РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2022 року м. Чернігівсправа № 927/759/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Ноувен М.П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРБІС АГРО»,

пр-т Леся Курбаса, буд.17, кв.24, м. Київ, 03194;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Іванівка АГ»,

вул. Садова,26А, с. Красне, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 15572;

про стягнення 188069,30 грн;

без виклику представників сторін;

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРБІС-АГРО», звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про стягнення 188069,30 грн заборгованості, а саме: 147562,74 грн боргу, 17568,24 грн пені, 17707,53 грн штрафу,1758,63 грн 5% річних, 3472,16 грн інфляційних.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді.

Позиції учасників справи. Заяви та клопотання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № SP.12.03-14 від 12.03.2021.

13.10.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив, посилаючись на наступне.

- позивачем не надано відповідних довіреностей, на підставі яких здійснювалося прийняття Товару;

-оскільки у видаткових накладних наявний підпис іншої особи, а не виконавчого органу Товариства (Директора), не можна вважати, що особа вчиняла дії по отриманню товару належним представником Товариства та діяла від імені юридичної особи;

- первинні документи не містять всіх обов`язкових реквізитів, передбачених діючим законодавством України;

-акт звірки не має бути доказом, як документ, що підтверджує заборгованість або здійснення операцій між сторонами;

-акти надання послуг на суму 98160 грн не є доказами наявності заборгованості по спірному договору;

-позивачем не надано доказів направлення та отримання відповідачем рахунків на оплату, а отже, строк розрахунку за Товар не настав і штрафні санкції за несвоєчасну оплату не повинні нараховуватись;

- відповідач посилається на наявність форс-мажорних обставин, що унеможливлює застосування до відповідача штрафних санкцій.

Відзив на позов прийнято судом до розгляду. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.

26.10.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначає наступне.

- відповідач не заперечує факт укладення між сторонами спірного договору;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що документи підписані поза волею юридичної особи, від імені якої він підписав документи;

- разом із товаром відповідачу направлялися видаткові накладні та рахунки на їх оплату, Отримуючи товар, відповідач ставив відмітку (у тому числі підпис та печатку) на видаткових накладних, які повертав позивачу;

-твердження відповідача про неотримання рахунків на оплату спростовується банківськими виписками про часткову оплату, де зазначені рахунки на оплату;

-після кожного відвантаження товару позивачем складались податкові накладні та направлялись на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Податкові накладні по всім видатковим накладним були зареєстровані, що підтверджується відповідними квитанціями. Останнє свідчить про отримання відповідачем податкового кредиту та фактичне здійснення господарської операції по договору.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно -правове обґрунтування.

12.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Орбіс Агро» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» (далі - Покупець) укладено договір № SP.12.03-14 (далі - Договір).

За умовами Договору:

п.1.1. Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю запасні частини до сільськогосподарської техніки (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та сплатити за нього ціну (вартість) у відповідності з цим Договором.

п. 1.3. Кількість, номенклатура та ціна Товару узгоджується між Продавцем та Покупцем на момент поставки і визначаються в видатковій накладній.

Відповідно до розділу 2, визначено ціну та вартість товару.

п.2.1. Ціна Товару, що передається за цим Договором, встановлюється в гривнях і визначається в узгодженій Сторонами на момент поставки видатковій накладній. Загальна вартість Товару включає вартість Товару, маркування, тару, пакування.

п. 3.1. Продавець поставляє Товар Покупцю згідно правил «Інкотермс - 2010» на умовах FCA:

- за товарно - транспортною накладною від перевізника «Нова Пошта» у відділенні № 17 (вантажне) за адресом : вул. Дніпровська, 34, м. Чернігів.

- або за експрес накладною від кур`єрської служби доставки за адресом: вул. Садова, 26, с. Красне, Чернігівський район, Чернігівська область.

п. 3.2. Приймання Товару за кількістю проводиться на підставі та згідно видаткових накладних.

