ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Справа№ 925/1660/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дмитренко Лесі Іванівни

на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2022 (повний текст складено 16.02.2022)

у справі № 925/1660/21 (суддя Грачов В.М.)

за позовом фізичної особи-підприємця Дмитренко Лесі Іванівни

до ОСОБА_1

про стягнення 112 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Дмитренко Леся Іванівна звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 112 000,00 грн неустойки, на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2019.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх договірних обов`язків із своєчасного повернення об`єкта оренди після припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2019.

У зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України неустойку за період з 01.06.2020 по 09.09.2021.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.01.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця Дмитренко Лесі Іванівни 56 000 грн неустойки та 2270,00 грн судових витрат. У задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 56 000 грн неустойки - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Дмитренко Леся Іванівна звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2022 у справі № 925/1660/21 та прийняти нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що прийняте по справі оскаржуване судове рішення не відповідає дійсним обставинам справи та винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що суд першої інстанції:

- в порушення вимог ст.ст. 80, 170 Господарського процесуального кодексу України долучив до матеріалів справи клопотання відповідача про приєднання доказів на підтвердження його позиції, яке надане відповідачем з порушенням процесуальних строків та на підставі якого місцевий господарський суд прийняв оскаржуване судове рішення;

- безпідставно дійшов висновку щодо ухилення позивача від обов`язку прийняти у відповідача орендоване майно у період з 24.02.2021 по 09.09.2021.

Узагальнений виклад позиції відповідача

Відповідач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 у справі № 925/1660/21 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2022, справу № 925/1660/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Дмитренко Лесі Іванівни на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2022 у справі № 925/1660/21, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2019 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди нежитлового приміщення (надалі - договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець зобов`язався передати орендарю, а останній прийняти у тимчасове платне користування приміщення магазину з майном, а саме: холодильним обладнанням, вітринами різного типу та іншим, що визначене у п. 1.2. цього договору, а також зобов`язався сплачувати орендодавцю орендну плату.

Сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема наступні пункти договору:

- п. 1.2. предметом договору є нежитлове приміщення магазину з майном, а саме: холодильним обладнанням, вітринами, яке передається в оренду за цим договором (надалі - приміщення, об`єкт оренди), знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олексія Панченка (Ярослава Галана), 9;

- п. 2.1. приміщення надається в оренду на строк до 31.12.2019 з моменту підписання цього договору;

- п. 4.1. станом на 01.07.2019 заборгованість орендаря перед орендодавцем за користування приміщенням, яке визначене у п.п. 1.1, 1.2 даного договору складає 224 000 грн, сплата якої здійснюється орендарем відповідно до п. 6.1.2 та п. 6.1.3 даного договору;

- п. 4.2. граничний термін сплати боргу визначеного в п. 4.1 даного договору 30.09.2019;

- п. 4.3. розмір орендної плати за користування приміщенням з дати укладання даного договору складає 3500 грн;

- п.п. 4.4.,4.5. орендна плата за липень 2019 року сплачується орендарем на рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місця за користування орендованим майном у поточному місяці. Починаючи з серпня 2019 року орендна плата вноситься до 20 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата;

- п.п. 13.1.,13.2. договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний його сторонами, та скріплений печаткою з боку орендодавця.

Як вбачається з Акту приймання-передачі об`єкта оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування приміщення магазину з майном, а саме: холодильним обладнанням, вітринами різного типу та іншим, що є предметом оренди та розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Олексія Панченка (Ярослава Галана), 9 у належному технічному стані.

01.11.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно з якою у зв`язку із переходом банківської системи України на новий формат рахунків сторони виклали п. 14 договору в новій редакції в частині банківських реквізитів орендодавця.

28.12.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, у якій сторони дійшли згоди продовжити оренду на строк до 31.05.2020.

Предмет оренди належить орендодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2012 та Витягу про державну реєстрацію прав № 36990756 від 26.12.2012.

Вказані вище обставини також були встановлені у рішенні Господарського суду Черкаської області від 23.03.2021 у справі № 925/1584/20, в якому позов фізичної особи-підприємець Дмитренко Л.І. задоволено повністю, стягнуто із ОСОБА_1 274 000 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 01.07.2019 та 4110 грн судового збору.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2021, 13.05.2021, та 19.07.2021 позивач звертався до відповідача з претензіями від 22.04.2021, 12.05.2021, та 19.07.2021 про звільнення приміщення магазину та передачі його орендодавцю актом приймання-здачі.

Із довідки начальника Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області полковника поліції В. Матюшенка від 30.04.2021 вбачається надання відповіді відповідачу за її зверненням №ЄО 18620 від 12.04.2021 щодо неправомірних дій позивача, в якій зазначено наявність ознак цивільно-правових відносин між сторонами та факт зміни 23.02.2021 останньою вхідних замків до орендованого заявником приміщення магазину "Кошик" по вул. Олексія Панченка (Ярослава Галана), 9, у м. Черкаси.

