УХВАЛА

м. Київ

05.12.2022Справа № 910/13155/22

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМКОЛ"

до 1) Товариства з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат"; 2) Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"; 3) Міністерства економіки України

про визнання договорів недійсними

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЙМКОЛ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат"; 2) Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод"; 3) Міністерство економіки України про визнання договорів недійсними.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Під вимогою треба розуміти матеріально-правову вимогу, тобто, предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

З резолютивній частині позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено чотири позовних вимоги немайнового характеру, зокрема:

- визнати недійсним Договір поворотної фінансової допомоги № 720-534-FA18 від 25.10.2018, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат" та Державним підприємством "Уладівський спиртовий завод"; 3) Міністерство економіки України;

- визнати недійсним Договір поворотної фінансової допомоги № 720-196-FA19 від 28.05.2019, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат" та Державним підприємством "Уладівський спиртовий завод"; 3) Міністерство економіки України;

- визнати недійсним Договір поворотної фінансової допомоги № 720-401-FA19 від 16.12.2019, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат" та Державним підприємством "Уладівський спиртовий завод"; 3) Міністерство економіки України;

- визнати недійсним Договір поворотної фінансової допомоги № 720-194-FA20 від 27.08.2020, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "Перечинський лісохімічний комбінат" та Державним підприємством "Уладівський спиртовий завод"; 3) Міністерство економіки України/

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсними договорів поворотної фінансової допомоги, укладених між ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" (визначено в якості відповідача-1) та ДП "Уладівський спиртовий завод" (визначено в якості відповідача-2), які, на думку позивача, укладені з порушенням вимог цивільного законодавства та порушують його права, як власника об`єкта малої приватизації - Державного підприємства "Уладівський спиртовий завод",

Таким чином, на розгляд Господарському суду міста Києва передано господарсько-правовий спір, пов`язаний з укладанням конкретних договорів між двома суб`єктами господарювання, який відповідно до правил підсудності, встановлених нормами ГПК України, підлягає розгляду Господарським судом Вінницької області, тобто за місцезнаходженням юридичних осіб: ТДВ "Перечинський лісохімічний комбінат" та ДП "Уладівський спиртовий завод", які уклали оспорювані заявником правочини.

Натомість, позивачем до кола відповідачів віднесено Міністерство економіки України - центральний орган виконавчої влади, що вимагає застосування правил виключної підсудності, тобто - звернення не до Господарського суду Вінницької області (за місцезнаходженням відповідачів-1, 2), а до Господарського суду міста Києва.

При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано у позовній заяві підстав для звернення з позовом до Міністерства економіки України, як і не обґрунтовано, чим саме порушене право позивача Міністерством економіки України.

Наведене свідчить про безпідставне залучення в якості співвідповідача-3 - Міністерство економіки України, з метою зміни підсудності.

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (частина друга статті 43 Господарського процесуального кодексу України).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

При цьому, суд зазначає, що у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції судів.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Аналізуючи зазначені норми, можна дійти висновку, що обставинами, які доводять наявність зловживання процесуальними правами учасником справи є: наявність відповідного процесуального права в учасника справи; використання такого права завідомо без наявності як фактичних, так і юридичних підстав; реалізація процесуального права переслідує мету штучного маніпулювання процесуальним порядком розгляду справи.

Таким чином, оскільки Міністерство економіки України не є особою, яка укладала оспорювані правочини, позивачем не обґрунтовано підстав для звернення з позовом до Міністерства економіки України, суд вбачає в діях позивача щодо подання даної позовної заяви зловживання процесуальними правами.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву заявнику без розгляду на підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 162, 234-235, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати дії Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЙМКОЛ" щодо подання позовної заяви за вих. №б/н від 22.11.2022 зловживанням його процесуальними правами.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМКОЛ" за вих. №б/н від 22.11.2022 з доданими до неї документами - повернути без розгляду.

3. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов