ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 Справа № 914/2287/22

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Інтер-Синтез, м.Борислав, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТБ Фрут Пектин, м.Городок, Львівська область

про: стягнення 236640,26грн за договором поставки №396 від 25.07.2019

Суддя У.І.Ділай

Без участі представників сторін

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022, справу №914/2287/22 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін. Зобов`язано відповідача у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

07.10.2022 від відповідача до суду надійшов відзив.

20.10.2022 від позивача до суду надійшов лист про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 26.11.2022. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між сторонами укладено договір поставки № 396 від 25.07.2019, відповідно до п. 1.1. позивач зобов`язався постачати відповідачу товар, в асортименті, кількості та за ціною, що погоджуються сторонами в накладних, які є невід`ємною частиною цього договору, вільний від прав та претензій третіх осіб, а відповідач зобов`язався приймати зазначений вище товар та оплачувати його вартість.

Згідно п. 4.2. Договору, загальна сума цього договору визначається по фактичній сумарній вартості товарних партій, вказаних у видаткових накладних і прийнятих покупцем в період терміну дії даного договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору, розрахунки здійснюються безготівковим банківським переказом на умові післясплати 100% вартості товару протягом 20 календарних днів з дня отримання товару.

Як зазначено в позові, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3604535,28грн. В підтвердження зазначеного до позову долучено копії видаткових накладних: №2037 від 29.07.2019 на суму 141825,60 грн; № 2128 від 07.08.2019 на суму 50581,80 грн; №2131 від 07.08.2019 на суму 135669,60 грн; № 2160 від 09.08.2019 на суму 24912,00 грн; № 2286 від 22.08.2019 на суму 163899,84 грн; № 2423 від 06.09.2019 на суму 60134,40 грн; № 2518 від 17.09.2019 на суму 155921,28 грн; № 2820 від 17.10.2019 на суму 103076,40 грн; № 2879 від 22.10.2019 на суму 155808,48 грн; № 1574 від 11.06.2020 на суму 114566,40 грн; № 1589 від 12.06.2020 на суму 154833,19 грн; № 1887 від 07.07.2020 на суму 131101,92 грн; № 1958 від 14.07.2020 на суму 152474,40 грн; № 1959 від 14.07.2020 на суму 61599,89 грн; № 2999 від 26.10.2020 на суму 138480,00 грн; № 3234 від 18.11.2020 на суму 83250,00 грн; 3349 від 01.12.2020 на суму 144600,00 грн; № 457 від 02.03.2021 на суму 143280,00 грн; № 642 від 19.03.2021 на суму 144600,00 грн; № 1295 від 24.05.2021 на суму 138000,00 грн; № 1501 від 10.06.2021 на суму 148558,80 грн; № 1660 від 25.06.2021 на суму 145220,40 грн; № 1792 від 05.07.2021 на суму 153181,20 грн; №2051 від 23.07.2021 на суму 163872,00 грн; № 2286 від 16.08.2021 на суму 163584,00 грн; № 723 від 22.04.2022 на суму 431503,68 грн.

Поставка товару виконана належним чином, накладна підписана без зауважень. Однак, в порушення умов договору за отриманий товар (згідно із зазначеними накладними) відповідач розрахувався частково, в результаті утворилась заборгованість в розмірі 215263,48грн.

У порядку досудового врегулювання спору позивач скерував відповідачу вимоги № 51 від 14 січня 2022 року та № 620 від 29 червня 2022 року №23/06 про оплату заборгованості. Вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та без задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору своєчасно повністю не оплатив позивачу вартості поставленого товару. Відтак, ТзОВ Інтер-Синтез подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 215263,48грн основного боргу. Крім того, відповідно до п. 5.4 договору позивач нарахував 21376,78грн штрафу.

Відповідач проти наявності суми основного боргу не заперечив. Разом з тим, покликаючись на положення ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, відповідач зазначив, що враховуючи строки виникнення зобов`язання відповідача з оплати вартості товару, поставленого позивачем відповідно до умов договору, строк позовної давності за вимогами про стягнення неустойки на дату звернення позивача до суду уже минув. Відтак, відповідач просить застосовувати позовну давність до вимог позивача про стягнення штрафу в сумі 21 376,78 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір поставки № 396 від 25.07.2019, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

За договором поставки, відповідно до вимог п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами (ч. 3 ст. 264 ГК України).

У частині 2 ст. 712 Цивільного кодексу зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору, розрахунки здійснюються безготівковим банківським

переказом на умові післясплати 100% вартості товару протягом 20 календарних днів з дня отримання товару.

Позивач свої зобов`язання щодо передачі товару за спірним договором виконав повністю, що підтверджено копіями видаткових накладних, долученими до матеріалів справи.

Відповідач про дійсність отриманого товару та проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в накладних не зазначено.

Підписання відповідачем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті вартості поставленого товару є підставною та до стягнення підлягає 215263,48грн основного боргу.

Щодо покликання відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафу в сумі 21 376,78 грн суд відзначає таке.

Згідно з п.5.4. Договору, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання понад 180 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 10% від неоплаченої суми невиконаного грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

У справі, яка розглядається, суд встановив, що позовна заява подана 17 вересня 2022 року. Неоплаченими є поставки за видатковою накладною № 3234 від 18.11.2020 в сумі 69887,80; за видатковою накладною № 451 від 02.03.2021 в сумі 143280,00грн; за видатковою накладною № 642 від 19.03.2021 в сумі 600,00грн.

Позивач провів нарахування штрафу, відповідно до положень п. 5.4 договору, в розмірі 10% від прострочених сум.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позивачу відомо про обставини, які покладені в основу підстав позову щонайменше з листопада 2020 року.

У відзиві відповідач просив застосувати позовну давність для вирішення цієї справи.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин, дія якого триває на момент пред`явлення цього позову до суду та в даний час.

Зважаючи на заявлену позовну давність та вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 21376,78 грн, суд звертає увагу, що необхідно врахувати запровадження карантину, у зв`язку із чим строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) на період з 12.03.2020 до 31.12.2022 продовжився. Відтак, Господарський суд Львівської області доходить висновку, що заявлена вимога про стягнення штрафу є підставною та підлягає задоволенню.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТБ Фрут Пектин (81500, Львівська область, м.Городок, вул. Артищівська, 9, корпус 4; ідентифікаційний код 42891896) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інтер-Синтез (82300, Львівська область, м.Борислав, вул.Трускавецька, 125, ідентифікаційний код 25548331) 215263,48грн основного боргу, 21376,78 грн штрафу та 3549,60 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 01.12.2022.

Суддя Ділай У.І.