п. 3.4. Право власності на Товар та всі ризики переходять від Продавця до Покупця з моменту отримання Товару Покупцем.

п. 4.1. Розрахунки за Товар проводяться в національній валюті України - гривні за курсом до ЄВРО.

п. 4.4. Оплата за Товар проводиться Покупцем на підставі рахунку не пізніше 14 календарних днів з моменту отримання Товару.

Відповідальність сторін визначається розділом 6 Договору.

Так, відповідно до п. 6.1. та п. 6.3., за порушення умов Договору винна Сторона несе відповідальність відповідно до умов даного Договору та чинного законодавства України.

У разі прострочення оплати поставленого Товару Покупець зобов`язується сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

п. 6.4. Покупець несе відповідальність за порушення строків платежів за Товар, у розмірі, що передбачений п. 6.2. цього Договору та сплачує 5% річних від простроченої до сплати суми.

п. 6.5. У разі прострочення оплати Товару:

- на термін, більший ніж 30 (тридцять) календарних днів, Покупець додатково зобов`язується сплатити Продавцю штраф в розмірі 7% від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару;

- у разі прострочення оплати на термін, більший ніж 45 календарних днів, Покупець додатково зобов`язується сплатити Продавцю штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару;

- у разі прострочення оплати на термін, більший ніж 60 (шістдесят) календарних днів, Покупець додатково зобов`язується сплатити Продавцю штраф в розмірі 12% від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару.

п. 9.1. Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін. Строк дії Договору - один рік з моменту набуття чинності, а частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Строк дії Договору пролонгується автоматично на наступний календарний рік, якщо за 30 днів до його закінчення жодна із Сторін у письмовій формі не оголосила про своє бажання розірвати Договір.

На виконання умов договору Продавцем було поставлено Покупцю товар на загальну суму 458 917,60 грн.

Дані поставки підтверджуються видатковими накладними:

- видаткова накладна № 293 від 12.03.2021 на суму 20 352,00 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 497 від 01.04.2021 на суму 9 024,38 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 534 від 06.04.2021 на суму 11 520,00 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 621 від 13.04.2021 на суму 2 194,24 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 706 від 19.04.2021 на суму 3 780,00 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 139 від 17.02.2022 на суму 39 840,88 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 169 від 18.02.2022 на суму 205 587,41 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 157 від 18.02.2022 на суму 11 832,48 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 274 від 18.04.2022 на суму 5 616,00 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 279 від 19.04.2022 на суму 460,80 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 296 від 21.04.2022 на суму 2 880,00 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 388 від 11.05.2022 на суму 2 380,75 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 402 від 13.05.2022 на суму 40 249,86 грн (з ПДВ);

- видаткова накладна № 407 від 13.05.2022 на суму 5 038,80 грн (з ПДВ).

Продавцем були виставлені рахунки на оплату товару відповідно до видаткових накладних:

- Рахунок № 465 від 12.03.2021 на суму 20 352,00 грн,

- Рахунок № 659 від 29.03.2021 на суму 9 024,38 грн,

- Рахунок № 748 від 05.04.2021 на суму 11 520,00 грн,

- Рахунок № 859 від 13.04.2021 на суму 2 194,24 грн,

- Рахунок № 877 від 14.04.2021 на суму 3 780,00 грн,

- Рахунок № 201 від 07.02.2022 на суму 80 090,74 грн,

- Рахунок № 210 від 11.02.2022 на суму 205 587,41 грн,

- Рахунок № 256 від 14.02.2022 на суму 11 832,48 грн,

- Рахунок № 444 від 18.04.2022 на суму 5 616,00 грн,

- Рахунок № 452 від 19.04.2022 на суму 460,80 грн,

- Рахунок № 476 від 21.04.2022 на суму 2 880,00 грн,

- Рахунок № 630 від 13.05.2022 на суму 5 038,80 грн,

Покупець частково оплатив товар відповідно до видаткових накладних та рахунків на оплату, що підтверджується банківськими виписками по рахунку від 21.04.2022 на суму 6 076,80 грн, 18.04.2022 на суму 5 616,00 грн, 15.02.2022 на суму 13 983,91 грн, 15.02.2022 на суму 205587,41 грн, 10.02.2022 на суму 8 0090,74 грн. Всього на суму 311354,86 грн.