Вказана довідка також підписана дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції І. Солодкою та погоджена начальником сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області майором поліції С. Мельником.

Із довідки начальника Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області полковника поліції Володимира Матюшенка № 3461/46-2021 від 30.04.2021 року вбачається надання відповіді відповідачу за її зверненням №ЄО 18620 від 12.04.2021 щодо неправомірних дій позивача, в якій зазначено, що за результатами перевірки не виявлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, підстав для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

19.05.2021 відповідач зверталась із претензією до позивача від 18.05.2021 з вимогою узгодження дати та часу передачі орендованого майна за актом прийому передачі.

05.08.2021 начальник Управління поліції охорони в Черкаській області Національної поліції України В. Курятник в листі № 2106 повідомив відповідачу на його звернення, що договір №4166/ч від 01.11.2017 року укладений із заявником про надання послуг охорони магазину "Кошик", що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. О.Панченка, 9 припинено за заявою від 20.03.2021.

В подальшому, 09.09.2021 між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі приміщень, з якого вбачається, що орендар - відповідач повернув позивачу предмет оренди - нежитлове приміщення магазину з майном, а саме: холодильним обладнанням, вітринами, яке передається в оренду за цим договором (надалі - приміщення, об`єкт оренди), знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олексія Панченка (Ярослава Галана), 9.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач, у зв`язку з поверненням відповідачем об`єкта оренди договору лише 09.09.2021, тобто після припинення його дії - 31.05.2020, нарахував відповідачу на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України неустойку в розмірі 112 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.01.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця Дмитренко Лесі Іванівни 56 000 грн неустойки та 2270,00 грн судових витрат. У задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 56 000 грн неустойки - відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Предметом позову у справі, що розглядається, є зокрема стягнення неустойки за прострочення повернення орендованого майна в сумі 112 000,00 грн, яка розрахована за період прострочення з 01.06.2020 по 09.09.2021 на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Невиконання наймачем передбаченого ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка за ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Судом першої інстанції встановлено, що укладений сторонами 01.07.2019 договір оренди нежитлового приміщення магазину "Кошик", що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олексія Панченка (Ярослава Галана), 9 припинився 31.05.2020 року за закінченням строку його дії.

Водночас, відповідач свого зобов`язання з добровільного повернення об`єкта оренди не виконав та продовжив користування орендованим майном до 23.02.2021 - моменту заміни позивачем вхідних замків до орендованого приміщення.

В подальшому, після 20.03.2021 спірне приміщення відповідачем знято з охорони, що підтверджено листом начальника Управління поліції охорони в Черкаській області Національної поліції України № 2106 від 05.08.2021 та не заперечено представниками сторін в судовому засіданні під час розгляду даної справи судом першої інстанції і перереєстровано охорону приміщення за позивачем з 01.04.2021.

Лише 09.09.2021 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі спірного приміщення.

Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем були порушені договірні зобов`язання в частині повернення орендованого приміщення після припинення дії договору - 31.05.2020, оскільки останній з 01.06.2020 по 23.02.2021 продовжував користуватись орендованим приміщенням, позивач правомірно заявив до стягнення передбачену ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України неустойку.

Спірна заборгованість зі сплати неустойки на суму 56000 грн (3500 грн *2*8 міс.) підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, тому вимога позивача у вказаній сумі підлягає задоволенню у судовому порядку.

Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки за період з 24.02.2021 по 09.09.2021 судова колегія вважає правомірним висновком суду першої інстанції про те, що наданими у справу доказами підтверджено неодноразове звернення відповідача до позивача та органів поліції після 23.02.2021 із заявами про передачу орендованого майна та неправомірність дій позивача щодо доступу до приміщення, повернення особистого майна відповідача, однак фактично акт приймання-передачі спірного приміщення підписано сторонами лише 09.09.2021 року. Тобто, заміна позивачем 23.02.2021 замків орендованого приміщення унеможливила використання відповідачем спірним приміщенням відповідно підстави стягнення з нього неустойки у період з 24.02.2021 по 09.09.2021 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу вимог ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку з наведеним, твердження позивача щодо безпідставного висновку місцевого господарського суду про ухилення позивача від обов`язку прийняти у відповідача орендоване майно у період з 24.02.2021 по 09.09.2021 спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права.

Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 80, 170 Господарського процесуального кодексу України долучено до матеріалів справи клопотання відповідача про приєднання доказів на підтвердження його позиції, яке надане останнім з порушенням процесуальних строків та на підставі якого місцевий господарський суд прийняв оскаржуване судове рішення, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідачем пропущено строк на подання таких доказів до суду першої інстанції за встановленим строк ухвалою місцевого господарського суду від 10.12.2021 лише на один день, що є не суттєвим пропущенням строку.

Підсумовуючи вищевикладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми 56 000 грн неустойки.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дмитренко Лесі Іванівни залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2022 у справі № 925/1660/21 - без змін.

Матеріали справи № 925/1660/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко