РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2022Справа № 910/3166/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО"

про стягнення 10 026 350,82 грн

Представники сторін:

від позивача: Шатарська Т.Н.

від відповідача: Григораш К.М.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО" 21718668,24 грн, з яких: 11692317,42 грн - основний борг, 4635159,37 грн - пеня, 4252171,89 грн - штраф, 746378,87 грн - інфляційні втрати, 392640,69 грн - 3% річних.

У редакції заяви про зменшення позовних вимог (вих.№02-4-1/331 від 04.08.2022) позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 4635159,37 грн, штрафу у сумі 4252171,89 грн, інфляційних втрат у сумі 746378,87 грн та 3% річних у сумі 392640,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0161-02024 щодо здійснення своєчасного розрахунку за договором.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.04.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3166/22, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 09.06.2022.

У підготовчому засіданні 09.06.2022 присутній представник відповідача заявила клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 09.06.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

У підготовчому засіданні 09.06.2022 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому судовому засідання до 29.06.2022.

15.06.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

15.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення щодо штрафних санкцій.

20.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 29.06.2022 відкладено підготовче засідання на 21.07.2022.

04.07.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

11.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява вих.№02-4-1/264 від 07.07.2022 про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" на підставі ч.11 ст.176 ГПК України залишено без руху.

04.08.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та заява вих.№02-4-1/331 від 04.08.2022 про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 призначено підготовче засідання у справі на 22.09.2022.

У підготовчому засіданні 22.09.2022 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про залишення без розгляду за заявою представника позивача заяви про зменшення розміру позовних вимог від 07.07.2022.

Також у підготовчому засіданні 22.09.2022, суд розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог (вих.№02-4-1/331 від 04.08.2022), встановив, що заява відповідає вимогам ст.46 Господарського процесуального кодексу України та прийнята судом до розгляду, про що судом постановлено протокольну ухвалу. Згідно із заяви про зменшення позовних вимог (вих.№02-4-1/331 від 04.08.2022) позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 4635159,37 грн, штрафу у сумі 4252171,89 грн, інфляційних втрат у сумі 746378,87 грн та 3% річних у сумі 392640,69 грн.

Присутній у підготовчому засіданні 22.09.2022 представник відповідача надав суду контррозрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд протокольною ухвалою долучив до матеріалів справи контррозрахунок відповідача.

Протокольною ухвалою від 22.09.2022 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 13.10.2022.

29.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли доповнення до контррозрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

05.10.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення щодо контррозрахунку відповідача.

У підготовчому засіданні 13.10.2022 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.11.2022.

У судовому засіданні 03.11.2022 оголошено перерву у судовому засіданні по суті до 24.11.2022.

18.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшов уточнений розрахунок штрафних санкцій, із зазначенням сум зарахування.

Представник позивача у судовому засіданні 24.11.2022 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.11.2022 надав пояснення по суті заперечень щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

У судовому засіданні 24.11.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладений договір

Позивач стверджує, що належним чином виконував взяті на себе зобов`язання з надання послуг з передачі електричної енергії, у той час як відповідач оплату за договором у повному обсязі не здійснив та здійснював з простроченням.

У редакції заяви про зменшення позовних вимог (вих.№02-4-1/331 від 04.08.2022) позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 4635159,37 грн, штрафу у сумі 4252171,89 грн, інфляційних втрат у сумі 746378,87 грн та 3% річних у сумі 392640,69 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечує, посилають на помилковість здійснених позивачем розрахунків.

Зокрема, відповідач вказує, що при розрахунку заборгованості акти-коригування мають враховуватись на момент початку розрахунку; позивачем безпідставно враховано суму заборгованості, яка вже була предметом розгляду у справі №910/9528/20; безпідставними є нарахування позивачем пені та штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі в період з 08.04.2020 по 27.01.2021, оскільки підлягають застосуванню положення постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766; розрахунок слід здійснювати по 15 січня 2022 року. Також відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафу, нарахованих до 02.04.2020.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

01.01.2019 між Державним підприємством "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (оператор системи передачі, ОСП) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО" (користувач) укладено договір №0161-02024 про надання послуг з передачі електричної енергії (надалі - договір), згідно з пунктом 1.1 якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (надалі - послуга) відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

29.07.2019 внаслідок реорганізації шляхом перетворення ДП відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" у приватне акціонерне товариство" утворено НЕК "УКРЕНЕРГО" як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.