Крім того, позивачем надавались послуги з ремонту сільгсптехніки, що підтверджується Актами надання послуг № 711 від 15.04.2021 на суму 13920 грн, № 712 від 16.04.2021 на суму 4320 грн, № 713 від 19.04.2021 на суму 4320 грн, № 365 від 06.05.2022 на суму 13680 грн, № 370 від 09.05.2022 на суму 15120 грн, № 393 від 10.05.2022 на суму 7920 грн, № 394 від 11.05.2022 на суму 5040 грн, № 430 від 13.05.2022 на суму 8640 грн, № 474 від 30.05.2022 на суму 9360 грн, № 475 від 31.05.2022 на суму 7920 грн, № 476 від 31.05.2022 на суму 7920 грн.

Всього позивачем було надано відповідачу послуги на суму 98160 грн.

Позивачем виставлялись рахунки на оплату послуг № 794 від 02.04.2021 на суму 13920 грн, №785 від 05.04.2021 на суму 4320 грн, № 831 від 08.04.2021 на суму 4320 грн, № 576 від 06.05.2022 на суму 13680 грн, № 582 від 09.05.2022 на суму 15120 грн, № 617 від 10.05.2022 на суму 7920 грн, № 618 від 11.05.2022 на суму 5040 грн, № 664 від 13.05.2022 на суму 8640 грн, № 749 від 30.05.2022 на суму 9360 грн, № 752 від 31.05.2022 на суму 7920 грн, № 753 від 31.05.2022 на суму 7920 грн.

Крім того, після кожного відвантаження товару та надання послуг Позивачем у встановлений строк складалися податкові накладні, що направлялися до Єдиного реєстру податкових накладних.

Вартість наданих послуг відповідачем не оплачена.

19.08.2022 рекомендованим листом № 465 позивач звернувся до відповідача з претензією від 18.08.2022 відповідно до якої вимагав сплатити суму боргу в сумі 147562,74 грн протягом семи днів з моменту отримання претензії.

Відповідач отримав претензію 24.08.2022.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 147562,74 грн, а тому позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 17568,24 грн пені, 1758,63 грн 5% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 15.06.2022 по 09.09.2022, 3472,16 грн інфляційних за період червень-липень 2022року, 17707,53 грн штрафу.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем, а також неоплатою вартості виконаних робіт по ремонту сільгосптехніки.

З приводу вимог позивача щодо стягнення заборгованості по договору поставки.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

За своєю юридичною природою, укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ч.1-3 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено судом, позивач на підставі видаткових накладних поставлено Товар на загальну суму 360757,60 грн.

Відповідачем сплачено позивачу вартість отриманого Товару на суму 311354,86 грн.

Заборгованість відповідача по неоплаті вартості поставленого Товару за Договором становить 49402,74 грн.

Щодо заборгованості, що виникла у зв`язку з неоплатою вартості виконаних робіт суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами договір як єдиний письмовий документ не укладався.

За статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу вимог статті 205 цього Кодексу, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За частиною 2 цієї статті, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина 1 статті 206 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем виконувались послуги з ремонту сільгосптехніки відповідача на загальну суму 98160 грн, що підтверджується актами надання послуг.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг з ремонту сільгосптехніки та їх оплати.

Як свідчать матеріали справи, вимогу про оплату боргу, зокрема по оплаті вартості виконаних робіт, відповідач отримав 24.08.2022.

Отже, враховуючи положення ст. 530 ЦК України, вартість робіт відповідач повинен був оплатити у строк до 31.08.2022.

