РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.11.2022Справа №910/7353/22

За позовомТовариства з обмеженою відповіда льністю «Сервіс Ойл»
доАкціонерного товариства «Укргазвидо бування»
про стягнення 20143774,51 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники сторін:

від позивача Остапенко О.П.
від відповідача Слюсар С.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» 20143774,51 грн, з яких: 17433576,32 грн основного боргу, 27720,06 грн пені, 2454647,55 грн інфляційних втрат та 227830,58 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №УГВ423/13-21 від 22.10.2021 на надання послуг з ремонту нафтових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» за допомогою комплексу колтюбінгового та азотно-компресорного обладнання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7353/22, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 21.09.2022; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/7353/22 була вручена відповідачу 29.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №780.

08.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує.

У підготовчому засіданні 21.09.2022 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.10.2022.

У судовому засіданні 19.10.2022 оголошувалася перерва до 09.11.2022.

01.11.2022 від позивача надійшов детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №910/7353/22.

08.11.2022 від відповідача надійшли заперечення щодо заяви позивача про стягнення з АТ «Укргазвидобування» витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що враховуючи положення п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з урахуванням змін, внесених постановою Правління Національного банку України №44 від 08.03.2022), оскільки засновником позивача є ВАТ «Пуховичинафтопродукт», яке зареєстроване в республіці білорусь, відповідачу заборонено здійснювати платежі позивачу, починаючи з 24.02.2022.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл» (виконавець) було укладено договір №УГВ423/13-21 на надання послуг з ремонту нафтових і газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» за допомогою комплексу колтюбінгового та азотно-компресорного обладнання (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець цим зобов`язується виконати власними силами і засобами послуги з промивки, освоєння, гідро піскоструминної перфорації (далі ГПП), установки цементних мостів (далі ЦМ), селективної водо ізоляції та інші послуги із застосуванням комплексу колтюбінгового обладнання (гнучкої труби (далі ГТ) та азотно-компресорного обладнання (пересувної азотної установки (далі - ПАУ) на свердловинах замовника (нового і діючого фонду). Послуги складаються з послідовності технологічних операцій, які виконавець виконує відповідно до Технічного завдання (додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною) та виробничої програми (Додаток №2 до Договору, що є його невід`ємною частиною).

Згідно з п. 1.2 Договору місце надання послуг - вказується замовником у замовленнях, які надаються виконавцю відповідно до Технічного завдання (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною) та Регламенту взаємовідносин між службами технологічного контролю (супервайзингу) АТ «Укргазвидобування» та підрядними організаціями, які надають послуги на об`єктах АТ «Укргазвидобування» (Додаток №6 до Договору, що є його невід`ємною частиною).

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що строк надання послуг встановлено в Виробничій програмі (Додаток №2 до Договору, що є його невід`ємною частиною) і в узгодженому сторонами плані робіт. Загальний строк надання послуг по Договору - до 31.12.2022 з дати укладення сторонами цього договору.

Відповідно до п. 4.13 Договору приймання-передача наданих послуг за договором оформляється Актами приймання-передачі наданих послуг, які готуються, підписуються та завіряються печаткою (за наявності) виконавця та передаються останнім замовнику не пізніше 3 робочого дня місяця наступного за місяцем, в якому надавались послуги, в двох ідентичних екземплярах.

Згідно з п. 4.14 Договору замовник розглядає надані на підписання Акти приймання-передачі виконаних послуг та/або підписує такі Акти приймання-передачі виконаних послуг та приймає надані послуги, виконані виконавцем, протягом 5 робочих днів з дня отримання від виконавця Акту приймання-передачі наданих послуг та всіх документів, перелік яких передбачено п. 3.1.6 цього договору або за наявності зауважень до обсягу, складу, вартості, якості наданих послуг та/або наданих на розгляд документів, відмовляється від прийняття таких наданих послуг шляхом надання мотивованої відмови виконавця в той самий строк.

Підпунктом 3.3.6 п. 3.6 Договору визначено, що замовник зобов`язується прийняти якісно, належним чином виконані послуги, та оплатити їх в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2022) загальна ціна договору становить до 187999999,20 грн, в тому числі ПДВ - 31333333,20 грн.

Пунктом 6.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2022) передбачено, що замовник оплачує надані послуги за цим договором протягом 30 календарних днів з дати отримання оригіналу рахунку (із зазначенням номера, дати договору, скріпленого печаткою (за наявності) та підписами уповноважених осіб), на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, грошовими коштами в безготівковому порядку на банківський рахунок виконавця, зазначений у Розділі 17 договору. При цьому необхідною умовою оплати є відповідність даних оригіналу рахунку даним первинних документів, що підтверджують приймання наданих послуг.

