ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2013/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Метал", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 64 002 грн., інфляційної складової у розмірі 8 883,66 грн., 3% річних у розмірі 983,70 грн. та пені у розмірі 7 995,87 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Роял Метал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 64002 грн., інфляційної складової у розмірі 8 883,66 грн., 3% річних у розмірі 983,70 грн. та пені у розмірі 7 995,87 грн.

Ухвалою суду від 25.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене провадження у справі. Справу № 904/2013/22 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роял Метал" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" (надалі - покупець) було укладено договір про поставки № 189/21 від 01.12.2021 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору продукцію (надалі товар). Ціна, кількість, асортимент товару вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість і вартість товару визначається на кожну окрему партію, вказану у специфікаціях, які узгоджуються сторонами окремо.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що ціни на товар, що поставляється за цим договором, встановлюються в національній валюті України, вказуються у специфікаціях та включають в себе всі податки і збори, інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою товару.

Позивач вказав, що на виконання умов договору між сторонами було підписано, зокрема, специфікацію № 2 від 09.12.2021, у якій погоджено ціну, кількість, асортимент, найменування, одиницю виміру, загальну кількість і вартість, умови поставки та оплати товару тощо.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, за видатковою накладною № 400 від 20.12.2021 поставив відповідачу товар на загальну суму 64 002 грн.

Пунктом 6.5 договору визначено, що покупець здійснює оплату вартості товару у відповідності з умовами, зазначеними у специфікації.

За умовами п. 3 специфікації № 2 встановлено термін оплати: через 5 календарних днів з моменту отримання товару, при умові надання рахунків, видаткових накладних та документу, який підтверджує якість товару (сертифікат, паспорт тощо).

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки у повному обсязі.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Роял Метал" у розмірі 64 002 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, позивачем нараховано до сплати інфляційну складову у розмірі 8 883,66 грн., 3% річних у розмірі 983,70 грн. та пеню у розмірі 7 995,87 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач вважає, що початок перебігу строку на оплату товару пов`язаний з наданням постачальником документів, передбачених п. 3.3 договору. Постачальник, за твердженням відповідача, при поставці товару такі документи покупцю не надав. Що виключає можливість прострочення відповідачем строків оплати спірного товару.

Також відповідач послався на наявність у нього форс-мажорних обставин, спричинених введенням з 24.02.2022 воєнного стану на усій території України.

За наведених обставин у сукупності, відповідач зазначає про безпідставність нарахування позивачем інфляційної складової, 3% річних та пені.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором поставки № 189/21 від 01.12.2021 у розмірі 64 002 грн., інфляційної складової у розмірі 8 883,66 грн., 3% річних у розмірі 983,70 грн. та пені у розмірі 7 995,87 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роял Метал" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" (надалі - покупець) було укладено договір про поставки № 189/21 від 01.12.2021 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.07.2022.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору продукцію (надалі товар). Ціна, кількість, асортимент товару вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість і вартість товару визначається на кожну окрему партію, вказану у специфікаціях, які узгоджуються сторонами окремо.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що ціни на товар, що поставляється за цим договором, встановлюються в національній валюті України, вказуються у специфікаціях та включають в себе всі податки і збори, інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою товару.

На виконання умов договору між сторонами було підписано, зокрема, специфікацію № 2 від 09.12.2021, у якій погоджено ціну, кількість, асортимент, найменування, одиницю виміру, загальну кількість і вартість, умови поставки та оплати товару тощо.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, за видатковою накладною № 400 від 20.12.2021 поставив відповідачу товар на загальну суму 64 002 грн.

Постачальник виставив покупцю рахунок № 664 від 20.12.2021 на оплату товару.

Пунктом 6.5 договору визначено, що покупець здійснює оплату вартості товару у відповідності з умовами, зазначеними у специфікації.

За умовами п. 3 специфікації № 2 встановлено термін оплати: через 5 календарних днів з моменту отримання товару, при умові надання рахунків, видаткових накладних та документу, який підтверджує якість товару (сертифікат, паспорт тощо).

З урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару настав 28.12.2021.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки у повному обсязі.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Роял Метал" у розмірі 64 002 грн.

Щодо заперечень відповідача про ненадання постачальником документів, передбачених п. 3.3 договору, слід зазначити про таке.

Відповідно до п. 3.3 договору, в момент передачі товару постачальник повинен надати покупцеві належним чином оформлені наступні документи:

- видаткову накладну;

- товарно-транспортну накладну;

- документи, що підтверджують якість та кількість товару.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що покупець має право затримати оплату за поставлений товар, якщо постачальником не надано увесь комплект документів, визначений п. 3.3 договору, або документи не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством, мають недоліки, виправлення та помилки.

Слід зазначити, що поняття відтермінування оплати не тотожне поняттю звільнення від оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач, маючи на меті сумлінне виконання укладеного договору, за відсутності необхідних документів та/або неякісності/некомплектності поставленого товару мав у розумні строки звертатись до постачальника з відповідними вимогами та претензіями.

Разом з цим, відповідач прийняв спірний товар без зауважень та заперечень. Доказів звернення покупця до постачальника з вимогами про надання документів, передбачених п. 3.3 договору, відповідачем до суду не надано.

Крім того, підпис керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" на видатковій накладній № 400 від 20.12.2021 свідчить про те, що видаткова накладна, на виконання п. 3.3 договору, позивачем відповідачу надана була.

Також слід звернути увагу на лист відповідача № 12/046 від 28.04.2022, надісланий позивачу у відповідь на претензію про неоплату товару на суму 64 002 грн. У такому листі відповідач зазначає, що прострочення оплати товару утворилось внаслідок відсутності погодженого фінансування на січень 2022 року та виникненням форс мажорних обставин. Жодних відомостей про ненадання постачальником необхідних документів або про відтермінування оплати на підставі 6.4 договору відповідачем зазначено не було.

Виникнення у відповідача форс-мажорних обставин, спричинених введенням з 24.02.2022 воєнного стану на усій території України, також не є обґрунтованою підставою неоплати спірної заборгованості, оскільки прострочення оплати утворилось майже за 2 місяці до введення воєнного стану.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 64 002 грн. є обґрунтованими.

Згідно з п. 7.8. договору, за несвоєчасну оплату за отриманий товар, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару, за кожен день протемінування.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 7.8. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за загальний період з 27.12.2021 по 01.07.2022 у розмірі 7 995,87 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України. Так, позивачем не було дотримано вимог:

- ч. 5. ст. 254 ЦК України, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день;

- ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунком суду: пеня на суму боргу 64 002 грн. за період з 29.12.2021 по 28.06.2022 становить 7 669,72 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими у розмірі 7 669,72 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 983,70 грн. за загальний період з 27.12.2021 по 01.07.2022 та інфляційну складову у розмірі 8 883,66 грн. за загальний період з січня 2022 року по травень 2022 року.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України. Так, позивачем не було дотримано вимог ч. 5. ст. 254 ЦК України, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день;

За розрахунком суду: 3% річних на суму боргу 64 002 грн. за період з 29.12.2021 по 01.07.2022 становлять 973,18 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 973,18 грн.

Розрахунок інфляційної складової, наданий позивачем, виконаний правильно та відповідає чинному законодавству України.

А отже, позовні вимоги про стягнення інфляційної складової у розмірі 8 883,66 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 189/21 від 01.12.2021 (том 1 а.с. 17 - 21), специфікаціями (том 1 а.с. 22, 26), видатковими накладними (том 1 а.с. 24, 28), рахунками на оплату (том 1 а.с. 23, 27, 29), платіжним дорученням (том 1 а.с. 25), актом здачі прийняття робіт (том 1 а.с. 30), листуванням між сторонами (том 1 а.с. 31 - 38).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 64 002 грн., інфляційної складової у розмірі 8 883,66 грн., 3% річних у розмірі 973,18 грн. та пені у розмірі 7 669,72 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 326,15 грн. та 3% річних у розмірі 10,52 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" (місцезнаходження: 50053, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, буд. 20; ідентифікаційний код: 31366355) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Метал" (ідентифікаційний код: 39578450; місцезнаходження: 02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд. 41, кв. 2) суму основної заборгованості у розмірі 64 002 грн., інфляційну складову у розмірі 8 883,66 грн., 3% річних у розмірі 973,18 грн., пеню у розмірі 7 669,72 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 470,80 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 326,15 грн. та 3% річних у розмірі 10,52 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 24.11.2022.

Суддя М.О. Ніколенко