Матеріали справи не містять доказів оплати 98160 грн боргу по оплаті вартості наданих послуг.

Заперечуючи проти наявної заборгованості відповідач посилається на те, що видаткові накладні та акти підписувались неуповноваженою особою, відповідач не отримував рахунки на оплату, а відтак, у відповідача відсутній обов`язок по оплаті вартості Товару та вартості отриманих послуг.

Надаючи оцінку запереченням відповідача суд виходить з такого.

У разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній у період здійснення спірної поставки товару).

За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.

Крім того суд наголошує на тому, що за загальними правилами безготівкових розрахунків платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Відтак, зазначення відповідачем у платіжному документі інформації щодо рахунку, на підставі якого здійснюється оплата, спростовує заперечення ТОВ «Іванівка АГ» з приводу того, що ним не отримувались рахунки на оплату і, відповідно, строк оплати товару не настав.

Крім того, умовами Договору сторони узгодили, що оплата за Товар проводиться на підставі рахунку не пізніше 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Тобто сторони обумовили настання зобов`язання по оплаті саме з фактом отримання товару, а не отримання рахунку.

Відтак, суд доходить до висновку, що поставка Товару підтверджена позивачем належними та допустимими доказами.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем суми заборгованості в розмірі 49402,74 грн.

З приводу заперечень відповідача щодо того, що між сторонами не досягнуто домовленостей стосовно надання послуг (виконання робіт), їх вартості, строків надання та порядку оплати суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо оспорювання справжності підписів представника ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на актах надання послуг, що свідчить про те, що останні є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи видаткові накладні, акти надання послуг містять відтиск печатки відповідача.

З урахуванням того факту, що відповідач не надав доказів на підтвердження втрати, викрадення печатки, або, що печатка іншим незаконним шляхом вибула з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ», суд доходить висновку про належність, підписання та погодження актів надання послуг.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС у справі № 914/1019/16 від 28.01.2020.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача по стягненню 147562,74 грн заборгованості, у тому числі 49402,74 грн боргу по неоплаті вартості Товару та 98160 грн боргу по неоплаті вартості виконаних робіт є правомірними і підтверджуються матеріалами справи.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 17568,24 грн пені, 1758,63 грн 5% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 15.06.2022 по 09.09.2022, 3472,16 грн інфляційних за період з червень-липень 2022 року, 17707,53 грн штрафу.

З приводу вищевказаних нарахувань суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, правовідносини щодо оплати вартості отриманого Товару виникли між сторонами на підставі договору купівлі - продажу № SP.12.03-14 від 12.03.2021, відповідно до умов якого сторони обумовили нарахування штрафних санкції (штрафу, пені) (п. 6.2., 6.5.), а також визначили розмір відсотків річних (5%) за порушення строків оплати.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача по неоплаті вартості Товару становить 49402,74 грн.

Отже, з урахуванням встановленої судом заборгованості, що виникла на підставі спірного Договору суми пені, штрафу, інфляційних та річних становлять:

5887,72 грн пені, 588,77 грн 5% річних за період з 15.06.2022 по 09.09.2022, 1888,02 грн інфляційних за період з червня 2022 року по липень 2022 року, 5928,33 грн штрафу.

З приводу нарахування штрафних санкцій за порушення зобов`язання по оплаті вартості виконаних робіт суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст 547 ЦК України).

Крім того, як вбачається зі змісту ст. 625 ЦК України, інший розмір процентів може бути встановлено сторонами у договорі.

З урахуванням того, що між сторонами, відповідно до вимог ст. 547 ЦК України, відсутнє письмове погодження розміру пені, штрафу, а також відсотків річних у розмірі 5% щодо надання послуг з ремонту сільгосптехніки, відтак, суд доходить до висновку, що можливе лише нарахування відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3%, як передбачено ст.625 ЦК України. Нарахування пені і штрафу є безпідставним.