НЕК "УКРЕНЕРГО" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків вказаного ДП відповідно до статті 108 Цивільного кодексу України, пункту 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, пункту 3.2 статуту НЕК "УКРЕНЕРГО".

Додатковими угодами від 14.08.2019, від 21.09.2021 договір викладено в новій редакції.

Згідно з п.4.1 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється:

для ОСР на підставі даних щодо обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР;

для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника;

для споживачів електричної енергії, які мають намір купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, незалежно від точки приєднання на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

для споживачів електричної енергії, які приєднанні до мереж ОСП, незалежно від способу купівлі електричної енергії (в електропостачальника за Правилами роздрібного ринку чи за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку) на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії цими споживачами;

для виробників електричної енергії на підставі даних щодо обсягів електричної енергії, необхідної для забезпечення власних потреб електричних станцій, на яких відсутня регенерація.

З цією метою застосовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку та ЕІС користувача.

У відповідності до п.4.1 договору (у редакції додаткової угоди від 21.09.2021) для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді;

фактичний обсягу послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.

Відповідно до п.5.1 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) планова та фактична вартість послуги (грн) за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВт*год) за розрахунковий період на тариф, встановлений Регулятором (грн/МВт*год). На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Пунктом 3.1. договору (у редакції додаткової угоди від 21.09.2021) передбачено, що планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується НКРЕКП (Регулятором) та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет.

Відповідно до умов п.6.1., 6.2 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5 договору, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно із п.5.1., 5.2. договору (у редакції додаткової угоди від 21.09.2021) розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 3 договору, відповідно до такого алгоритму: 2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно з п.6.5 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - Сервіс), з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з моменту отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнято без розбіжностей (п.6.6 договору).

ОСП має право на отримання від користувача своєчасну оплату за послугу (пп.1 п.7.1 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019).

Відповідно до п.9.3 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019), зокрема, користувач зобов`язується повертати ОСП підписані зі свого боку акти у терміни та у порядку, що визначені в розділах 6 та 10 цього договору; здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

За вимогами п.10.1 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. ОСП протягом перших 5 (п`яти) робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу акт приймання-передачі наданої послуги. Користувач, отримавши акт приймання-передачі наданої послуги, протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, повертає його ОСП, підписаний зі свого боку.

За змістом п.10.4 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунки, будь-які повідомлення за цим договором повинні направлятись однією стороною іншій електронною поштою або факсимільним повідомленням, а також повинні бути обов`язково підтверджені рекомендованим листом, іншим поштовим відправленням або доставлені кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому договорі. Рахунки, акти приймання-передачі, акти звірки розрахунків, повідомлення вважаються отриманими стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджуються квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом); у день направлення за допомогою сервісу та/або електронною поштою.

За умовами пункту 6.7 договору (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019) про надання послуг у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Абзацом 4 пункту 6.7 договору про надання послуг сторони погодили, що у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх в оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Аналогічні положення п.6.7 договору містяться у зазначеному пункті у редакції додаткової угоди від 21.09.2021.

Згідно з умовами договору за період з липня 2019 року по січень 2022 року відповідачу відповідно до його листів про планові обсяги постачання електричної енергії споживачам (листами від 25.07.2019 № 209, від 23.08.2019 № 224, від 25.09.2019 № 243, від 24.10.2019 № 247, від 25.11.2019 № 264, від 24.12.2019 № 274, від 24.01.2020 № 7, від 27.02.2020 № 17, від 24.03.2020, № 26, від 25.05.2020 № 34, від 25.06.2020 №41, від 24.07.2020 №47, від 21.08.2020 №51, від 24.09.2020 №56, від 23.10.2020 №64, від 25.11.2020 №74, від 25.11.2020 №74, від 25.12.2020 №85, від 25.02.2021 №35, від 25.03.2021 №55, від 23.03.2021 №63, від 25.05.2021 №78, від 25.06.2021 №93, від 25.08.2021 № 140, від 25.09.2021 № 174, від 25.10.2021 № 204, від 24.12.2021 № 252) позивачем направлялись рахунки-фактури за період від 05.08.2019 по 10.01.2022).

