ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" листопада 2022 р. Справа № 18/10/14/2181

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників:

від Головного управління ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу ДПС представник не з`явився,

від публічного акціонерного товариства Дельта Банк - представник не з`явився,

від акціонерного товариства ПриватБанк - представник не з`явився,

від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Степура Ю.М. представник за довіреністю,

від сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край - представник не з`явився,

арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни,

ліквідатора Мисана Василя Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Носань Н.С. про

відшкодування грошової винагороди за рахунок кредиторів

у справі

за заявою Золотоніської об`єднаної державної податкової інспекції Черкаської

області Державної податкової служби, м. Золотоноша, Черкаської

області

до фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича,

с. Коробівка, Золотоніського району, Черкаської області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 серпня 2019 року припинено повноваження ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни. Призначено ліквідатором фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича арбітражного керуючого Мисана Василя Миколайовича. Продовжено строк ліквідаційної процедури фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича на 6 місяців.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17 травня 2021 року продовжено строк ліквідаційної процедури фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича та повноваження арбітражного керуючого Мисана Василя Миколайовича.

10 листопада 2022 року до Господарського суду Черкаської області від арбітражного керуючого Носань Н.С. надійшло клопотання про стягнення грошової винагороди за рахунок кредиторів, в якому арбітражний керуючий просить суд:

- стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 37 621,68 грн. та видати наказ;

- стягнути з публічного акціонерного товариства Дельта Банк на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 67 122,19 та видати наказ;

- стягнути з акціонерного товариства ПриватБанк на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 7 167,32 грн. та видати наказ;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 257,87 грн. та видати наказ;

- стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 5 820,94 грн. та видати наказ.

Ухвалою місцевого господарського суду від 10 листопада 2022 року розгляд клопотання арбітражного керуючого Носань Н.С. про відшкодування грошової винагороди за рахунок кредиторів призначено в судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 29 листопада 2022 року.

В судове засідання з`явився представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ліквідатор, а також арбітражний керуючий Носань Н.С.

Інші кредитори в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Від сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край надійшло заперечення на заяву арбітражного керуючого Носань Н.С.

Також сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край просило суд розглянути клопотання арбітражного керуючого Носань Н.С. за відсутності його представника.

Арбітражний керуючий Носань Н.С. в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримала та просила суд відшкодувати грошову винагороду за рахунок кредиторів.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та ліквідатор в судовому засіданні проти заяви арбітражного керуючого Носань Н.С. не заперечували.

В судовому засіданні, яке відбулося 29 листопада 2022 року згідно ч. 6 ст. 233, ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали зі справи №18/10/14/2181.

Розглянувши клопотання арбітражного керуючого Носань Н.С., заслухавши пояснення учасників судового засідання, судом встановлено наступне:

Постановою Господарського суду Черкаської області від 23 жовтня 2008 року фізичну особу підприємця Киряченка Сергія Григоровича визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 279 т. І).

Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року припинено повноваження ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Артеменка Олександра Олександровича.

Призначено ліквідатором фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича арбітражного керуючого Носань Наталію Сергіївну.

Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року припинено повноваження ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни.

Призначено ліквідатором фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича арбітражного керуючого Мисана Василя Миколайовича.

Затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого - ліквідатора Носань Наталії Сергіївни за період з 19 квітня 2018 року по 09 серпня 2019 року в сумі 117 990 грн. 00 коп.

Судом враховано, що згідно Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21 квітня 2019 року, а введено його в дію з 21 жовтня 2019 року.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України Про введення в дію Закону України Про банкрутство (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21 жовтня 2019 року, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою даного Кодексу.

Відповідно до ч. ч.1, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі, якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

З урахуванням положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, а також ст. 113 Кодексу судом враховано, що відповідно до чинної редакції приписів ч. 1 ст. 115 та ч. 3 ст. 116 КзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. При цьому обов`язково умовою є те, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Отже, на етапі погашення боргів боржника фізичної особи в Кодексі України з процедури банкрутства не визначено, що у разі закінчення внесених заявником/боржником авансованих коштів або відсутності коштів та майна у боржника, суд може стягнути з кредиторів кошти для сплати арбітражному керуючому винагороди та/або відшкодування понесених ним витрат.

Інститут про неплатоспроможність фізичної особи має свої відмінності (особливості) від інституту про банкрутство юридичної особи.

Зокрема, Кодекс України з процедур банкрутства розширює можливості щодо оплати послуги арбітражного керуючого у справах про банкрутство юридичної особи, які ініційовані кредиторами.

Крім того, важливою відмінністю двох інститутів є і те, що у справах про банкрутство юридична особа ліквідується, проте, за фізичною особою зберігається ряд обов`язків та остання не втрачає право на працю та інші можливості для набуття статків.

Проте, судом враховано, що дану справу порушено (відкрито) не за заявою боржника фізичної особи, а за заявою кредитора юридичної особи.

Крім того, арбітражний керуючий Носань Наталія Сергіївна була призначена судом та виконувала повноваження ліквідатора у той час коли Кодекс України з процедур банкрутства ще не діяв, а діяли норми Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14 травня 1992 року №2343-XII, з урахуванням внесених змін та положень п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 22 грудня 2011 року № 4212-VІ.

Так, згідно п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 22 грудня 2011 року № 4212-VІ положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

На момент набрання чинності Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 22 грудня 2011 року № 4212-VІ господарським судом вже було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.

Отже, у період з 19 квітня 2018 року по 09 серпня 2019 року правовідносини щодо здійснення оплати послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) та відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням повноважень ліквідатора у ліквідаційній процедурі боржника (підстави та порядок), були врегульовані, нормами ст. 3-1 Закону у відповідній редакції.

Зокрема, нормами ч. 12 ст. 3-1 Закону про банкрутство було передбачено, що оплата послуг арбітражного керуючого за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство (ч. 14 ст. 3-1 Закону про банкрутство).

З цього приводу, узагальнюючи висновки щодо застосування відповідних норм Закону про банкрутство, судова колегія Касаційного господарського суду Верховного Суду у своїй постанові від 26 січня 2021 року зі справи № 10/Б-5022/1359/2011 зазначила наступне:

У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Закон не ставить визначення джерела оплати послуг арбітражного керуючого та порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

У зв`язку з відсутністю у банкрута будь-яких майнових активів, покладення оплати грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі пропорційно на кредиторів, є правомірним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 15/55/2011/5003).

Крім того, у вказаній справі Верховний Суд не вбачав порушення судами попередніх інстанцій вимог Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки згідно з ч. 3 ст. 46 цього Закону, в ході ліквідаційної процедури здійснюється фінансування витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури банку, а компенсація оплати праці ліквідатора, може бути віднесена ліквідатором банку до витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури з метою одержання активів банку.

Ухвала суду від 14 серпня 2019 року, якою було затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого - ліквідатора Носань Наталії Сергіївни за період з 19 квітня 2018 року по 09 серпня 2019 року в сумі 117 990 грн. 00 коп. є чинною.

Отже, виконуючи повноваження ліквідатора у період з 19 квітня 2018 року по 09 серпня 2019 року арбітражний керуючий Носань Н.С. мала законні (легітимні) сподівання (очікування), що у разі відсутності у банкрута будь-яких майнових активів, то оплату грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі буде покладено судом пропорційно на кредиторів.

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має легітимне очікування, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є чинний закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (п. 68 рішення ЄСПЛ у справі Воловік проти України; п. 35 рішення ЄСПЛ у справі Суханов та Ільченко проти України.

Також судом враховано, що у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі №910/32824/15 зазначено, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №912/1783/16).

Не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, інших його активів чи грошових коштів, жодним чином не має впливати на оплату його послуг.

Суд касаційної інстанції вказав, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

У постанові від 04 жовтня 2018 року по справі №916/1503/17 Верховний Суд зазначив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10 серпня 1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Крім того судом враховано правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 грудня 2021 року зі справи №902/626/20, а також висновки суду апеляційної інстанції за результатами нового розгляду справи в суді (постанова (Північно-Західного апеляційного господарського суду від 07 червня 2022 року зі справи №902/626/20).

Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 14 грудня 2021 року зі справи №902/626/20 вказав, що можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.

З огляду на викладене, відмінність боржників яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат, а тому судами попередніх інстанцій помилково не враховано правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 910/2923/15-г, від 01 серпня 2018 у справі № 912/1783/16, від 16 квітня 2019 року у справі № 914/2458/16, від 30 січня 2019 року у справі № 910/32824/15.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою суду від 29 вересня 2008 року визнано конкурсними кредиторами по даній справі:

Золотоніську об`єднану державну податкову інспекцію (правонаступником якої по даній справі згідно ухвали суду від 26 липня 2021 року є Головне управління ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу ДПС), відкрите акціонерне товариство Сведбанк, відкрите акціонерне товариство Кредитпромбанк (правонаступником якого згідно ухвали суду від 29 березня 2016 року є публічне акціонерне товариство Дельта Банк), управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі (правонаступником якого згідно ухвали суду від 08 травня 2018 року є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області), сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Пальміра (назву підприємства змінено на сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край) у справі №14/2181, розмір іх вимог і черговість задоволення згідно з реєстром, що додається та затверджено цей реєстр.

