ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

22 листопада 2022 року Справа № 926/3557/22

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М. за участю секретарки судового засідання Петровської В.С., розглянувши справу №926/3557/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" (61009, м. Харків, пров. 3-й Рудниковий, 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваон Груп" (58018, м. Чернівці, пров. Складський, 11)

про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 27 334,99 грн

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваон Груп" про стягнення попередньої оплати в сумі 27334,99 грн за неналежне виконання умов договору поставки товару.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕМІТ ЛТД" (після зміни назви ТОВ "Саваон Груп") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" була досягнута домовленість щодо поставки відповідачем товару позивачу, а саме: гідроштовхача ТЕ-30 2шт., блок резисторів Б6 У2 ИРАК 434.332.004-01 5 шт., котушка КТПВ 623 220В 2 шт. А позивач на підставі рахунків на оплату №355 від 07.09.2021 року на суму 6 960,00 грн та №415 від 19.10.2021 року на суму 20 374,99 грн оплачує товар, що підтверджується платіжними дорученнями №БМ11884 від 04.10.2021 року на суму 6960,00 грн та №БМ12914 від 28.10.2021 року на суму 20 374,99 грн.

В порушення умов договору відповідач станом на 26.09.2022 року товар позивачу не поставив, що призвело до звернення позивача до суду.

26.09.2022 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№3557 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №926/3557/22.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк у 10 календарних днів для усунення зазначених недоліків.

13.10.2022 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх.№3802).

Ухвалою суду від 13.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 02.11.2022 року.

Ухвалою суду від 02.11.2022 року у зв`язку із неявкою сторін відкладено розгляд справи на 22.11.2022 року.

17.11.2022 року представником позивача на поштову адресу суду подано клопотання про розгляд справи без його участі (вх.№4503).

У судове засідання, 22.11.2022 року сторони або уповноважені ними представники не з`явились, при цьому слід відміти, що в матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи без його участі (вх.№4503).

Відповідач письмовий відзив на позов не подав та не скористався наданим ст.42 ГПК України правом на участь у засіданнях суду, причини не з`явлення суду не відомі, при цьому судом встановлено, що ухвали суду були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу: 58018, м.Чернівці, пров. Складський, 11, яка зазначена у витязі з ЄДРПОУ. Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресою, проте конверти повернулися до суду без вручення із відповідною відміткою про це органу поштового зв`язку (за зазначеною адресою відсутній).

Як звернув увагу Верховний суд у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 910/16409/15 свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялась за офіційною адресою, є порушенням норм процесуального права та може бути розцінено судом, як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частинами 2, 3 ст.120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Чернівецької області та визначеними у них датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З метою розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕМІТ ЛТД" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" (покупець) у спрощений спосіб відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України домовились, що продавець постачає, а покупець отримує та оплачує товар, а саме: гідроштовхача ТЕ-30 2шт., блок резисторів Б6 У2 ИРАК 434.332.004-01 5 шт., котушка КТПВ 623 220В 2 шт.

У Єдиний Державний Реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань 14.12.2021 року були внесені зміни у найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМІТ ЛТД" змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Саваон Груп".

Предметом домовленості між сторонами є товар, а саме: гідроштовхач ТЕ-30 2шт., блок резисторів Б6 У2 ИРАК 434.332.004-01 5 шт., котушка КТПВ 623 220В 2 шт., ціна якого визначена сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" на підставі рахунку на оплату №355 від 07.09.2021 року перерахувало на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 6 960, 00 грн в т.ч. ПДВ, в призначенні платежу вказано: "сплата за гідроштовхач зг.рах.№355 від 07.09.2021 року", що підтверджується платіжним дорученням №БМ11884 від 04.10.2021 року та на підставі рахунку на оплату №415 від 19.10.2021 року перерахували грошові кошти в сумі 20 374,99 грн в т.ч. ПДВ, в призначенні платежу вказано: " сплата за блок резісторів та котушку зг.рах.№415 від 19.10.2021 року", що підтверджується платіжним дорученням №БМ12914 від 28.10.2021 року.

24.01.2022 року позивачем було сформовані листи-вимоги № 49/01, №249/12, в яких останній просив, у зв`язку з непоставленням товару повернути перераховані кошти. Вказані вимоги направленні відповідачу 01.02.2022 року.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Саваон Груп" товар не поставив, вимоги про повернення сплачених грошових коштів залишив без уваги, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 27 334,99 грн.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в рамках досудового врегулювання спору направлено відповідачу 24.01.2022 року листи-вимоги за вих.№49/01 та вих.№249/12, в яких позивач вимагає поставити товар або повернути грошові кошти у розмірі 27 334,99 грн у строк протягом 7 днів з дати отримання даних листів-вимог. Проте, матеріали справи не містять жодних доказів щодо виконання відповідачем вимоги позивача про повернення позивачу повної суму за попередньо оплачений товар, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 27 334,99 грн.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 27 334,99 грн згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідачем вказаний обов`язок не спростований, доказів поставки товару позивачу, який здійснив оплату за нього у розмірі 27 334,99 грн, що підтверджується наявним матеріалах справи платіжним дорученням або повернення попередньої оплати за договором, не надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості, а відтак є всі підстави для повернення позивачу передоплати в сумі 27334,99 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статями 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 194, 232, 233, 236 238, 240 241, 247 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" (61009, м. Харків, пров. 3-й Рудниковий, 6) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваон Груп" (58018, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, м. Чернівці, пров. Складський, буд.11) про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 27334,99 грн задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Саваон Груп" (58018, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, м. Чернівці, пров. Складський, буд.11, код 43413078) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Харківські будматеріали" (61009, м. Харків, пров. 3-й Рудниковий, 6, код 41892690) попередню оплату в сумі 27334,99 грн (двадцять сім тисяч триста тридцять чотири гривні дев`яносто дев`ять копійок) та судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2022 року

Суддя С.М. Гушилик