ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/660/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЗЕРА УКРАЇНА», м. Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА», с. Свобода, Закарпатська область

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м. Біла Церква, Київська область

про стягнення 1 258 196,70 грн

секретар судового засідання Соханич В.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» та ОСОБА_1 , яким просить стягнути солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЗЕРА УКРАЇНА» заборгованість за договором поставки в розмірі 1 258 196,70 грн, включаючи 598 640,34 грн основної заборгованості, 160 041,87 грн пені, 129 864,03 грн штрафу, 278 280,07 грн штрафу, 49 630,14 грн заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 41 740,25 грн річних. Позов заявлено з посиланням на статті 525, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та статті 229, 230 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 23.09.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.

На адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла заява вх. №02.3.1-02/5414/22 від 13.10.2022, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Ухвалою суду від 17.10.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 138872,96 грн, в тому числі 18 872,96 грн сплаченого судового збору та 120 000,00 грн витрат на надання правової допомоги.

Від Відповідача 1 через канцелярію суду 10.11.2022 року надійшов відзив, яким він заперечує позовні вимоги у частині основного боргу в сумі 598 640,34 грн, визнає позовні вимоги у частині пені у сумі 160 041,87 грн, заперечує позовні вимоги у частині штрафу за пунктом 8.4 Договору у сумі 129 864,03 грн, заперечує позовні вимоги у частині штрафу за пунктом 6 Специфікації у сумі 278 280,07 грн, визнає позовну вимогу щодо сплати 12% річних у сумі 41 740,25 грн та заперечує інфляційні втрати у розмірі 49 630,14 грн. Просить врахувати вказані обставини при винесенні рішення судом.

На адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла відповідь на відзив від 16.11.2022, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач підтверджує, що Відповідач 1 сплатив на рахунок ТОВ «ХАЗЕРА УКРАЇНА» суму основного боргу у розмірі 598 640,34 грн. Інші заперечення позивач вважає необґрунтованими.

Надавши правову оцінку заяви відповідача 1 про визнання позовних вимог в частині пені у сумі 160 041,87 грн та в частині сплати 12% річних у сумі 41 740,25 грн, та заяви позивача про відмову від позовної вимоги про сплату 598 640,34 грн основної заборгованості, суд визнав за можливе прийняти вказані заяви до уваги та застосувати п.3, п.4 ст. 191 та п. 3 ст. 185 ГПК України в сукупності.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором поставки в розмірі 1 258 196,70 грн, включаючи 598 640,34 грн основної заборгованості, 160 041,87 грн пені, 129 864,03 грн штрафу, 278 280,07 грн штрафу, 49 630,14 грн заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 41 740,25 грн річних. У відповіді на відзив позивач стверджує, що Відповідач 1 сплатив на рахунок ТОВ «ХАЗЕРА УКРАЇНА» суму основного боргу у розмірі 598 640,34 грн.

Правова позиція відповідача 1

Відповідач 1 у відзиві стверджує, що заперечує позовні вимоги у частині основного боргу в сумі 598 640,34 грн, визнає позовні вимоги у частині пені у сумі 160 041,87 грн, заперечує позовні вимоги у частині штрафу за пунктом 8.4 Договору у сумі 129 864,03 грн, заперечує позовні вимоги у частині штрафу за пунктом 6 Специфікації у сумі 278 280,07 грн, визнає позовну вимогу щодо сплати 12% річних у сумі 41 740,25 грн та заперечує інфляційні втрати у розмірі 49 630,14 грн.

Правова позиція відповідача 2

Відповідач 2 не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до умов договору поставки №ЩА28/04-1 від 28.04.2022 позивач (постачальник) поставив Відповідачу-1 (покупцю) згідно специфікації в Додатку №1 від 28.04.2022 товар у визначеному асортименті та кількості на загальну суму 1 855 200,48 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору, приймання Товару здійснюється покупцем (представником покупця, що має довіреність на право одержання відповідних товарно-матеріальних цінностей) за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування, асортимент, кількість в одиницях виміру, ціну та загальну вартість поставленого товару. Згідно з п.10 додатку 1, поставка товару здійснюється на умовах FCA (Інкотермс-2020), місце поставки визначено в Експрес-накладній.