За змістом п. 14.1 Договору цей договір діє до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №УГВ423/13-21 від 22.10.2021 є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору у період з січня по лютий 2022 року позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 24423254,41 грн.

Факт надання послуг підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг: №1 від 17.12.2021 на суму 1772595,20 грн, №2 від 22.12.2021 на суму 2047369,42 грн, №3 від 17.01.2022 на суму 1719851,29 грн, №4 від 19.01.2022 на суму 1449862,18 грн, №5 від 26.01.2022 на суму 2534538,86 грн, №6 від 31.01.2022 на суму 2184550,24 грн, №7 від 03.02.2022 на суму 3198466,60 грн, №8 від 09.02.2022 на суму 4671939,56 грн, №9 від 15.03.2022 на суму 2732716,88 грн, №10 від 16.03.2022 на суму 1785523,03 грн, а також актами коригування вартості наданих послуг: №№1-1 від 10.02.2022 на суму 167737,97 грн до акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 17.12.2021 та №2-1 від 10.02.2022 на суму 158103,18 грн.

Усі вищевказані акти підписані представниками обох сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг належним чином не виконав, а здійснив лише часткову оплату - у сумі 6989678,09 грн.

Доказів оплати решти вартості наданих послуг (у сумі 17433576,32 грн) матеріали справи не містять.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ході розгляду справи відповідачем заперечень щодо факту надання послуг у заявленому позивачем розмірі (їх вартості, обсягу та якості) надано не було. Також відповідачем не висловлено жодних заперечень щодо стану розрахунків між сторонами, наведеному позивачем в позовній заяві.

Заперечення відповідача проти позову зводяться до того, що оскільки засновником позивача є зареєстроване в республіці білорусь ВАТ «Пуховичинафтопродукт», відповідачу починаючи з 24.02.2022 заборонено здійснювати платежі позивачу в силу положень п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з урахуванням змін, внесених постановою Правління Національного банку України №44 від 08.03.2022).

Однак суд зазначає, що у п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з урахуванням змін, внесених постановою Правління Національного банку України №44 від 08.03.2022) постановлено зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України:

1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

3) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб - резидентів Російської Федерації та Республіки Білорусь, що містяться в переліках Служби безпеки України та/або державних органів України, попередньо погоджених Службою безпеки України, щодо можливості здійснення банками таких операцій (далі - Переліки);

4) продажу безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;

5) сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками;

6) переказу коштів на інші власні поточні рахунки таких осіб, відкриті в банках на території України (крім коштів у російських рублях/білоруських рублях);

7) страхових виплат шляхом оплати закладам охорони здоров`я вартості медико-санітарної, іншої допомоги, що була надана застрахованій особі такими закладами, у зв`язку із настанням страхового випадку за договорами добровільного страхування;

8) страхового відшкодування шкоди життю, здоров`ю, майну потерпілих, заподіяної внаслідок настання страхового випадку за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

9) сплати внесків до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

10) виплати доходів, сум погашення грошовими коштами за випусками власних цінних паперів, оплати послуг депозитарних установ за здійснення такої виплати/погашення;

11) страхових платежів за договорами обов`язкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) та наземного транспорту на користь страховиків щодо транспортних засобів, переданих у фінансовий лізинг до 23 лютого 2022 року (включно);

12) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб - резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, які є клієнтами банків України, у межах укладених договорів щодо реалізації зарплатних проєктів з військовими частинами Збройних Сил України та Національної гвардії України без окремого погодження зі Службою безпеки України.

Тобто обмеження, встановлені у п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», стосуються саме видаткових операції за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти російської федерації/республіки білорусь.

В свою чергу, перерахування коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача в якості оплати послуг за Договором в даному випадку не є видатковою операцією в розумінні п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022.

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що обмеження, встановлені п. 15 постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», забороняють здійснювати відповідачу платежі Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс Ойл».

Також судом відхиляються посилання відповідача на існування форс-мажорних обставин, оскільки за приписами п.п. 11.2, 11.4 Договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі; наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Враховуючи, що доказів повідомлення позивача в порядку п. 11.2 Договору про неможливість виконання зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, відповідач не надав, то в силу прямої вказівки на те в Договорі відповідач в будь-якому випадку втратив право посилатися на дії обставин непереборної сили як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань за Договором.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 17433576,32 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 27720,06 грн пені, 2454647,55 грн інфляційних втрат та 227830,58 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.02.2022 по 03.08.2022.

