ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2865/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС"

до Приватного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГТРАНСРЕМОНТ"

про стягнення заборгованості за договором поставки № 161-1 від 16.11.2020

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 696 916,00 грн. - основного боргу, 96 844,94 грн. - пені, 9 426,02 грн. - 3% річних, 102 153,92 грн. - індексу інфляції, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору поставки № 161-1 від 16.11.2020.

Відповідач суму основного боргу визнав, щодо нарахування пені заперечує, мотивуючи тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено військовий стан в Україні. Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорі обставини (обставини непереборної сили): військову агресією Російської Федерації проти України. ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).Затримка оплати за Договором поставки № 161-1 від 16.11.2020 ТОВ "ДДАП-РАКС" викликана недоотриманням грошових коштів ПрАТ "Металургтрансремонт" за своїми контрактами від інших контрагентів, які наразі окуповані та/або знищенні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема ПрАТ "МК"АЗОВСТАЛЬ" та ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у м. Маріуполь, ПАТ "Запоріжсталь" у м.Запоріжжя, ПАТ "Енергомашспецсталь" у м. Краматорськ. На адресу цих контрагентів Відповідач направляв запити (листи) з приводу причин невиконання грошових зобов`язань, але відповіді не надійшли. Проте, Відповідач вживає всіх можливих заходів, щоб у форс-мажорних обставинах відновити господарську діяльність, зберегти робітників підприємства та господарські зв`язки з партнерами з бізнесу.

24.10.2022 від Позивача надійшло заперечення на відзив, в якому останній зазначає, що відповідно до п. 9.1. Договору поставки № 161-1 від 16.11.2020 сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по даному договору, якщо це не виконання є наслідком обставин непереборної сили, а саме: стихійні лиха, військові дії, страйки, заборони експорту або імпорту. Доказом виникнення вищевикладених обставин та їх тривалість буде свідчити висновок (сертифікат) ТПП України. Строк виконання обов`язків за договором продовжується на строк дії форс-мажорних обставин. Відповідно до п. 9.2. Договору сторона, для якої виникли форс-мажорні обставини, зобов`язана в триденний строк сповістити (повідомити) про ці обставини іншу сторону договору. Якщо вказані обставини тривають більше ніж шість місяців, то кожна сторона має право анулювати увесь договір або його частину. В даному випадку ні одна із сторін не має право вимагати від іншої сторони стягнення збитків. Заперечуючи проти нарахування та стягнення штрафних санкцій, Відповідач посилається на форс-мажорні обставини, які підтверджуються листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 з урахуванням п. 9.1., 9.2. Договору. Посилаючись на форс-мажор, як на підставу звільнення від відповідальності, Відповідачеві потрібно довести, як саме проявився форс-мажор у конкретному договірному зобов`язанні, тобто як форс-мажор вплинув на неможливість виконати обов`язок з оплати за товар своєчасно, оплату санкцій, пов`язаних з порушенням умов договорі поставки товару. Одного посилання на настання форс-мажорну обставину в якості обґрунтування не нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції недостатньо. Крім того, м. Дніпро, де має місцезнаходження Відповідач, не входить до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації оточені (блокуванні).

28.10.2022 від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 904/2865/22, мотивоване тим, що сторони перебувають у процесі переговорів про укладення мирової угоди, до клопотання, як доказ часткової оплати Відповідачем суми боргу, надано платіжні доручення № АБ-2314 від 14.10.2022 на суму 89 356,00 грн., № Б-2372 від 25.10.2022 на суму 50 000,00 грн.

23.11.2022 електронною поштою від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що на поштову адресу Позивача від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наміром останнього здійснити погашення боргу, вирішення даного питання потребує часу, оскільки обидва підприємства знаходяться в залежності від економічних наслідків, спричинених воєнним станом в державі, Позивач просить відкласти розгляд справи № 904/2865/22.

Ухвалою суду від 24.11.2022 продовжено строк розгляду справи № 904/2865/22 на п`ятнадцять днів.

Станом на 12.12.2022 заява про затвердження мирової угоди до суду не надійшла.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 сторони уклали Договір поставки № 161-1 (далі Договір), за п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець придбати запасні частини до залізничної техніки, надалі "Товар", перерахований у специфікаціях, що становлять його невід`ємну частину, на умовах, викладених у цьому Договорі.