На виконання умов договору були здійснені поставки: видаткова накладна №687 від 04.05.2022 на суму 860 000,40 грн., видаткова накладна №688 від 04.05.2022 на суму 995 200,08 грн, рахунок на оплату №703 від 28.04.2022, довіреність №9 від 04.05.2022. По зазначеним операціям поставки позивачем було складено та зареєстровано відповідні податкові накладні.

Згідно з п.2.3 договору порядок розрахунків за поставлений товар визначається в специфікаціях до даного договору. Згідно з п.2.4 договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в строки, що зазначаються в специфікаціях до договору.

У пункті 2 Специфікації визначено еквівалент даної суми - 54 356,88 євро за курсом 34,13 грн. за 1 євро, встановленим на міжбанківському валютному ринку станом на 27.04.2022 за даними сайту http://charts.finanse.ua/ru/currency/interbank/.

Пунктом 4 Специфікації сторони погодили, що платежі підлягають коригуванню на день оплати, виходячи з курсу євро на день, що передує дню оплати, за даними вказаного сайту.

Відповідач 1 платіжними дорученнями №17742 від 20.05.2022 р. на суму 556 560,14 грн., №18016 від 08.08.2022 р. на суму 100 000,00 грн., №18063 від 23.08.2022 р. на суму 100 000,00 грн. і №18069 від 25.08.2022 р. на суму 500 000,00 грн., сплатив позивачу 1 256 560,14 грн заборгованості. Відповідач 1, дотримуючись умов договору і додатку №1 (Специфікації), при оплаті враховував курси валют. Також Відповідач 1 платіжним дорученням №1 8266 від 10.10.2022 р. оплатив позивачу 598 640,34 грн., що відповідає сумі основного боргу за позовною заявою.

Відтак, суму основного боргу, вказану у позовній заяві, сплачено повністю до відкриття провадження у даній справі (ухвала від 17.10.2022).

У відповіді на відзив від 16.11.2022 позивач підтверджує, що Відповідач 1 сплатив на рахунок ТОВ «ХАЗЕРА УКРАЇНА» суму основного боргу у розмірі 598 640,34 грн.

Враховуючи наведене вище, в ході розгляду справи з огляду на поданий суду доказ часткового погашення боргу після відкриття провадження у справі в розмірі 598 640,34 грн, провадження у справі в цій частині (стягнення 598 640,34 грн основного боргу), підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.8.11 договору, виконання зобов`язань покупця щодо розрахунків за договором повинні бути забезпечені в повному обсязі порукою третіх осіб (однією фізичною особою) шляхом укладання відповідних договорів поруки, в яких даний Договір буде зазначений в якості зобов`язання, що забезпечується порукою. Договори поруки мають бути укладені протягом десяти робочих днів з дати підписання додатку до цього договору, яким визначаються умови розрахунку, зокрема, грошова сума зобов`язання покупця та строки оплати.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України, при наявності солідарного зобов`язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.

Так, позивач (Кредитор), відповідач (Боржник) та Хеешен Клаус Юрген (Поручитель) уклали договір поруки N° ЩА 28/04-2 від 28.04.2022, за яким поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором за Договором поставки №ЩА28/04-1 від 28.04.2022.

Позивачем було пред`явлено вимогу поручителю, яка додається. Дана вимога була направлена 31.08.2022 цінним листом з описом вкладення, накладною укрпошти №014.

З огляду на викладені обставини, вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів сум заборгованостей та штрафних санкцій (визначених судом, як такі, що обґрунтовані) підлягає задоволенню.

Щодо пені

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Окрім того, нарахування позивачем відповідачеві пені повинно відповідати встановленим правилам. Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.3 Договору, у випадку несплати в строк платежів за даним Договором, сторона, що прострочила своє зобов`язання, повинна сплатити іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вчасно суми за кожен день прострочення.

