цьому моментом виконання зобов`язань покупця по оплаті товару вважається момент поступлення грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Сторони погодили, що у випадку не оплати покупцем товару більше як 15 календарних днів з моменту видачі постачальником видаткової накладної дана накладна анульовується, а договір вважається припиненим та по ньому не виникають жодні зобов`язання у сторін.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняють від відповідальності за повне виконання чи часткове невиконання зобов`язань згідно даного договору, якщо це невиконання явилося наслідком дій непереборної сили , які виникли після укладення даного договору в результаті подій, які сторона не могла передбачити (пожежу, повінь, землетрус, військові дії, громадські, безпорядки, зміна законодавства, прийняття забороняючих актів державними органами і т.д.) не дозволяючи виконати сторонами свої зобов`язання і безпосередньо вплинули на виконання умов договору та не могли бути усунені розумними діями сторін. При цьому, строк виконання зобов`язань продовжується відповідно часу протягом якого діяли такі обставини.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що сторона, для якої створились неможливість зобов`язань поданому договору у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин, зобов`язана про настання вищевказаних обставин негайно, але непізніше 3 днів з моменту їх настання, в письмовій формі повідомити другу сторону.

Згідно п. 8.3. договору передбачено, що достатнім доказом дії форс - мажорних обставин є документ, виданий Торгово промисловою палатою регіональною торгово-промисловою палатою.

Відповідно до п. 10.3. договору визначено, що зміни, доповнення, додатки до даного договору, його пролонгація або дострокове розірвання будуть дійсні при умові, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін. Всі вище перераховані документи до даного договору становлять його невід`ємну частину. Сторони погодились, що зобов`язання, взяті ними за цим договором можуть бути замінені іншими зобов`язаннями прийнятними для обох сторін. Сторони негайно інформують одна одну про зміни адрес та реквізитів. У випадках, не передбачених даним Договором, Сторони керуються чинним законодавством України.

Абзацом 2 п. 10.9. Договору, Постачальник вправі розірвати даний договір в односторонньому порядку, повідомивши про це Покупця за 10 (десять) календарних днів до бажаної дати розірвання Договору.

Пунктом 12.1 договору сторони визначили, що цей договір набуває сили з моменту його підписання сторонами і діє протягом року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Також за результатом проведеної процедури закупівлі UA-2021-11-29-008362-c, 13.01.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, постачальником було поставлено, а покупцем прийнято товар у вигляді штрих-карток для відбірки товару на загальну суму 111 576,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 501 від 06 січня 2022, а позивачем здійснено оплату поставленого товару на суму -111 576,00 грн. (а.с.12)

04.04.2022 позивачем було отримано повідомлення відповідача про настання форс-мажорних обставин за договором в якому останній повідомив, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Зазначив, що дана подія має безпосередній вплив на можливість виконання ТзОВ "Вест Кард" своїх зобов`язань за договором та є такою, яка виникла після укладення Договору в результаті подій, які відповідач не міг передбачити, у зв`язку з чим не має можливості на час дії вказаних обставин виконувати свої зобов`язання за договорами. На підтвердження форс-мажорних обставин до повідомлення додано лист Торгово-промислової палати України за №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року (а.с.13-14).

27.04.2022 позивач надав відповідь на повідомлення відповідача від 04.04.2022 у якому просив виконати умови договору, а у випадку неможливості виконання, розірвати договір шляхом підписання додаткової угоди та повернути оплачені кошти за неотриманий товар. (а.с. 15)

29.04.2022 ТзОВ "ВЕСТ КАРД" направив лист КП "АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ" за вих. № 2904/3 у якому додатково обґрунтував дію форс-мажорних обставин в підтвердження долучив висновок Волинської ТПП за № 19-22/01-3/44 від 25.04.2022 повторно повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань по договору, у зв`язку з чим запропонував розірвати договір та повернути кошти. (а.с.18)

05.05.2022 позивач надіслав на адресу відповідача проект додаткової угоди від 05.05.2022 про розірвання договору для її погодження та підписання зі сторони відповідача, однак відповідач відмовився від її підписання. ( а.с.26-28)

23.05.2022 позивач звернувся з претензією до відповідача та просив повернути оплачені кошти за невикористаний об`єм бензину розмірів 91 022 грн.(а.с. 29)

02.06.2022 відповідач надав відповідь на претензію за №217 у якій указав, що вимога підписана особою перевірити повноваження якої є неможливим, а тому остання залишена без розгляду. (а.с. 32)

24.06.2022 ТОВ "ВЕСТ КАРД" в порядку абз. 2 п. 10.9. договору повідомив КП "АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ" про розірвання договору в односторонньому порядку. Повідомлення було отримане КП "АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ" 07.07.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 108-111)

Як слідує із матеріалів справи після відкриття провадження у справі № 903/506/22, відповідач здійснив повернення коштів непоставленого вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням №, від 02.08.2022 р. на суму 91 022,00 грн. (а.с. 112)

Згідно заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути за період з 05.04.2022 по 01.08.2022 у розмірі 19822,77 грн. в т.ч: пені у розмірі 10 831,55 грн., 3% річних - 890,27 грн., індексу інфляцій - 8100,95 грн. та розірвати договір №22ШК598 від 05.01.2022 поставки нафтопродуктів оптовими партіями.

Надаючи правову оцінку даним спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Згідно з статтями 626-628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, судом приймаються до уваги твердження відповідача, що виконати умови договору в натурі за спірний період не мав можливості через настання форс-мажорних обставин. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено Указами Президента України: від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022. Дана подія має безпосередній вплив на можливість виконання ТзОВ "Вест кард" своїх зобов`язань за договором та є такою, яка виникла після укладення договору в результаті подій, які відповідач не міг передбачити.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняють від відповідальності за повне виконання чи часткове невиконання зобов`язань згідно даного договору, якщо це невиконання явилося наслідком дій непереборної сили , які виникли після укладення даного договору в результаті подій, які сторона не могла передбачити (пожежу, повінь, землетрус, військові дії, громадські, безпорядки, зміна законодавства, прийняття забороняючих актів державними органами і т.д.) не дозволяючи виконати сторонами свої зобов`язання і безпосередньо вплинули на виконання умов договору та не могли бути усунені розумними діями сторін. При цьому, строк виконання зобов`язань продовжується відповідно часу протягом якого діяли такі обставини.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс- мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Згідно з п. 8.3. договору, достатнім доказом дії форс - мажорних обставин є довідка, яка видана органами Торгової промислової палати України або організацією, на яку Урядом покладені обов`язки по ліквідації таких обставин.

Так, офіційним листом за №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово - промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини: військова агресія Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення Указом Президента № 64 військового стану та підтвердила, що зазначені обставини, які розпочалися з 24 лютого 2022 р. та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб за договором, окремим податковим та/або іншим зобов`язанням, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів та виконання відповідно до яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

У зв`язку з цим, відповідачем було надіслано позивачу повідомлення про настання форс-мажорних обставин за договором за №22ШК598, позивачем отримано дане повідомлення 04.04.2022.

Правлінням Національного Банку України, у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, була прийнята постанова № 18, від 24.02.2022 р. «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (надалі - Постанова № 18), згідно п.15 якої забороняється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь. Уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: 1) з використанням російських рублів та білоруських рублів; 2) учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; 3) для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь (п.17 постанови № 18).

Враховуючи дані обставини, запровадження в Україні воєнного стану унеможливило здійснення будь-яких валютних операцій з юридичними особами Республіки Білорусь, видаткових операцій за рахунками юридичних осіб, кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Республіки Білорусь, що в свою чергу унеможливлює також і постачання нафтопродуктів з Республіки Білорусь, в тому числі з ВАТ «Мозирський НПЗ», який є виробником предмета закупівлі.

Ведення бойових дій на території України, призвели до знищення запасів пального (в тому числі бензину А-92 та Дизельного пального), що має безпосередній вплив на можливість виконання ТзОВ "Вест Кард" своїх зобов`язань щодо постачання та відпуску зі зберігання пального.

Настання форс-мажорних обставин за даним договором також підтверджується висновком № 19-22/01-3/44, від 25.04.2022 Торгово-промислової палати, яким встановлено факт ускладнення/неможливості виконання зобов`язань по договорам поставки пального/нафтопродуктів партіями з використанням паливних карт/талонів (штрих-карт) з причин, що не залежать від волі сторін, є непередбачуваними та невідворотними (а.с.20-24).

Згідно ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

В постанові Верховного Суду України від 20.11.2012, № 3-53гс12 вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Між тим, законом не заборонено форми пред`явлення такої вимоги та позивач може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Згідно ч. 1. ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3. ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини другої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Абзацом 2 п. 10.9. договору визначено, що постачальник вправі розірвати даний договір в односторонньому порядку, повідомивши про це покупця за 10 (десять) календарних днів до бажаної дати розірвання договору.

Судом встановлено, що повідомлення відповідача про настання форс-мажорних обставин за договором отримане позивачем 04 квітня 2022, що підтверджується відміткою позивача на копії повідомлення.

У зв`язку з тим, що сторони не дійшли згоди щодо розірвання договору, ТОВ "ВЕСТ КАРД" 24.06.2022 в порядку абз. 2 п. 10.9. договору повідомив КП "АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ" про розірвання договору.

Повідомлення було отримане КП "АДМІНІСТРАТИВНО-ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ" 07.07. 2022, а відтак за умовами повідомлення договір є розірваним по спливу 10 календарних днів з моменту повідомлення про розірвання, тобто з 17.07.2022 договір є розірваними, а зобов`язання сторін припиненими.

Враховуючи вище викладені обставини справи суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про розірвання договору поставки нафтопродуктів оптовими партіями № 22ШК598 від 05.01.2022.

Щодо нарахованих позивачем за період з 05.04.2022 по 01.08.2022 у розмірі 19822,77 грн. в т.ч: пені у розмірі 10 831,55 грн., 3% річних - 890,27 грн., індексу інфляцій - 8100,95 грн., суд зазначає таке.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки, відповідачем не виконано умови договору поставки, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і зі будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Щодо нарахованих 3% річних, то приписи ст.625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняють від відповідальності за повне виконання чи часткове невиконання зобов`язань згідно даного договору, якщо це невиконання явилося наслідком дій непереборної сили , які виникли після укладення даного договору в результаті подій, які сторона не могла передбачити (пожежу, повінь, землетрус, військові дії, громадські, безпорядки, зміна законодавства, прийняття забороняючих актів державними органами і т.д.) не дозволяючи виконати сторонами свої зобов`язання і безпосередньо вплинули на виконання умов договору та не могли бути усунені розумними діями сторін. При цьому, строк виконання зобов`язань продовжується відповідно часу протягом якого діяли такі обставини.

Судом встановлено, що позивач станом на дату розгляду справи по суті відповідач оплатив суму основного боргу 91 022,00 грн. під час розгляду справи у суді.

З огляду на настання форс-мажорних обставин за договором, що підтверджується висновком № 19-22/01-3/44, від 25.04.2022 Торгово-промислової палати, яким встановлено факт ускладнення/неможливості виконання зобов`язань по договорам поставки пального/нафтопродуктів партіями з використанням паливних карт/талонів (штрих-карт) з причин, що не залежать від волі сторін, є непередбачуваними та невідворотними та те, що договір розірваний з 17.07.2022 відсутні підстави для нарахування пені, три відсотки річних, а також індекс інфляції за період спірний період з 05.04.2022 по 01.08.2022.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Враховуючи вище викладене відсутні правові підстави для задоволення позову та суд дійшов висновку про відмову у позові.

При цьому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 188,31 грн. згідно платіжного доручення №3604 від 14.07.2022 у розмірі 4962 грн. підлягає поверненню в порядку в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із прийняттям судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

11.11.2022 відповідач подав заяву за вх.№ 01-91/105/22 про розподіл судових витрат, у якій просить стягнути з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною першою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно з частиною третьою статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому інша сума судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, може бути як більшою за попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, так і меншою (частини шоста, сьома статті 129 ГПК України).

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частиною третьою статті 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

10.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вест Кард» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Золоті ворота» (виконавець) було укладено договір про надання правничої допомоги (далі договір), за умовами якого виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Зміст, умови, вартість послуг та строки виконання покладених клієнтом на виконавця завдань визначаються сторонами у додаткових угодах до даного договору. Факт надання виконавцем правової допомоги (послуг) клієнту оформляється актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (п.1.1-1.3 договору).

Пунктом 2 додаткової угоди сторони визначили, що за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) в розмірі, що визначається із розрахунку: 750,00 грн за одну годину роботи адвоката, 2000 грн за участь в усіх судових засіданнях по справі.

08.11.2022 між сторонами було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з яким виконавцем надано послуги, а саме: аналіз документів 750 грн; підготовка та подання до суду документів по суті справи (відзив, додаткові пояснення) 2250,00 грн; участь у судових засіданнях 2000 грн.

Згідно платіжного доручення № від 08.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Кард» перерахувало Адвокатському об`єднанню «Золоті ворота» 5000 грн. за надання правничої допомоги згідно договору від 10.05.2022(ГС Волинської області , справа №903/506/22).

Суд бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19. В абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до матеріалів справи представництво позивача у суді першої інстанції фактично здійснювалось адвокатом Морозом Олексієм Васильовичем на підставі договору про надання правової допомоги від 10.05.2022, повноваження, якого підтверджуються ордером серія АС №1042615

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у поставові Верховного Суду у справі №910/16803/19 від 19.07.2021

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати ,у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Подані в підтвердження заяви витрат на правову допомогу докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 10.05.2022, акт наданих послуг від 08.11.2022 на суму 5000 грн, платіжне доручення на суму 5000 грн. підтверджують наданні послуги зі сторони адвоката

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, пов`язаних із розглядом справи №903/506/22 підставна та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Кард (43023, Волинська область, м.Луцьк, вул.Єршова, 1, ) 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Повернути Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7, ) судовий збір в сумі 2188,31 грн., який сплачений згідно платіжного доручення №3604 від 14.07.2022 у розмірі 4962 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено

08.12.2022

Суддя В. М. Дем`як