Постачання товару обумовлюється у специфікаціях до цього Договору, відповідно до міжнародних правил "ІНКОТЕРМС-2010" (п. 2.3. Договору).

Ціна товару, поставленого за цим Договором, встановлюється на момент підписання Договору та не підлягає зміні в односторонньому порядку. Зміна ціни товару може бути зроблена шляхом письмового узгодження сторонами (п. 3.1. Договору).

Ціна на товар вказується в специфікації, що додається (п. 3.2. Договору).

Загальна сума Договору складає 3 000 000,00 грн. (три мільйони грн. 00 коп.) у т.ч. ПДВ 20% - 500 000,00 грн. (п. 3.3. Договору).

Оплата за цим Договором провадиться шляхом перерахування Покупцем безготівкових грошових коштів на рахунок Постачальника в національній валюті України (п. 4.1. Договору).

Умови оплати узгодженої партії товару вказується у специфікаціях (п. 4.2. Договору).

Сторони несуть одна перед одною відповідальність у встановленому законодавством порядку (п. 8.1. Договору).

За прострочку оплати товару покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п. 8.3. Договору).

Термін дії Договору з моменту підписання та до 31.12.2023 року. Якщо жодна із сторін не заявила про розірвання цього Договору, він пролонгований на наступний рік. Розірвання Договору можливе за взаємною згодою сторін або за невиконання умов Договору (п. 11.1. Договору).

Відповідно до специфікації № 5 від 29.10.2021 до Договору Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар на загальну суму 199 080,00 грн. Відповідно до специфікації термін поставки товару: протягом 10 банківських днів, умови та термін оплати: 30 % передоплата, 70 % відстрочка платежу протягом 60-ти календарних днів з дати поставки.

На виконання умов специфікації Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар, за видатковими накладними № 188 від 19.11.2021 на суму 110 880,00 грн., № 192 від 23.11.2021 на суму 88 200,00 грн. та ТТН № 1911 від 19.11.2021, №2311-1 від 23.11.2021.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок-фактури № РА00-000171 від 29.10.2021 на суму 199 080,00 грн.

Відповідно до банківських виписок АТ "Альфа-банк" Покупець сплатив за товар,: 16.11.2021 - 59 724,00 грн., 31.01.2022 - 50 000,00 грн.

У зв`язку з цим, у Відповідача виник борг за специфікацією № 5 від 29.10.2021 у розмірі 89 356,00 грн.

Відповідно до специфікації № 6 від 23.11.2021 до Договору Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар на загальну суму 188 400,00 грн. Відповідно до специфікації термін поставки товару: протягом 10 банківських днів, умови та термін оплати: 30 % передоплата, 70 % відстрочка платежу протягом 60-ти календарних днів з дати поставки.

На виконання умов специфікації Постачальник поставив, а Покупцем прийняв товар, за видатковими накладними № 228 від 23.12.2021 на суму 25 200,00 грн., № 203 від 01.12.2021 на суму 163 200,00 грн. та ТТН № 0112-1 від 01.12.2021

Позивач виставив Відповідачеві рахунок-фактури № РА00-000190 від 23.11.2021 на суму 188 400,00 грн.

Відповідно до банківських виписок АТ "Альфа-банк" Покупець сплатив за товар 25.11.2021 - 56 520,00 грн.

У зв`язку з цим, у Відповідача виник борг за специфікацією № 6 від 23.12.2021 у розмірі 131 880,00 грн.

За специфікацією № 7 від 09.12.2021 до Договору Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар на загальну суму 188 400,00 грн. Відповідно до специфікації термін поставки товару: протягом 10 банківських днів, умови оплати: відстрочка платежу протягом 30-ти календарних днів з дати поставки.

На виконання умов специфікації №7 Постачальник поставив, а Покупцем прийняв товар за накладною № 227 від 23.12.2021 на суму 188 400,00 грн. та ТТН № 2312-1 від 23.12.2021.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок-фактури № РА00-000213 від 23.12.2021 на суму 188 400,00 грн.

За поставлений товар Відповідач не розрахувався, у зв`язку з чим, у Відповідача виник борг за специфікацією № 7 від 09.12.2021 у розмірі 188 400,00 грн.