Згідно з п.8.8 Договору, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України та п.6 ст. 232 Господарського кодексу України, сторони домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань, а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань здійснюється без обмеження строку.

Таким чином, період прострочення платежу, за який нараховується пеня, на дату подання позовної заяви становить з 21.05.2022 по 23.08.2022. Судом здійснено перерахунок пені в межах заявленого періоду, тому сума пені, що підлягає до задоволенню, складає 160041,87 грн.

Крім того, у відповіді на відзив Відповідач 1 зазначив, що визнає позовні вимоги у частині сплати пені у сумі 160 041,87 грн.

Щодо штрафу

За умовою пункту 8.4 Договору, у випадку прострочення оплати понад 30 днів покупець має сплатити штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

У відзиві від 02.11.2022 року Відповідач 1 зазначає, що пунктом 8.4 договору (щодо штрафу) і пункту 8.3 договору (щодо пені) передбачено відповідальність за те саме порушення - прострочення оплати з тою самою базою нарахування - від суми простроченого платежу.

Проте, щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу.

Відповідно, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Згідно з ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки штрафу за умовою пункту 8.4 Договору і виявив, що розрахунки правильні, в зв`язку з чим задоволенню підлягає штраф в розмірі 10% від суми заборгованості, що складає 129 864,03 грн.

В той же час, враховуючи що матеріали справи не містять доказів про понесення позивачем збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати в такому розмірі. Встановлення такого значного розміру штрафу не сумісне з принципом розумності, справедливості та має не компенсаційний характер, а є додатковим надходженням (прибутком) для позивача, які б воно не отримало за умови належного виконання відповідачем умов договору; покладення на відповідача штрафу у заявленій до стягнення сумі може стати непомірним тягарем для відповідача. Відтак, щодо штрафу на підставі пункту 6 Специфікації у сумі 278 280,07 грн суд зазначає наступне.

Пунктом 4 Специфікації передбачено, що чергові платежі підлягають коригуванню за курсом продажу євро/гривня, що склався у переддень проведення розрахунків, і сплачуються у строки, зазначені у пункті 3 Специфікації.

Пунктом 6 Специфікації передбачено, що за порушення умов здійснення чергових платежів, що встановлені у пункті 4 Специфікації, постачальник має право вимагати сплати штрафу у розмірі 15 % загальної вартості товару в гривнях.

У відзиві від 02.11.2022 року Відповідач 1 виклав доводи з посиланням на докази, що здійснюючи оплату, коригував платіж, тобто визначав суму оплати за курсом євро/гривня на відповідну дату, як це передбачено пунктом 4 Специфікації.

Суд врахував вказані обставини, п.6 Специфікації, сплату Відповідачем 1 основної суми боргу у розмірі 598 640,34 грн до відкриття провадження у справі, визнання відповідачем позовних вимог у частині сплати пені та 12% річних за користування чужими коштами. Крім того, суд вважає, що стягнення штрафу в заявленому позивачем розмірі міститиме вагомий дисбаланс між розміром штрафних санкцій та суті зобов`язання з огляду на відсутність співмірних штрафним санкціям негативних наслідків, спричинених позивачу таким простроченням; встановлення такого значного розміру штрафу не сумісне з принципом розумності, справедливості та має не компенсаційний характер, а є додатковим надходженням (прибутком) для позивача. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у стягненні штрафу у розмірі 278 280,07 грн.

Щодо 12% річних

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 8.6 Договору, інший розмір відсотків за користування чужими коштами встановлений вказаним договором, а саме 12% річних.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив, що розрахунки правильні, в зв`язку з чим задоволенню підлягають 12 відсотків річних в межах суми 41 740,25 грн.

Крім того, у відповіді на відзив Відповідач 1 зазначив, що визнає позовні вимоги у частині сплати 12% річних у сумі 41 740,25 грн.