Згідно із матеріалами справи позивач направляв відповідачу (на адресу місцезнаходження, вказану у договорі: 02140, місто Київ, вулиця Бориса Гмирі, будинок 9) акти приймання-передачі за фактично надані послуги з передачі електричної енергії за липень 2019 року - грудень 2021 року. Відповідач отримав акти приймання-передачі за фактично надані послуги з передачі електричної енергії за період липень 2019 року - грудень 2021 року, що підтверджується наданими позивачем у матеріали справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, накладними служби експрес-доставки ТЕКС УКРАЇНА та інформацією щодо відстеження відправлення.

За доводами позивача, станом на час звернення до суду із позовом у позивача була наявна заборгованість за жовтень - грудень 2021 року (за фактично надані послуги з передачі електричної енергії) та січень 2022 року (планові платежі) на загальну суму 11692317,42 грн, що заявлена позивачем до стягнення.

У зв`язку із простроченням виконання зобов`язання зі сплати планових та фактичних обсягів послуги за період липня 2019 року - січень 2022 року позивачем здійснено нарахування пені у сумі 4635159,37 грн, штрафу у сумі 4252171,89 грн, інфляційних втрат у сумі 746378,87 грн та 3% річних у сумі 392640,69 грн.

У редакції заяви про зменшення позовних вимог (вих.№02-4-1/331 від 04.08.2022) позивач заявляє позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 4635159,37 грн, штрафу у сумі 4252171,89 грн, інфляційних втрат у сумі 746378,87 грн та 3% річних у сумі 392640,69 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом; користувачі системи передачі/розподілу (далі - користувачі системи) - фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії.

Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" виконує функції оператора системи передачі.

Відповідно до п.55 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Згідно укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0161-02024 від 01.01.2019, ПрАТ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" є оператор системи передачі, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО" є користувачем системи передачі.

Відповідно до п.40 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" користувачі системи передачі/розподілу (далі - користувачі системи) - фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії.

Згідно з п.14 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про надання послуг з передачі.

Згідно розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом (пункт 1.2.).

Доступ до системи передачі надається Користувачу лише на підставі укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії (пункт 1.3. розділу ХІ Кодексу системи передачі).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У зв`язку із простроченням виконання зобов`язання зі сплати планових та фактичних обсягів послуги за період з липень 2019 року - січень 2022 року позивачем здійснено нарахування пені у сумі 4635159,37 грн, штрафу у сумі 4252171,89 грн, інфляційних втрат у сумі 746378,87 грн та 3% річних у сумі 392640,69 грн.

Відповідачем здійснені власні розрахунки, згідно із якими, сума пені становить 1127971,73 грн, 3 % річних - 323095,34 грн. Розрахунок інфляційних втрат та штрафу за доводами відповідача не здійснюється, оскільки відсутня заборгованість більше місяця (щодо інфляційних втрат) та відсутнє прострочення більше 30 днів (щодо штрафу).

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд зазначає, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оцінивши доводи сторін, наведені в обґрунтування вимог та заперечень щодо нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання зі сплати планових та фактичних обсягів послуг за період з липень 2019 року - січень 2022 року, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, договором про надання послуг для розрахунку встановлено два види обсягу послуги - плановий та фактичний, які використовуються одночасно та не виключають один одного.

Так, умовами пунктів 4.1, 6.2 (п.5.1., 5.2. договору у редакції додаткової угоди від 21.09.2021), 6.5, 10.1, 10.4 договору сторонами погоджено порядок оплати планових та фактичних обсягів послуг.

Положення пунктів 4.1, 6.2 (5.2. договору у редакції додаткової угоди від 21.09.2021), 6.5, 10.1, 10.4 (п.9.1., 9.4. договору у редакції додаткової угоди від 21.09.2021) договору, укладеного за між позивачем та відповідачем, є аналогічними за змістом вказаним положенням типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, який є додатком 6 до Кодексу системи передачі.

Як зазначено в пункті 6.1. (згідно із змінами - п.5.1) типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії та аналогічних пунктів укладеного між сторонами договору, розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць.

Так, користувач (електропостачальник) - ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО" зобов`язаний подавати ОСП - НЕК "УКРЕНЕРГО" планові обсяги передачі електричної енергії до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. Натомість на ОСП покладено обов`язок погодити вказані планові обсяги (пункт 10.1 (п.9.1) договору).

Як встановлено судом вище, відповідач подавав НЕК "УКРЕНЕРГО" письмові відомості щодо планових обсягів за відповідний період, однак матеріали справи не містять доказів щодо повернення погоджених НЕК "УКРЕНЕРГО" вказаних планових обсягів.

Використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком користувача за договором про надання послуг.

При цьому, умовами договору не визначена форма та порядок погодження планових обсягів користувача, а тому за поясненнями позивача, про погодження планових обсягів на відповідний місяць позивачем зазначається у рахунку-фактурі.

Виходячи з умов договору, відсутність повернення погоджених обсягів не свідчить про відсутність підстав для здійснення попередньої оплати планової вартості послуги ОСП в строки, визначені договором, та не означає неможливість такої оплати, з огляду на те, що за договором саме на користувача (відповідача) покладено обов`язок визначити дані щодо таких планових обсягів.

За поясненнями позивача, планові рахунки 1-5 за липень 2019, травень 2020, лютий 2021 та серпень 2021 не направлялись у зв`язку із не надходженням листів про планові обсяги від відповідача. Про відсутність направлення зазначених рахунків зазначає і відповідач, здійснюючи нарахування заборгованості за вказані місяці у наступному місяці за розрахунковим.

Однак, враховуючи те, що на користувача (відповідача) покладено обов`язок визначити дані щодо планових обсягів та відповідач визначив плановий обсяг постачання за період з липня 2019 по січень 2022 роки електричної енергії, а умовами договору не передбачена оплата планової вартості послуги з дати отримання рахунку від позивача, то суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний в розрахунковому місяці здійснювати оплату у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги та у строки відповідно до умов п.6.2 договору незалежно від того чи отримано ним рахунок на оплату планового платежу.

Також судом враховано, що рахунки-фактури за період з серпня 2019 року по травень 2021 року направлені відповідачу на його електрону пошту , а рахунки-фактури за період з червня 2021 року по січень 2022 року направлені відповідачу через систему "АСКОД Онлайн", на підтвердження чого позивачем надані роздруківками з електронної пошти позивача та роздруківки з системи "АСКОД Онлайн".

У контексті порядку оплати планових та фактичних обсягів послуг та корегування обсягу послуг, суд зазначає наступне.

Порядок оплати планових обсягів послуг передбачений пунктом 6.2 договору (5.2. договору у редакції додаткової угоди від 21.09.2021), яка виражається в поетапній попередній оплаті планових обсягів послуг.

У свою чергу фактичний обсяг послуги визначається, зокрема, для електропостачальника на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника (п.4.1 договору).

ОСП на підставі даних фактичного обсягу послуги протягом п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу акт приймання-передачі наданої послуги.

У зв`язку з цим плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму зазначену в акті наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості за цим договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Звідси при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Отже, оскільки матеріали справи не містять заяв відповідача про повернення коштів за спірний період, тому обґрунтованими є пояснення позивача, що такі оплати зараховувались в оплату заборгованості минулого періоду або враховувались в оплату наступного періоду.

При цьому, доводи відповідача, що при розрахунку заборгованості акти-коригування мають враховуватись на момент початку розрахунку суд відхиляє, оскільки виходячи із умов договору, зменшення грошового зобов`язання згідно із актами-коригування має здійснюватися в день складання такого акту, а суми визначені у акті корегування зараховуються в заборгованість минулого періоду, або в оплату наступного платежу, або за заявою користувача такі кошти йому повертаються.

Заперечення відповідача, щодо розрахунків пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат враховано заборгованість за договором за період: липень 2019 - квітень 2020 року, що вже була предметом розгляду у справі №910/9528/20, суд відхиляє, оскільки із позовної заяви у справі №910/9528/20 вбачається, що у справі №910/9528/20 НЕК "УКРЕНЕРГО" заявляло позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за липень 2019 - квітень 2020 року, проте, вимоги про стягнення суми пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на заборгованість у зазначений період НЕК "УКРЕНЕРГО" не заявляло.

Ураховуючи вище наведене, суд вважає обґрунтованим розрахунок заборгованості планових та фактичних обсягів послуг за період липня 2019 року - січень 2022 року (1-3 планові платежі) та визначені позивачем прострочення з оплати планових та фактичних обсягів послуг.

