Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 30.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 30.11.2022
Номер судового провадження: не визначено
ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Справа№ 640/11748/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників: не з`явилися.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2022

у справі №640/11748/22 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку

до Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними та скасування постанов.

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу на боржника Публічне акціонерне товариство "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича від 12.07.2022, в сумі 10200,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати повідомлення від 12.07.2022 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюка Р.А. про порушення кримінального провадження щодо боржника Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2022 матеріали справи №640/11748/22 передано на розгляд Господарському суду міста Києва.

02.09.2022 матеріали справи №640/11748/22 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №640/11748/22 відмовлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку у прийнятті позовної заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права.

За твердженнями скаржника судом першої інстанції безпідставно відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки виконавчий документ, а саме, ухвала у справі №910/17791/17 від 20.12.2021 була видана Господарським судом міста Києва, який і повинен розглядати подану заяву.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 апеляційну скаргу у справі №640/11748/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 відкладено вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №640/11748/22 до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.

06.10.2022 Господарський суд міста Києва скерував матеріали справи №640/11748/22 до Північного апеляційного господарського суду.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку, суддею-доповідачем виявлено недоліки такої скарги, у зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 апеляційну скаргу у справі №640/11748/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №640/11748/22, справу призначено до розгляду на 29.11.2022, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

В межах встановлених судом процесуальних строків відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського ГПК України.

В судове засідання 29.11.2022 представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, беручи до уваги строк розгляду справи, а також те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи яких достатньо для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки дана постанова приймається за відсутності учасників справи та без її проголошення, датою її ухвалення є дата складення повного тексту.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається матеріалів справи, на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/17791/17 державним виконавцем Шевченківського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.01.2022 відкрито виконавче провадження №68350151 про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича передати Товаристу з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Нерухомість-Інвест» Фонд фінансування будівництва виду «А» за програмою будівництва об`єкту по вул. Щербакова, 52 в м. Києві, а саме кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою будівництва об`єкту по вул. Щербакова, 52 в м. Києві, в тому числі кошти оперативного резерву на рахунку Фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою будівництва об`єкту по вул. Щербакова, 52 в м. Києві.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Борисюка Р.А. від 12.07.2022 накладено штраф на боржника Публічне акціонерне товариство "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича в сумі 10200,00 грн.

Також 12.07.2022 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюком Р.А. винесено повідомлення про порушення кримінального провадження щодо боржника Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича.

Як зазначає позивач, дії державного виконавця стосовно винесення постанови про накладення штрафу від 12.07.2022 та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 12.07.2022 стосовно Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича є такими, що суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.03.2020 №680 «Про деякі питання ліквідації АТ «Артем-Банк» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було відкликано повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича, та вирішено - до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення Акціонерного товариства "Артем-Банк" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дані повноваження здійснювати Фондом безпосередньо. А отже, на переконання позивача, боржником у даному виконавчому провадженні є саме банк, який виводиться з ринку/ліквідується, а не орган управління, у зв`язку з чим постанова про накладення штрафу на боржника та повідомлення щодо порушення кримінального провадження є неправомірними.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкриті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана в межах даної позовної заяви постанова про накладення штрафу та повідомлення про порушення кримінального провадження були прийняті державним виконавцем в межах виконавчого провадження №68350151, яке було відкрито на підставі ухвали Господарського суду міста Києва у справі №910/17791/17, а тому, з огляду на положення ст. 339 ГПК України, позивач має право звернутися з відповідною скаргою на дії та рішення виконавця щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, в межах існуючої господарської справи, а не шляхом подання окремого позову.

Розглянувши матеріали позовної заяви, на переконання суду апеляційної інстанції, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

При цьому, ч. 1 ст. 8 названого Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Так, за приписами ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 у справі №1-2/2002, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N2,4,7,11 до Конвенції, та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» визначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України гарантується право на звернення до господарського суду саме в установленому цим Кодексом порядку.

За приписами ч. 2 ст. 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому, в порядку господарського судочинства захист майнових прав здійснюється не лише у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Так, відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є визнання неправомірними та скасування постанови державної виконавчої служби та повідомлення про порушення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців під час виконання судових рішень у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, діючим законодавством України передбачено порядок оскарження сторонами, іншими учасниками та особами рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення саме до суду, який видав виконавчий документ.

Отже, установивши, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанови у виконавчому провадженні №68350151, що відкрито на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №910/17791/17, слід відмітити, що останній не може пред`являти окремий позов, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України.

При цьому, потрібно зауважити, що за змістом поданої позовної заяви між сторонами відсутній спір про право, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, а тому заявник повинен звернутися до суду, який видав виконавчий документ з вимогою про оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби шляхом подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність органів державної виконавчої служби в межах розглянутої господарської справи, що в свою чергу виключає можливість звернення до суду із окремим позовом.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду 02.10.2019 у справі №904/51/19 та у постановах Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №554/7908/17-ц, від 02.06.2020 у справі №201/10187/18.

За наведених обставин, з урахуванням відсутності спору про право цивільне, вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку до Шевченківського районного відділу виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанови та повідомлення, заявлені позивачем у цій справі шляхом подання позовної заяви, не підлягають вирішенню у господарських судах і відмова суду першої інстанції у відкритті провадження з цих мотивів є правомірною.

Разом з тим ст. 14 ГПК України передбачений принцип диспозитивності господарського судочинства, який передбачає позицію позивача щодо вибору способу захисту з урахуванням тієї обставини, що роль суду зведена до організації господарського процесу, сприяння реалізації прав учасників процесу та контролю за виконанням ними законодавчо визначених обов`язків, і суд не повноважний визначати спосіб захисту без відповідного звернення зацікавленої особи, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, з урахуванням відкриття виконавчого провадження №68350151 на виконання ухвали Господарського суду міста Києва у справі №910/17791/17, слід зазначити про право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку звернутися до Господарського суду міста Києва з відповідною скаргою в порядку ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 339 ГПК України, якщо він вважає, що рішенням державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права.

Так, сторони, інші учасники можуть звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає звернення до адміністративного суду зі скаргою, а відтак, у разі оскарження рішень державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби учасник виконавчого провадження може звернутись до адміністративного суду із позовною заявою.

Натомість за правилами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості розгляду позовів щодо неправомірної бездіяльності органу державної виконавчої служби в порядку позовного провадження, що виключає можливість його розгляду згідно приписів названого процесуального закону та свідчить про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в порядку п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України. В контексті викладеного твердження апелянта про те, що поданий ним позов підлягає розгляду у порядку господарського судочинства відхиляються за їх необґрунтованістю.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що передача Окружним адміністративним судом міста Києва позовної заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку на розгляд господарського суду не може бути підставою для розгляду даного спору неналежним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Положеннями ч. 6 ст. 175 ГПК України встановлено, що, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На виконання вказаної норми судом першої інстанції було роз`яснено, що оскарження рішення виконавця щодо виконання судового рішення може бути оскаржено сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, шляхом звернення до цього суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця.

Підсумовуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №640/11748/22 постановлена з правильним застосуванням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного вкціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку - без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного вкціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі №640/11748/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення Публічного вкціонерного товариства "Артем-Банк" з ринку.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...