Щодо інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, знецінення боргу, визначеного у гривні, захищено коригуванням боргу за курсом євро/гривня на дату поставки і на дату платежів (пункти 3, 4 Специфікації). Позивач поставив товар на суму, що еквівалентна 54 356,88 євро (пункт 2 Специфікації), і відповідач 1 сплатив за товар суму, що еквівалента 54 356,88 євро.

Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Відтак, суд робить висновок, що позивач не зазнав інфляційних втрат, тому безпідставним є застосування до спірних відносин частини 2 статті 625 ЦК України. З огляду на це, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення 49 630,14 грн заборгованості з урахуванням індексу інфляції.6

Отже, солідарна заборгованість Відповідача 1 та Відповідача 2 з урахуванням додаткових нарахувань становить 331 646,15 грн, включаючи 160 041,87 грн пені, 129 864,03 грн штрафу та 41 740,25 грн річних.

Положеннями статей 13-14 ГПК України, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Поряд з цим, в ході розгляду справи з огляду на поданий суду доказ погашення основного боргу до відкриття провадження у справі в розмірі 598 640,34 грн, провадження у справі в цій частині (стягнення 598 640,34 грн основного боргу), підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору; вимога ж про стягнення решти боргу підлягає частковому задоволенню в розмірі 331 646,15 грн, в т.ч. 160 041,87 грн - пені, 129 864,03 грн - штрафу та 41 740,25 грн - річних.

Розподіл судових витрат

За загальним правилом, відповідно до статті 129 ГПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В той же час, статтею 130 ГПК передбачено особливий порядок розподілу судових витрат, зокрема, у випадку відмови позивача від позову та/або визнання відповідачем позову.

Так, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічну норму містить і ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

За умови визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд покладає судові витрати на відповідачів в розмірі 50 % сплаченого позивачем судового збору, тобто по 1 513,61 грн на кожного.

Інша ж частина судового збору підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір») в розмірі 1 513,61 грн.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду також в разі закриття (припинення) провадження у справі. Отже, позивач має право на повернення судових витрат у розмірі 8979,75 грн. Відтак, за клопотанням позивача йому може бути повернута загальна сума сплаченого судового збору в розмірі 10 493,36 грн (1 513,61 грн + 8 979,75 грн).

З огляду на відсутність будь-яких доказів, якими би підтверджувався вказаний позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу (як от Договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом тощо), який сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд не розподіляє судові витрати в цій частині.

Керуючись ст. ст. 12, 74, 129, 130, п.3, п.4 ст.191, п.2 ст. 231, ст.ст.236-238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В частині стягнення основного боргу в сумі 598 640,34 грн (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч шістсот сорок гривень 34 коп.) справу закрити.

2. Позовну заяву - задоволити частково.

3. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» (, адреса місцезнаходження: 90210, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Свобода, вул. Миру, буд. 112) та ОСОБА_1 (гр. Німеччини, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЗЕРА УКРАЇНА» (, адреса місцезнаходження: 03028, м. Київ, Стратегічне шосе, 16) заборгованість в розмірі 331 646,15 грн (триста тридцять одна тисяча шістсот сорок шість гривень 15 коп), в т.ч. 160 041,87 грн (сто шістдесят тисяч сорок одна гривня 87 коп) - пені, 129 864,03 грн (сто двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 03 коп) - штрафу та 41 740,25 грн (сорок одна тисяча сімсот сорок гривень 25 коп) - річних.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» (, адреса місцезнаходження: 90210, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с. Свобода, вул. Миру, буд. 112) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЗЕРА УКРАЇНА» (, адреса місцезнаходження: 03028, м. Київ, Стратегічне шосе, 16) судовий збір в сумі 1730,65 грн (тисяча сімсот тридцять гривень 65 коп).

5. Стягнути з ОСОБА_1 (гр. Німеччини, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЗЕРА УКРАЇНА» (, адреса місцезнаходження: 03028, м. Київ, Стратегічне шосе, 16) судовий збір в сумі 1730,65 грн (тисяча сімсот тридцять гривень 65 коп).

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук