ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2378/22

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

без виклику представників учасників у справі

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою (вх.№736 від 18.11.2022) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому Книгою 4 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2022 по справі №911/2378/22 заяву ОСОБА_1 (вх. № 736 від 18.11.2022) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху; запропоновано ОСОБА_1 в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки заяви шляхом надання суду наступних доказів : оформленого у відповідності до п.3 ч. 3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства конкретизованого списку кредиторів і боржників з зазначенням щодо кожного кредитора суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо, підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; доказів наявності заборгованості перед кредиторами, про яких зазначено в заяві (вх. № 736 від 18.11.2022), зокрема, договору, що укладений з ТОВ «Таліон Плюс»; доказів здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у встановленому законодавством порядку та розмірі; довідку про склад сім`ї боржника; документально підтверджену інформацію щодо місця проживання, працевлаштування та доходів членів сім`ї боржника;

Копія ухвали суду від 23.11.2022 по справі № 911/2378/22 була надіслана одержувачу ОСОБА_1 в її електронний кабінет в підсистемі "Електронний Суд" 23.11.2022, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа Господарського суду Київської області.

Заявником за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подано до Господарського суду Київської області заяву б/н від 05.12.2022 (вх. № 1808/22) про усунення недоліків, визначених ухвалою суду від 23.11.2022 по справі № 911/2378/22. До заяви про усунення недоліків заявником додано: відмови членів сім`ї від надання інформації про себе (3 заяви); витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/18330 від 02.12.2022; оновлений конкретизований список кредиторів; витяг з реєстру прав вимог №194 від 13.09.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; гарантійний лист б/н від 02.12.2022.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. №1808/22 від 05.12.2022) про усунення недоліків, а також матеріали заяви ОСОБА_1 (вх. №736 від 18.11.2022) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, Суд зазначає наступне.

Заява ОСОБА_1 (вх. №736 від 18.11.2022) подана до суду, зокрема без додержання вимог ст. 30, 116 КУзПБ щодо обов`язку боржника - фізичної особи авансувати на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень та надати суду докази авансування.

Вказаний недолік щодо відсутності доказів авансування частини винагороди в розмірі 39000,00 грн. був визначений Судом в ухвалі від 23.11.2022 по справі № 911/2378/22 про залишення заяви без руху.

Подана заява ОСОБА_1 (вх. №1808/22 від 05.12.2022) про усунення недоліків не містить доказів доплати авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, зокрема в розмірі 39000,00 грн.

В той же час, заявник повторно просить Суд врахувати правову позицію, викладену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 910/726/20 та просить визнати укладений договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого альтернативою мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому.

Стосовно доводів заявника, Суд вважає зазначити наступне.

Аналіз висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 19.11.2020 у справі № 910/726/20, на які посилається заявник, свідчить про те, що право на одержання винагороди за працю гарантоване законом, зокрема, ст. 43 Конституції України. Відповідне правило також поширюється на арбітражних керуючих, право яких на одержання винагороди за виконання обов`язків у справі про банкрутство (неплатоспроможність) регламентоване в ст. 12, 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

В той же час, згідно імперативних норм Кодексу України з процедур банкрутства, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансуванню на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин другої, шостої статті 43 Конституції України.

Слід зазначити, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в наведеній постанові вказує на право місцевого господарського суду, а не обов`язок, розгляду питання щодо альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, зокрема, на умовах відстрочення та, більше того, зменшення розміру винагороди від розміру, встановленого Кодексом.

Так, 15.11.2022 між арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем (сторона-1) та ОСОБА_1 (сторона-2) укладено Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Пунктами 3.1 та 3.3 вказаного договору передбачено, що оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 39000 грн. за весь строк виконання повноважень сторони-1, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією. Сторона-2 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 15 місяців у сумі 2600 грн. щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Оплата здійснюється на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника або до моменту визнання боржника банкрутом або до моменту затвердження плану реструктуризації.

Зазначений договір досліджено та надано йому оцінку як альтернативному способу здійснення сплати грошової винагороди арбітражному керуючому, однак в ході дослідження його змісту встановлено, що такий договір не є доказом виконання положень п. 12 частини другої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень в розмірі та порядку встановленому положеннями абз.3 та 6 частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу, що виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення (розстрочка, відстрочка) заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання у повному розмірі винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

З огляду на вищезазначене, враховуючи основні засади господарського судочинства, Суд вважає, що надані заявником документи щодо врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази здійснення авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Крім того, заявник у заяві (вх. №1808/22 від 05.12.2022) зазначає, що положення абз.6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ фактично встановлюють обмеження права на доступ до суду, гарантованого ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Заявник вважає, що законодавець, встановивши таку імперативну норму, без можливих альтернатив, фактично обмежив її право на звернення до суду такою мірою, що порушується сама суть права.

Щодо вказаних доводів заявника слід зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Також положеннями ч. 2 ст. 34 та ч. 3 ст. 116 КУзПБ встановлено, що докази здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому у відповідному розмірі в обов`язковому порядку подаються до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

Запровадження Кодексом України з процедур банкрутства механізму авансування винагороди арбітражного керуючого є способом гарантування оплатності наданих арбітражним керуючим послуг.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України, здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відтак, встановлення процесуальним законодавством, зокрема Кодексом України з процедур банкрутства, механізму авансування винагороди арбітражного керуючого при звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність, не обмежує право заявника на доступ до правосуддя.

Заявник, крім іншого, просить врахувати висновки, викладені в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 916/2937/21.

Стосовно вказаних доводів заявника Суд зазначає, що відповідні висновки не є висновками щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не виконано обов`язку щодо оплати авансування винагороди арбітражного керуючого до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі у розмірі 39000,00 грн., встановлені ухвалою Суду від 23.11.2022, отже недоліки заявником не усунуті.

Частиною 1 статті 38 КУзПБ передбачено, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство підлягає поверненню протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків заяви.

Статтею 174 ГПК України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 174 ГПК України, питання про повернення позовної заяви суд вирішує протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи те, що заявником ОСОБА_1 не було усунуто недоліки заяви (вх. №736 від 18.11.2022), зазначені в ухвалі Господарського суду Київської області від 23.11.2022 у справі № 911/2378/22, Суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 (вх. №736 від 18.11.2022) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є неподаною та підлягає поверненню заявникові.

Разом з тим, Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з частиною восьмою статті 174 Господарського процесуального кодексу України та частиною третьою ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. 174, 232-235, 255 ГПК України, ст. 37, 38, 113 Кодексу України з процедур банкрутства, Суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. №736 від 18.11.2022) повернути заявнику.

2. Копію ухвали та заяву (вх. №736 від 18.11.2022) надіслати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати підписання ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 12.12.2022.

Суддя Т.Д. Гребенюк