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст.230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 7.14 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 10.02.2022) передбачено, що за порушення строків оплати замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих за Договором послуг, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Однак суд здійснює перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки при здійсненні розрахунку позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання зобов`язань за актами №6 від 31.01.2022, №7 від 03.02.2022, №8 від 09.02.2022, №1-1 від 10.02.2022, №2-1 від 10.02.2022, №9 від 15.03.2022, №10 від 16.03.2022 та не враховано строку оплати, визначеного п. 6.1 Договору.

За здійсненим судом перерахунком в розрізі кожного акта наданих послуг окремо та в межах визначеного позивачем періоду нарахування (до 03.08.2022), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 24394,26 грн, 3% річних у розмірі 200500,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 2311084,65 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - часткове задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22599,60 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідач надав суду: копію договору про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022, додаток № 1 до вказаного договору «Перелік правничої допомоги, що надається АО «Аргос» із зазначенням орієнтовної вартості», ордер серії ВІ №1095294, копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності, копії наказів про відрядження №24/2022 від 16.09.2022 та №28/2022 від 17.10.2022, копії платіжних доручень та квитанцій, копію акту прийому-передачі послуг від 09.11.2022.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповіда льністю «Сервіс Ойл» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Аргос» (виконавець), клієнт замовляє виконавцю надання правничої допомоги по захисту по захисту прав і законних інтересів у судах всіх рівнів та юрисдикцій, підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності в спорах з фізичними, юридичними особами та державою.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що оплата за надання правничої допомоги здійснюється клієнтом у безготівковій формі шляхом передоплати авансу, відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної в додатку 1; після відпрацювання авансу, що може, на вимогу клієнта, підтверджуватися актом приймання-передачі, подальша оплата гонорару проводиться по факту надання послуги, виконання роботи, відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної в додатку 1 протягом 3 днів або за домовленістю сторін в кінці відповідного місяця.

В матеріалах справи наявні копії меморіальних ордерів №ПН27621713 від 31.08.2022, №ПН27896373 від 26.09.2022, №ПН28100103 від 18.10.2022, якими підтверджується перерахування позивачем на користь АО «Аргос» грошових коштів у сумі 30800,00 грн.

При цьому для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію Акту прийому-передачі послуг від 09.11.2022 за договором про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022, за змістом якого виконавець передав, а клієнт прийняв послуги за серпень-листопад 2022 року по справі №910/7353/22 у сумі 22599,60 грн, із них:

- 03.08.2022 - складання адвокатом позовної заяви (9 стор.), формування її, надсилання учасникам справи та до суду - 5400,00 грн;

- 21.09.2022 - участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва - 2400,00 грн;

- 21.09.2022 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 650,00 грн;

- 21.09.2022 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн;

- 19.10.2022 - участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва - 2400,00 грн;

- 19.10.2022 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 650,00 грн;

- 19.10.2022 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн;

- 09.11.2022 - участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва;

- 09.11.2022 - відшкодування добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні - 650,00 грн;

- 09.11.2022 - відшкодування транспортних витрат (витрати на бензин) для участі у судовому засіданні (Полтава-Київ, Київ-Полтава) - 2683,20 грн.

Наведеними документами підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №910/7353/22 у сумі 22599,60 грн.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

08.11.2022 від відповідача надійшли заперечення щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких відповідач зазначає, що витрати у сумі 22599,60 грн є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг.

Суд погоджується, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22599,60 грн не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Так, на переконання суду, за умови передбаченої процесуальним законом можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, наведені в акті прийому-передачі послуг від 09.11.2022 витрати у вигляді добових на відрядження до м. Києва для участі у судовому засіданні та транспортні витрати (у загальній сумі 9999,60 грн) в даному випадку не є необхідними, а тому такі витрати не підлягають включенню до витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Решта заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката - у сумі 12600,00 грн є обґрунтованими та підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду у справі №910/7353/22 позов задоволено частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидо бування» (Україна, 04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповіда льністю «Сервіс Ойл» (Україна, 36000, Полтавська обл., місто Полтава, вул.Небесної Сотні, будинок 9/17, ідентифікаційний код 38516938) основний борг у розмірі 17433576 (сімнадцять мільйонів чотириста тридцять три тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн 32 коп., пеню у розмірі 24394 (двадцять чотири тисячі триста дев`яносто чотири) грн 26 коп., 3% річних у розмірі 200500 (двісті тисяч п`ятсот) грн 57 коп., інфляційні втрати у розмірі 2311084 (два мільйони триста одинадцять тисяч вісімдесят чотири) грн 65 коп., судовий збір у розмірі 299543 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот сорок три) грн 34 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12474 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.12.2022

Суддя Ю.М. Смирнова