ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 грудня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/587/22
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву №06-2/704 від 29.11.2022 (вх. №8030 від 29.11.2022) Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про забезпечення позову

у справі

за позовом Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, адреса для листування: вул. М.Коцюбинського, буд. 6, кв. 76, м. Тернопіль, 46002)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД (вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734)

про стягнення заборгованості в сумі 982962,44 грн та зобов`язання відповідача повернути майно, орендоване згідно договору оренди нерухомого майна №Н/М 23/06 від 23.06.2021.

Суть справи:

11.11.2022 Дочірнє підприємство Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД про:

- стягнення заборгованості в сумі 982962,44 грн;

- зобов`язання відповідача повернути майно, орендоване згідно договору оренди нерухомого майна №Н/М 23/06 від 23.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України посилається на невиконання ТОВ БМБУД умов договору №Н/М 23/06 від 23.06.2021 щодо сплати орендної плати та повернення орендованого майна у зв`язку із розірванням договору (припиненням дії договору).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2022, справу №921/587/22 передано на розгляд судді Шумському І.П.

Ухвалою суду від 15.11.2022 позовну заяву ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України було залишено без руху, на підставі ст. 174 ГПК України, у зв`язку з недотриманням заявником вимог ст. ст. 162, 164 ГПК України, при її подачі до суду. Цією ж ухвалою позивачу було встановлено визначений ч. 2 ст. 174 ГПК України строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

28.11.2022 через канцелярію суду позивач подав заяву за № 06-2/693 від 23.11.2022 (вх. № 7999 від 28.11.2022) з якої вбачається, що ним у визначений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, які було визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 15.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 921/587/22, постановлено розгляд справи 921/587/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження.

29.11.2022 ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, в порядку ст.ст. 136-137 ГПК України, звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою №06-2/704 від 29.11.2022 (вх. №8030) про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю БМБУД у розмірі ціни позову 982962,44 грн та судового збору - 17225,44 грн, які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД (), а саме:

- розрахунковий рахунок в АТ «РВС БАНК» № НОМЕР_1 , МФО 339072;

- розрахунковий рахунок в Тернопільській філії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у м. Тернополі № НОМЕР_2 , МФО 338783.

Окрім наведеного у позовній заяві, ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України у заяві від 29.11.2022 посилається на те, що відповідно до інформації про стадії розгляду судових справ Господарським судом Тернопільської області у період з 01.08.2022 по 28.11.2022 було відкрито 10 проваджень у справах, де ТОВ БМБУД являється відповідачем у справах про стягнення заборгованості за різними договорами. В Господарському суді Тернопільської області знаходиться ще 4 провадження де відповідачем виступає ТОВ БМБУД, у яких предметом позовів є стягнення заборгованості та повернення майна за іншими договорами оренди, які були укладені між позивачем та відповідачем у період 2021 року.

Невиконання відповідачем своїх договірних обов`язків щодо сплати орендної плати та повернення орендованого майна після 10.09.2022 (розірвання договору) унеможливлює здійснення господарської діяльності позивачем та призводить до ускладення фінансової ситуації позивача (виплат заборгованості позивача по заробітній платі перед працівниками підприємства та виплатами по бюджету).

Заявник стверджує, що ТОВ БМБУД протягом 2022 року отримував кошти за проведені роботи від Великоберезовицької селищної ради, КП «Благоустрій» ЧМР та інших організацій. Тобто відповідач по справі здійснює свою господарську діяльність та отримує за виконані роботи грошові кошти, але не здійснює виконання своїх грошових зобовязань перед позивачем.

На думку позивача, невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Посилаючись на наведені обставини, ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України просить суд задоволити заяву від 29.11.2022.

Пунктом 3 частини 1 статті 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Розглянувши заяву №06-2/704 від 29.11.2022, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, з огляду на таке:

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України вказано, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Положення вказаної статті пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням необхідності такого забезпечення у контексті положень ст. 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення позову залежить від суті позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся до суду, вартості майна, щодо якого він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.11.2020 у справі № 910/7596/20.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з вимог ст. ст. 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту або заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені в постановах від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 09.10.2019 у справі № 910/1986/19.

Як вже зазначалось, предметом позову у даній справі є позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати та повернення орендованого майна по договору №Н/М 23/06 від 23.06.2021, укладеного між сторонами.

З поданої заяви від 29.11.2022 вбачається, що позивач просить накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу, вказавши на наявність інших судових спорів між тими ж сторонами у провадженні Господарського суду Тернопільської області, на існування факту проведення фінансових розрахунків з відповідачем інших суб`єктів господарювання в межах їхніх господарських відносин, а також на те, що невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань по відношенню до позивача створює для останнього складну фінансову ситуацію, пов`язану з виплатою заробітної плати та виплат до бюджету.

При цьому заявником стверджено, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, в межах ціни позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У постанові від 26.07.2018 у справі № 911/396/18 Верховний Суд зазначив, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Суд зазначає, що накладення арешту на грошові кошти та виконання в майбутньому судового рішення зі справи, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів, а тому забезпечення судом позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову.

Однак, підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою.

Як вже зазначалось, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано жодних належних доказів, на підтвердження викладених у його заяві про забезпечення обставин, тобто того, що у разі, якщо позов не буде забезпечено, то це порушить його права та надалі утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічні приписи викладені у ч.3 ст.13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, доводи ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України про можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення ґрунтуються на припущеннях заявника.

Посилання позивача на наявність у відповідача спірної заборгованості на час подання позову є предметом спору у даній справі, яка підлягає доведенню позивачем на загальних підставах під час розгляду справи по суті. Наявність заборгованості відповідача перед позивачем не свідчить про відсутність у останнього грошових надходжень від здійснення господарської діяльності, за рахунок яких можливо здійснити стягнення.

При тому, що зміст заяви про забезпечення позову вказує на те, що відповідачем в ході здійснення його господарської діяльності отримуються кошти від його контрагентів, в якості оплати за виконані роботи. На думку суду, таке твердження позивача суперечить суті та змісту заяви про забезпечення позову. Адже, ДП Тернопільський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України не надало жодних доказів вчинення ТОВ «БМБУД» дій, які б свідчили про те, що грошові кошти, належні відповідачу на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути чи зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Посилання на існування між сторонами у справі інших судових спорів (які лише перебувають у провадженні Господарського суду Тернопільської області) не являється однозначним фактом прийняття у них судових рішень про стягнення з відповідача грошових сум чи ухилення відповідача від виконання можливо прийнятого у майбутньому рішення суду у даній справі.

Відповідно до вимог чинного законодавства (ст. ст. 13, 74 ГПК України) обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Однак, суд приходить до висновку, що у даному випадку цей тягар доказування позивачем не витриманий.

Оскільки наведені в заяві про забезпечення позову доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях останнього, такі припущення щодо можливості вчинення дій відповідачем з метою уникнення відповідальності за невиконання договірних зобов`язань відповідачем документально не підтверджені, серед доданих до заяви про забезпечення позову документів відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема вимог ст. ст. 136, 137 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову.

Клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано повторно, якщо змінились певні обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 13,73, 74,76-80,86,136-140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви 06-2/704 від 29.11.2022 (вх. №8030 від 29.11.2022) Дочірнього підприємства Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про забезпечення позову - відмовити.

2. В порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 01.12.2022.

3. Копію ухвали направити: Дочірньому підприємству Тернопільський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, адреса для листування: вул. М.Коцюбинського, буд. 6, кв. 76, м. Тернопіль, 46002); Товариству з обмеженою відповідальністю БМБУД (вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.12.2022.

Суддя І.П. Шумський