ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 917/1597/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників: прокурорів: Мовчан О.В., Штін Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022

у справі

за заявою Комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.01.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів. Розпорядником майна Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради призначено арбітражного керуючого Цвітенка Д.М.

2. 14.02.2020 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Техдор» з грошовими вимогами до боржника на суму 8 027 575, 00 грн та 4204, 00 грн судового збору. В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що 22.07.2019 між ним та боржником укладено договір оренди комунального майна № 2019/07/22/1, відповідно до умов якого, боржник передав, а кредитор прийняв в строкове платне користування майно згідно наведеного у договорі переліку.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 у справі 917/1597/19 про банкрутство Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради визнано грошові вимоги, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «Техдор» на суму 8 027 575, 00 грн - основна заборгованість, 4204, 00 грн - судовий збір.

4. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 у справі №917/1597/19 закрито.

5. Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №917/1597/19 касаційну скаргу Полтавської міської ради задоволено. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 у справі № 917/1597/19 скасовано. Справу № 917/1597/19 передано до Східного апеляційного господарського суду для нового розгляду апеляційної скарги Полтавської міської ради на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020.

6. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 залишено без змін ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 у справі № 917/1597/19.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

7. До Верховного Суду від Заступника керівника Харківської обласної прокуратури (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 та ухвалити нове рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Техдор».

8. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження:

8.1. В оскаржуваних судових рішеннях не застосовано висновки про застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 по справі № 908/710/18, від 07.11.2019 по справі № 904/9024/16; від 26.02.2019 по справі № 908/710/18, від 24.10.2019 по справі № 910/10542/18.

Відзиви на касаційну скаргу

9.Не надійшли

Інші заяви та клопотання

10. Від прокурора надійшла заява про участь у судовому засіданні.

Позиція Верховного Суду

11. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, виходячи з наступного.

12. Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:

13.1. 17.01.2020 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюдненого оголошення за № 64459 про відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради, зазначено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника протягом тридцять днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

13.2. 14.02.2020 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Техдор» з грошовими вимогами до боржника на суму 8 027 575, 00 грн та 4204, 00 грн судового збору. В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що 22.07.2019 між ним та боржником укладено договір оренди комунального майна № 2019/07/22/1, відповідно до умов якого, боржник передав, а кредитор прийняв в строкове платне користування майно згідно наведеного у договорі переліку.

13.3. Згідно з п. 1.4 договору та п. 2 Акту приймання-передачі закріплено незадовільний стан майна, такий, що потребує його капітального ремонту.

13.4. 26.07.2019 боржник звернувся до кредитора з проханням здійснити капітальний ремонт майна та зобов`язався відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Техдор» вартість його ремонту у повному обсязі згідно виставлених останнім рахунків. Подібне встановлено й умовами договору, а саме: п. 4.1.

13.5. 15.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ідеаліс» укладений договір поставки автозапчастин № 2019.07.15. Згідно даного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» було придбано у постачальника товар (автозапчастини) на загальну суму 6 422 062,00 грн. Ціна товару та кількість товару визначається у видаткових накладних № 25,27,29 від 07.07.2019; № 31,33,35 від 15.08.2019; № 37,39 від 20.08.2019; № 41,43 від 21.08.2019.

13.6. 29.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Апіланд» укладений договір на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів № 2019.07.29, відповідно до п. 2.1 даного договору в актах виконаних робіт зазначається перелік виконаних робіт та їх вартість, перелік та вартість використаних запасних частин та допоміжних матеріалів, перелік деталей та матеріалів, наданих для виконання робіт Замовником. Вартість послуг згідно договору підтверджується Актом надання послуг № 1-23 від 30.08.2019 на загальну суму 1 605 513, 00 грн.

13.7. Після проведення ремонтних робіт, листом (вимога) від 02.09.2019 № 2019.09.02 кредитор повідомив боржника про здійснення ремонту орендованого майна на загальну суму 8 027 575, 00 грн та надано підтверджуючі документи, а також рахунок на оплату № 1 від 02.09.2019 на суму 8 027 575,00 грн.

13.8. Водночас, кредитор вказує, що заборгованість у розмірі 8 027 575,00 грн боржником сплачена не була.

13.9. На підтвердження наявності грошових вимог до боржника, Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» надано до суду:

- договір оренди комунального майна № 2019/07/22/1 від 22.07.2019, укладений між Комунальним підприємством «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» (орендар), відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно згідно переліку. Згідно з п. 1.4 Договору та п. 2 Акту приймання-передачі (Додаток № 1 до Договору) закріплено незадовільний стан майна. Такий, що потребує його капітального ремонту.

- лист голови ліквідаційної комісії/начальника Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради від 26.07.2019 з проханням здійснити капітальний ремонт майна. З вказаного листа вбачається, що боржник зобов`язався відшкодувати вартість ремонту у повному обсязі згідно виставлених рахунків.

- договір № 2019.07.15 поставки автозапчастин від 15.07.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ідеаліс» (постачальник), відповідно до якого поккупцем було придбано у постачальника товар (автозапчастини) на загальну суму 6 422 062, 00 грн (ціна товару та кількість товару визначається у видаткових накладних № 25,27,29 від 07.07.2019, № 31,33,35 від 15.08.2019, № 37,39 від 20.08.2019, № 41,43 від 21.08.2019.

- договір № 2019.07.29 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів від 29.07.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Апіланд» (виконавець).

- акти наданих послуг: « 1 від 30.08.2019, № 2 від 30.08.2019, № 3 від 30.08.2019, № 4 від 30.08.2019, № 5 від 30.08.2019, № 6 від 30.08.2019, № 7 від 30.08.2019, № 8 від 30.08.2019, № 9 від 30.08.2019, № 10 від 30.08.2019, № 11 від 30.08.2019, № 12 від 30.08.2019, № 13 від 30.08.2019, № 14 від 30.08.2019, № 15 від 30.08.2019, № 16 від 30.08.2019, № 17 від 30.08.2019, № 18 від 30.08.2019, № 19 від 30.08.2019, № 20 від 30.08.2019, № 21 від 30.08.2019, № 22 від 30.08.2019, № 23 від 30.08.2019 на загальну суму 1 605 513,00 грн.

- рахунок на оплату № 1 від 02.09.2019на суму 8 027 575,00 грн.

- вимога від 02.09.2019 № 2019.09.02 про відшкодування витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Техдор» на здійснення капітального ремонту майна на загальну суму 8 027 575, 00 грн.

13.10. Суд апеляційної інстанції встановив, що не оскаржувався укладений договір оренди комунального майна № 2019/07/22/1 від 22.07.2019, на момент здійснення капітального ремонту договір був чинний.

14. У касаційній скарзі Заступника керівника Харківської обласної прокуратури наводяться наступні аргументи:

- Висновок експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/117-21/677- ЕК від 23.02.2021 у якому встановлено обставини, які не було судом апеляційної інстанції взято до уваги і які у своєму наслідку свідчать про необґрунтованість кредиторських вимог.

- Також суд апеляційної інстанції не взяв до уваги ряд комісійних судових транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз від 22.12.2020.

15. Відповідно до приписів ч. ч. 1-3 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

16. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена 24.03.2020.

17. Докази, які не взяв до уваги суд апеляційної інстанції, на які у касаційній скарзі посилається Скаржник (висновки експерта) датовані 22.12.2020 та 23.02.2021.

18. Основою судочинства є принцип юридичної визначеності судового рішення, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

19. В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

20. У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

21. Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

22. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, п. 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

23. Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

24. В даному випадку Скаржник намагається довести об`єктивну необхідність для врахування судом апеляційної інстанції, під час розгляду апеляційної скарги, доказів, які були створені пізніше ніж було постановлено оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

25. Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що Полтавська міська рада фактично намагається переглянути рішення, яке винесено більше ніж 1,5 року потому, однак, жодним чином не обґрунтовує свою триваючу бездіяльність.

26. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

27. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що у постанові суду апеляційної інстанції правильно застосовано приписи ч. 4 ст. 11, ст. 269 ГПК України вказуючи про те, що не можна вважати апеляційними доводами докази які не були відомі ні суду, ні апелянту на час винесення судом оскаржуваної ухвали.

28. Вказане спростовує доводи та аргументи касаційної скарги Заступника керівника Харківської обласної прокуратури.

29. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

30. Беручи до уваги правильне застосування судом апеляційної інстанції приписів ч. 4 ст. 11, ст. 269 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції на підставі приписів ст. 309 ГПК України дійшла висновку про те, що касаційна скарга Заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 по справі № 917/1597/19 - залишенню без змін.

31. Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.03.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 по справі № 917/1597/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

Н.Г. Ткаченко