Водночас, суд вважає безпідставними нарахування позивачем сум пені та 3% річних на суми заборгованості за 4-5 планові платежі січня 2022 року, оскільки матеріали позовної заяви містять лише рахунки за 1-3 планові платежі січня 2022 року (рахунок-фактура№0161-02024/12/2021 від 30.12.2021, рахунок-фактура №0161-02024 05/01/2022 від 05.01.2022 на суму 663628,80 грн та №0161-02024 10/01/2022 від 10.01.2022 на суму 663628,80 грн), а позивачем у матеріали справи не надано рахунків за 4-5 планові платежі за січень 2022 року. Відтак, заперечення відповідача у цій частині суд вважає обґрунтованими. При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про стягнення нарахованих сум пені та 3% річних за прострочення 4-5 планових платежів січня 2022 року.

Щодо посилань відповідача на необхідність застосування положень постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 та безпідставності нарахування позивачем пені та штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі в період з 08.04.2020 по 27.01.2021, судом встановлено таке.

Пунктом 1 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни надано настанови ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені підпунктами 1- 6 пункту 1.7.2 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку), та заходи, передбачені пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі. Електропостачальники не набувають статусу "Дефолтний".

Постановою НКРЕКП від 30.04.2020 № 905 пункт 1 постанови від 08.04.2020 № 766 замінено двома новими пунктами 1 та 2 такого змісту: 1. ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників та операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку. Електропостачальники та оператори систем розподілу не набувають статусу "Дефолтний". 2. ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах).

Постановою НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766" виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766.

Отже, 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

За наведеного, НКРЕКП своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою заявила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020) незастосування окремих положень вказаного типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, про нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 19 серпня 2022 року у справі №912/1941/21 уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 911/782/21, та зазначив, що положення постанови від 08.04.2020 № 766, якими НКРЕКП в межах наданих повноважень, тимчасово припинила застосування умов Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, затвердженого НКРЕКП, в частині нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі і відповідно аналогічних умов усіх договорів, укладених на основі такого типового договору, підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України "Про ринок електричної енергії".

За таких обставин, відсутні підстави для нарахування пені та штрафу за період з 08.04.2022 по 26.01.2022, тобто коли діяли відповідні положення постанови від 08.04.2020 №766, а в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу, нарахованих за період з 08.04.2022 по 26.01.2022 належить відмовити.

Одночасно, посилання позивача на те, що позовна заява подана до суду у 2022 році, тобто вже після скасування обмежень, встановлених постановою від 08.04.2020 № 766, суд вважає безпідставними, оскільки вказані положення пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 не підлягають застосуванню починаючи з 27.01.2021, однак були чинним та діяли в період з моменту прийняття постанови від 08.04.2020 № 766 та до моменту їх виключення з вказаної постанови 27.01.2021, оскільки постанова НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 не мала зворотної дії в часі, а лише виключала застосування положень пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 на майбутнє.

Відтак, з огляду на викладене, з урахуванням дати набрання чинності постановою НКРЕКП № 93 від 27.01.2021, якою виключено пункт 2 постанови НКРЕКП № 766 від 08.04.2020, нарахування пені, в межах період у розрахунку позивача, здійснюється з 16.08.2019 по 01.04.2020 та з 27.01.2021 по 31.01.2022, нарахування штрафу з 18.09.2019 по 01.04.2020 та з 27.01.2021 по 31.01.2022.

При цьому, у відповідності до п. 6.7. договору сторонами погоджено, що розмір пені, яка нараховується за прострочення відповідачем термінів розрахунку здійснюється у розмірі не більшому подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем нараховано пеню з перевищенням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Щодо розрахунків позивача, суд також враховує норми ст.253, 254 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Одночасно, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу за період з липня 2019 року по 02.04.2020.

Так, пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У відповідності до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву позивачем було подано 21.04.2022; нарахування пені здійснено за загальний період 16.08.2019 по 31.01.2022.

Однак, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", на території України запроваджено карантин на період з 12 березня до 3 квітня 2020 року.

У подальшому строк карантину неодноразово продовжувався і діє до теперішнього часу.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Вищевказаний пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України набрав чинності 02.04.2020.

Отже, вимоги про стягнення пені та штрафу, нараховані з 16.08.2019 по 01.04.2020 (включно), заявлені позивачем поза межами закінчення строку позовної давності.

Зазначені норми законодавства при визначенні строку набрання ними чинності не містили вказівок про зворотну дію у часі, хоча і містили формулювання відносно можливості їх поширення на весь період карантинних обмежень, а тому у суду відсутні підстави для їх зворотного застосування. Відтак, положення 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України не поширюються на період нарахування пені та штрафу з 16.08.2019 по 01.04.2020.

За перерахунком суду сума пені (у межах наведених у розрахунку сум заборгованості, на які здійснюється нарахування) становить 748 905,06 грн:

на заборгованість за 2-4 планові платежі грудня 2019 року та фактичний платіж листопада 2019 року, на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж січня 2020 року, на заборгованість за 1-5 планові платежі лютого 2020 року, на заборгованість за 1-5 планові платежі березня 2020 року, на заборгованість за 1 плановий платіж квітня 2020 року (період 02-07.04.2020);

на заборгованість за фактичний платіж листопада 2020 року, на заборгованість за 3-5 планові платежі грудня 2020 року, на заборгованість за 1-5 планові платежі січня 2021 року (період 27-28.01.2021);

на заборгованість за фактичний платіж лютого 2021 року: період 26.03.-19.04.2021;

на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж березня 2021 року (періоди: 1-й платіж 03.03.-23.03.2021; 2-й платіж 11.03.-23.03.2021; 3-й платіж 16.03.-23.03.2021; 4-й платіж 23.03.- 19.04.2021; 5-й платіж 25.03.-19.04.2021; фактичний платіж 30.04-30.05.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі квітня 2021 року (періоди: 1-й платіж 03.04.-18.05.2021; 2-й платіж 13.04.-18.05.2021; 3-й платіж 16.04.-18.05.2021; 4-й платіж 21.04.-18.05.2021; 5-й платіж 27.04.-24.05.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж травня 2021 року (періоди: 1-й платіж 06.05.-30.05.2021; 2-й платіж 11.05.-30.05.2021; 3-й платіж 18.05.-09.06.2021; 4-й платіж 21.05.-09.06.2021; 5-й платіж 26.05.-14.07.2021; фактичний платіж 29.06.-12.08.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж червня 2021 року (періоди: 1-й платіж 03.06.-14.07.2021; 2-й платіж 11.06.-14.07.2021; 3-й платіж 16.06.-14.07.2021; 4-й платіж 22.06.-14.07.2021; 5-й платіж 26.06.-29.07.2021, фактичний платіж 23.07.-15.08.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі липня 2021 року (періоди: 1-й платіж 03.07.-15.08.2021; 2-й платіж 13.07.-15.08.2021; 3-й платіж 16.07.-15.08.2021; 4-й платіж 21.07.-15.08.2021; 5-й платіж 27.07.-27.10.2021);

на заборгованість за фактичний платіж серпня 2021 року(загальний період: 06.10.-21.12.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі вересня 2021 року (періоди: 1-й платіж 03.09.-27.10.2021; 2-й платіж 11.09.-27.10.2021; 3-й платіж 16.09.-27.10.2021; 4-й платіж 21.09.-27.10.2021; 5-й платіж 28.09.-28.10.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж жовтня 2021 року, акти коригування за 12.2020, за 11.2020 (періоди: 1-й платіж 05.10.-28.10.2021; 2-й платіж 12.10.-21.12.2021; 3-й платіж 16.10.-29.12.2021; 4-й платіж 21.10.-29.12.2021; 5-й платіж 26.10.-29.10.2021, акти коригування за 12.2020 та за 11.2020: 12.10-28.12.2021, фактичний платіж 19.11-30.12.2021);

на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж листопада 2021 року, акти коригування за 02.2021 (періоди: 1-й платіж 03.11.-29.12.2021; 2-й платіж 11.11.-29.12.2021; 3-й платіж 16.11.-29.12.2021; 4-й платіж 23.11.-31.01.2022; 5-й платіж 26.11.-31.01.2022, акт коригування за 02.2021: 11.11.-30.12.2021, фактичний платіж 21.12-31.01.2022);

на заборгованість за 1-5 планові платежі та фактичний платіж грудня 2021 року, акт коригування за 03.2021 (періоди: 1-й платіж 03.12.-31.01.2022; 2-й платіж 11.12.-31.01.2022; 3-й платіж 16.12.-31.01.2022; 4-й платіж 21.12.-31.01.2022; 5-й платіж 28.12.-31.01.2022, акт коригування за 03.2021: 07.12.-31.01.2022, фактичний платіж 22.01-31.01.2022);

на заборгованість за 1-3 планові платежі січня 2022 року (періоди: 1-й платіж 06.01.-31.01.2022; 2-й платіж 11.01.-31.01.2022).

