Справа № 909/974/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28.11.2022 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодексу) визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 115 Кодексу, провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам Кодексу України з процедур банкрутства.

За змістом частин 1, 3 ст. 116 Кодексу, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема: конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Так, ОСОБА_1 в обґрунтування наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вказує на те, що у нього наявні невиконані зобов`язання перед:

- ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на суму 91 950 грн за договором № 1050-9032 від 14 лютого 2022 р.;

- АТ "Ідея Банк" на суму 26 811 грн 07 коп. за договором № 22257845 від 07 вересня 2021 р. та на суму 8 522 грн 65 коп. за договором № 19038837 від 18 грудня 2018 р.;

- АТ "Райффайзен Банк Аваль" на суму 4 446 грн за договором № від 03 листопада 2017 р.;

- АТ "АЛЬФА-БАНК" на суму 59 836 грн 63 коп. за договором № 54245562 від 18 березня 2021 р.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яку визначив боржник, становить 191 566 грн 35 коп.

Разом з тим, в підтвердження зазначеного заявник подав лише копії договорів укладених з АТ "Ідея Банк", інших зазначених у конкретизованому списку кредитних договорів не подав.

Крім того, в підтвердження заборгованості боржник подав роздруківку Українського бюро кредитних історій щодо ОСОБА_1 .

Однак, роздруківка не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із договором.

Згідно з вимогами ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У конкретизованому списку кредиторів і боржників ОСОБА_1 не надав жодних відомостей про розмір його прострочених зобов`язань перед кредиторами, а зазначив лише розмір поточної заборгованості за кредитами, серед яких є також кредити по договорах, укладених, зокрема, з АТ "Ідея Банк", АТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "АЛЬФА-БАНК", строк погашення яких ще не настав.

Таким чином, згідно з даними долучених до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність документів, не можливо встановити, який розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами і чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців до звернення до суду з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції).

Частиною 4 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Норма цієї статті кореспондується з вимогами ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства (план реструктуризації боргів), яка визначає, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Частиною 2 ст. 124 Кодексу передбачені вимоги до плану реструктуризації боргів, зокрема, передбачено, що у ньому зазначаються: інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів (п. 4); розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів (п. 5); вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів (п. 6).

Всупереч зазначеному, ОСОБА_1 не виконав вимог статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки у поданих пропозиціях щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів) не зазначено обставин, які спричинили неплатоспроможність боржника; вимог кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів. Натомість, проект плану реструктуризації боргів взагалі не передбачає погашення боргів перед кредиторами, а фактично передбачає збільшення боргів щомісячно, що не відповідає меті даного документа, а саме відновлення платоспроможності боржника.

Як зазначено у пунктах 69, 70 постанови Верховного Суду від 16 грудня 2021 р. у справі № 910/8306/20, законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості. Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.

Отже, доданий до заяви ОСОБА_1 проект плану реструктуризації боргів не відповідає вимогам, передбаченим Кодексом України з процедур банкрутства.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Однак, всупереч цим вимогам Кодексу, заявник таких доказів не подав, натомість, у своїй заяві ОСОБА_1 послався на постанову Верховного Суду від 19 листопада 2020 у справі № 910/726/20 та зазначив, що він з арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем 18 листопада 2022 р. уклали договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Проаналізувавши вказане, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Отже, законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цією особою на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям на оплату праці відповідно до частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.

Верховний Суд у згаданій боржником постанові вказує на право, а не обов`язок, місцевого господарського суду розгляду питання щодо альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень у справі про неплатоспроможність, зокрема, на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника.

У даному випадку договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 18 листопада 2022 р., укладений на умовах розстрочення оплати праці арбітражного керуючого (3 900 коп. протягом 10 місяців), а не відстрочки оплати до реалізації майна боржника, як це визначено у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 у справі № 910/726/20.

Крім того, у вищезгаданій постанові (п. 40) Верховний Суд звернув увагу на те, що Кодекс України з процедур банкрутства та інші норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.

За змістом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

Отже, укладений між боржником та арбітражним керуючим договір суперечить імперативній нормі ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, що свідчить про порушення сторонами договору положень ст. 203 ЦК України.

Відтак, поданий заявником договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 18 листопада 2022 р. не може бути прийнятий господарським судом в якості доказу альтернативного врегулювання питання винагороди арбітражного керуючого у даній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 37, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 174, 234, 235 ГПК України та, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність - залишити без руху.

ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху подати суду:

- документи, з яких можна було б встановити, який розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами і чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців до звернення до суду з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції) та існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності);

- пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), складені у відповідності до вимог статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства;

- докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 39 000 (2 600 грн х 5 х 3 міс.).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення частин 3, 4 ст. 174 ГПК України про те, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. В. Ткаченко