Як встановлено судом, прострочення виконання зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг у відповідача виникло з 01.09.2022.

Отже, за перерахунком суду, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті вартості наданих послуг становлять 72,61 грн за період з 01.09.2022 по 09.09.2022.

Оскільки період нарахування інфляційних не охоплює періоду виникнення прострочення виконання зобов`язання по оплаті вартості виконаних робіт, підстави для перерахунку у суду відсутні.

Стосовно посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

Згідно листа Торгово-Промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, ТТП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Відповідачем не надано доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Відповідачем також не надано доказів повідомлення позивача про неспроможність виконати зобов`язання щодо передачі оплаченого Товару або неможливості вчинення цієї дії.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження пошкодження майна підприємства, участі працівників підприємства безпосередньо у бойових діях, що унеможливило виконання зобов`язання по договору.

Останній не довів, що форс-мажорні обставини не дають йому змоги здійснити оплату за поставлений Товар та виконані послуги.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Отже, нездійснення оплати відповідачем заздалегідь ставила позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач Товар передав, послуги надав, а фактично оплату не отримав, що у подальшому позбавило його користування грошовими коштами за відсутності будь-якої неправомірної поведінки з боку позивача, а відтак слід дійти висновку про порушення принципу справедливості та добросовісності господарських взаємовідносин з боку відповідача.

За логікою відповідача, поки тривають воєнні дії та запроваджено воєнний стан в країні він звільняється від обов`язку щодо сплати коштів (заборгованості), не звертаючи при цьому увагу на інтереси іншої сторони, що суперечить принципам справедливості та добросовісності.

Запровадження воєнного стану в країні, настання форс-мажорних обставин в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, неможливість виконання обов`язків внаслідок настання таких обставин, не можуть однозначно засвідчувати, починаючи з 24 лютого 2022 року, неможливість виконання обов`язку щодо оплати коштів (заборгованості), а отже наведена обставина не є абсолютною самостійною підставою для відкладення строку виконання зобов`язання відповідно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності, достатності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.

При аналізі доводів сторін суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

Всі інші доводи та заперечення сторін не приймаються судом до уваги, оскільки вони спростовуються вищевикладеними висновками суду.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіс Агро» підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 147562,74 грн боргу, у тому числі 49402,74 грн боргу по неоплаті вартості Товару, 98160 грн боргу по неоплаті вартості послуг, 5887,72 грн пені, 588,77 грн 5% річних за період з 15.06.2022 по 09.09.2022, 72,61 грн 3% річних за період з 01.09.2022 по 09.09.2022, 1888,02 грн інфляційних, 5928,33 грн штрафу.

В решті вимог по стягненню 11680,52 грн пені, 1097,25 грн річних, 1584,14 грн інфляційних, 11779,20 грн штрафу позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

При ухвалені рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому зазначив, що розмір витрат на правову допомогу адвоката складає 17000 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи те, що доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем на день винесення рішення не надано, питання розподілу витрат судом не вирішується.

З приводу судових витрат в частині стягнення судового збору, суд зазначає, що з урахуванням ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2428,92 грн покладається на відповідача, в решті 392,12 грн судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 238-239, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіс Агро», код 42113841 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ», код 36131192 грн про стягнення 188069,30 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««Агрофірма «Іванівка АГ», вул. Садова,26А, с. Красне, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 15572, код 36131192 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіс Агро», пр-т Леся Курбаса, буд. 17, кв.24, м. Київ, 03194, код 42113841, борг в сумі 147562,74 грн, інфляційні в сумі 1888,02 грн, річні в сумі 661,38 грн, пеню в сумі 5887,72 грн, штраф в сумі 5928,33 грн, судовий збір в сумі 2428,92 грн.

3.Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

4. В стягненні 11680,52 грн пені, 1097,25 грн річних, 1584,14 грн інфляційних, 11779,20 грн штрафу відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст.256 Господарського процесуального кодексу України

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П.Ноувен