За специфікацією № 8 від 09.12.2021 до Договору Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар на загальну суму 287 280,00 грн. Відповідно до специфікації термін поставки товару: протягом 5 банківських днів, умови оплати: відстрочка платежу протягом 45-ти календарних днів з дати поставки.

На виконання умов специфікації Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар за видатковою накладною № 234 від 29.12.2021 на суму 287 280,00 грн. та ТТН № 2912-1 від 29.12.2021.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок-фактури № РА00-000241 від 29.12.2021 на суму 287 280,00 грн.

За поставлений товар Відповідач не розрахувався, у зв`язку з чим, у Відповідача виник борг за специфікацією № 7 від 09.12.2021 у розмірі 287 280,00 грн.

У результаті, у Відповідача за Договором виник борг перед Позивачем у розмірі 696 916,00 грн.

На прострочений борг Відповідача, за період з 01.02.2022 по 01.08.2022 Позивач нарахував 96 844,94 грн. пені, 9 426,02 грн. 3 % річних, 102 153,92 грн. індекс інфляції.

Нарахування проводилися за кожною видатковою накладною окремо.

Після відкриття провадження у справі Відповідач сплатив Позивачеві 139 356,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № АБ-2314 від 14.10.2022 на суму 89 356,00 грн., № Б-2372 від 25.10.2022 на суму 50 000,00 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт поставки товару, наявність у Відповідача боргу перед Позивачем, обґрунтованість нарахування стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України),

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов частково заперечує з викладених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд погоджується з Позивачем, але частково приймає позицію Відповідача.

Так, надані Сторонами документи (докази) (Договір, специфікації, видаткові накладні, ТТН, акт звірки, відзив Відповідача) свідчать про належне виконання Позивачем договірних зобов`язань та прострочку Відповідача з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим суд визнає обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи звернення з вимогою про стягнення 696 916,00 грн. основного боргу.

З наданих Відповідачем копій платіжних доручень № АБ-2314 від 14.10.2022 на суму 89 356,00 грн., № АБ-2372 від 25.10.2022 на суму 50 000,00 грн. вбачається, що після відкриття судом провадження у даній справі, Відповідач частково сплатив Позивачеві 139 356,00 грн. основного боргу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі, в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 139 356,00 грн., підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (п. 4 ст. 231 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки пені, річних та індексу інфляції дещо перевищують розраховані Позивачем, тому суд приймає розрахунки Позивача.

Щодо звільнення Відповідача від відповідальності, то, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 звернула увагу на те, що господарські санкції, які встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Тобто, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов`язань.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Розглянувши позицію сторін з цього питання, беручи до уваги, що затримку оплати за Договором поставки № 161-1 від 16.11.2020 ТОВ "ДДАП-РАКС" пояснив недоотриманням грошових коштів ПрАТ "Металургтрансремонт" за своїми контрактами від інших контрагентів, які наразі окуповані та/або знищенні внаслідок збройної агресії Російської Федерації , надавши відповідну переписку зі своїми контрагентами, беручи до уваги, що Відповідач намагається врегулювати спір, та почав погашати борг, що Позивач не надав доказів понесення збитків від прострочення Відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 40 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 557 560,00 грн. боргу, 40 000,00 грн. пені, 9 426,02 грн. 3 % річних, 102 153,92 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі № 904/2865/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" (51925, м. Кам`янське, вул. Ігнатія Ясюковича, 1, код 33984335) до Приватного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГТРАНСРЕМОНТ" (49051, м. Дніпро, вул. О. Оцупа, 4, код 05509858) про стягнення заборгованості за договором поставки № 161-1 від 16.11.2020 в частині стягнення боргу в розмірі 139 356,00 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГТРАНСРЕМОНТ" (49051, м. Дніпро, вул. О. Оцупа, 4, код 05509858) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-РАКС" (51925, м. Кам`янське, вул. Ігнатія Ясюковича, 1, код 33984335) 557 560,00 грн. боргу, 40 000,00 грн. пені, 9 426,02 грн. 3 % річних, 102 153,92 грн. індексі інфляції, 11 489,77 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК країни, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Суддя С.Г. Юзіков