Так, згідно реєстру вимог конкурсних кредиторів фізичної особи підприємця Киряченка Сергія Григоровича кредиторські вимоги визнано в наступних розмірах та черговості:

- Золотоніська об`єднана державна податкова інспекція на суму 803 646 грн. 07 коп. 3 черга, 247 712 грн. 63 коп. 6 черга;

- сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Пальміра на суму 162 544 грн. 45 коп. 4 черга;

- управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі на суму 5 371 грн. 10 коп. 2 черга, 1 835 грн. 16 коп. - 6 черга;

- відкрите акціонерне товариство Кредитпромбанк на суму 589 989 грн. 66 коп. 4 черга, 1 285 652 грн. 26 коп. 6 черга;

- відкрите акціонерне товариство Сведбанк на суму 864 750 грн. 00 коп. - 1 черга, 47 859 грн. 94 коп. - 4 черга, 48 614 грн, 56 коп. - 6 черга, вимоги якого частково забезпечені заставою;

- закрите акціонерне товариство Комерційний банк ПрватБанк в особі філії Черкаське головне регіональне управління ЗАТ КБ ПриватБанк на суму 200 294 грн. 71 коп. 1 черга, вимоги, якого повністю забезпечені заставою.

Проте, згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ Сведбанк було перетворено у ПАТ Сведбанк, що в подальшому змінило найменування на публічне акціонерне товариство Омега Банк, а юридичну особу ПАТ Омега Банк припинено.

Також судом не встановлено наявність поданих чи задоволених скарг щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень з метою затягування розгляду справи про неплатоспроможність боржника.

Розглядаючи заяву арбітражного керуючого в частині вимог про пропорційне стягнення основної грошової винагороди з кредиторів у даній справі, судом було також враховано наступне.

За виконання повноважень ліквідатора у даній справі арбітражному керуючому Носань Н.С. не виплачено 117 990 грн. 00 коп.

18 жовтня 2021 року відбувся електронний аукціон з продажу майна банкрута: Ѕ нежитлової будівлі загальною площею 168,7 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, б/н, с. Нова Дмитрівка, Золотоніський район, Черкаська область, що підтверджується протоколом від 18 жовтня 2021 року.

Переможцем аукціону визнано фізичну особу-підприємця Федоренка А.П.

Проте, основна грошова винагорода арбітражному керуючому Носань Н.С. не була погашена.

Матеріали справи свідчать, що фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створювався; майно та кошти банкрута, які могли б бути спрямовані для сплати винагороди арбітражного керуючого також відсутні.

З наданого суду звіту ліквідатора вбачається, що у банкрута немає інших активів чи грошових коштів.

Отже, сплата основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора у даній справі повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Обставини, що вказані кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край у своїх запереченнях не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого Носань Н.С. з вищенаведеного судом.

З урахуванням загальної суми визнаних кредиторських вимог за виключенням вимог ліквідованого відкритого акціонерного товариства Сведбанку з Головного управління ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу ДПС підлягає стягненню 31,89% від загальної суми винагороди арбітражному керуючому, з публічного акціонерного товариства Дельта Банк 56,89%, з акціонерного товариства ПриватБанк 6,07%, з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 0,22% та з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край 4,93 %.

З огляду на викладене та керуючись ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Носань Н.С. про відшкодування грошової винагороди за рахунок кредиторів задовольнити.

2.Стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу ДПС, вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, ідентифікаційний код 44131663 на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вул. Сумгаїтська, буд. 7, м. Черкаси, грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 37 621 грн. 68 коп. (тридцять сім тисяч шістсот двадцять одна гривня 68 коп.).

3.Стягнути з публічного акціонерного товариства Дельта Банк, вул. Щорса, 36-Б, м, Київ, ідентифікаційний код 34047020 на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вул. Сумгаїтська, буд. 7, м. Черкаси, грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 67 122 грн. 19 коп. (шістдесят сім тисяч сто двадцять дві гривні 19 коп.).

4.Стягнути з акціонерного товариства ПриватБанк, вул. Грушевського, 1 -Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570 на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вул. Сумгаїтська, буд. 7, м. Черкаси, грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 7 167 грн. 32 коп. (сім тисяч сто шістдесят сім гривень 32 коп.).

5.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, ідентифікаційний код 21366538 на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вул. Сумгаїтська, буд. 7, м. Черкаси, грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 257 грн. 87 коп. (двісті п`ятдесят сім гривень 87 коп.).

6.Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край, вул. Обухова, 52/3, м. Золотоноша, Черкаської області, ідентифікаційний код 25207363 на користь арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вул. Сумгаїтська, буд. 7, м. Черкаси, грошову винагороду та витрати ліквідатора в сумі 5 820 грн. 94 коп. (п`ять тисяч вісімсот двадцять гривень 94 коп.).

Видати відповідні накази.

7. Копію ухвали надіслати Головному управлінню ДПС у Черкаській області, як відокремленого підрозділу ДПС, публічному акціонерному товариству Дельта Банк, акціонерному товариству ПриватБанк, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області, сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю Придніпровський Край, арбітражному керуючому Носань Н.С. та ліквідатору Мисану Василю Миколайовичу.

Повний текст ухвали складено 07 грудня 2022 року.

Суддя А.В. Васянович