За перерахунком суду сума штраф становить 1 574 800,18 грн: нарахування на заборгованість за: 5-й плановий платіж січня 2021 року; 1-3 планові платежі квітня 2021 року; 5-й платіж травня 2021 року; 1-2, 5 планові платежі червня 2021 року; 1-3, 5 планові платежі липня 2021 року; 1-5 планові платежі вересня 2021 року;фактичний платіж серпня 2021 року; акти коригування за 12.2020 та за 11.2020; 2-5 планові платежі жовтня 2021 року; фактичний платіж жовтня 2021 року; акт коригування за 02.2021; 1-5 планові платежі листопада 2021 року; фактичний платіж листопада 2021 року; акт коригування за 03.2021; 1-5 планові платежі грудня 2021 року.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу є частково обґрунтованими, а саме: частині стягнення пені у сумі 748 905,06 грн та штрафу у сумі 1 574 800,18 грн.

Здійснивши перерахунок розрахунок 3% річних, нараховані на заборгованість за серпень 2019 року - 1-3-й платежі січня 2022 року (з урахуванням, що за 5-й плановий платіж серпня 2019 року нарахування слід здійснювати з 27.01.2019; за 3-й плановий платіж вересня 2019 року - з 17.09.2019; за 4-й плановий платіж жовтня 2019 року - з 22.10.2022; за 2-й плановий платіж листопада 2019 року - з 22.11.2019; за 3-й плановий платіж грудень 2019 року - з 17.12.2019; за 5-й плановий платіж грудня 2019 року - з 27.12.2019; за 2-й плановий платіж січня 2020 року - з 14.2020; за 5-й плановий платіж січня 2020 року - з 28.01.2020; за 3-й плановий платіж лютого 2020 року - з 18.02.2020; за 3-й плановий платіж березня 2020 року - з 17.03.2020; за 5-й плановий платіж квітня 2020 року - з 26.04.2020; за 5-й плановий платіж липня 2020 року - з 28.07.2020; за 3-й плановий платіж серпня 2020 року - з 18.08.2020; за 4-й плановий платіж вересня 2020 року - з 22.09.2020; за 2-й плановий платіж жовтня 2020 року - з 13.10.2020; за 5-й плановий платіж жовтня 2020 року - з 27.10.2020; за 3-й плановий платіж листопада 2020 року - з 17.11.2020; за 4-й плановий платіж грудня 2020 року - з 22.12.2020; за 5-й плановий платіж грудня 2020 року - з 29.12.2020; за 2-й плановий платіж січня 2021 року - з 12.01.2021; за 4-й плановий платіж березня 2021 року - з 23.03.2021; за 5-й плановий платіж квітня 2021 року - з 27.04.2021; за 3-й плановий платіж травня 2021 року - з 18.05.2021; за 4-й плановий платіж червня 2021 року - з 22.06.2021; за 2-й плановий платіж липня 2021 року - з 13.07.2021; за 5-й плановий платіж липня 2021 року - з 27.07.2021; за 5-й плановий платіж вересня 2021 року - з 28.09.2021; за 2-й плановий платіж жовтня 2021 року - з 12.10.2021; за 4-й плановий платіж листопада 2021 року - з 23.11.2021; за 5-й плановий платіж грудня 2021 року - з 28.12.2021), судом встановлено, що сума 3% річних становить 390 412,47 грн, а отже вимоги в цій частині суд задовольняє частково.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат (уточнений розрахунок інфляційних втрат, наведений у поясненнях від 14.06.2022), нарахованих на заборгованість за серпень 2019 року - січень 2022 року (1-2 планові платежі січня 2022 року), загальний період нарахування 18.09.2019 - 31.01.2022), судом встановлено сума інфляційних втрат становить 827155,78 грн, проте, оскільки, суд згідно із ч. 2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволення у сумі 746 378,87 грн в межах заявлених вимог.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішенні даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО", а саме в частині стягнення пені у сумі 748 905,06 грн, штрафу у сумі 1 574 800,18 грн, 3% річних у сумі 390 412,47 грн та інфляційних втрат у сумі 746 378,87 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНЕ ПАРТНЕРСТВО" (02140, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСА ГМИРІ, будинок 9, ідентифікаційний код 37856467) на користь Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) пеню у сумі 748 905,06 грн, штраф у сумі 1 574 800,18 грн, 3% річних у сумі 390 412,47 грн, інфляційні втрати у сумі 746 378,87 грн та судовий збір у сумі 51907,45 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.12.2022.

Суддя С. О. Турчин