ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. Справа №907/640/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 27.09.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/2434/22 від 03.10.2022)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2022 (суддя Лучко Р.М.) про відмову у відкритті провадження

у справі № 907/640/22

за позовом: ОСОБА_1 , м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача-1: Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, м. Київ

до відповідача-2: Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Київ

про визнання за позивачем права власності на кошти в розмірі 4216,62 євро та зняття арешту рахунків

за участю учасників справи:

від позивача: не з`явилася;

від відповідача-1: не з`явилися;

від відповідача-2: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на кошти в розмірі 4216,62 Євро (станом на день подання позову 167395,84 грн), що знаходяться на рахунку ОСОБА_2 , а також про зняття арешту з рахунку ОСОБА_2 , який відкритий в Печерській філії АТ КБ "Приватбанк", в межах 4216,62 Євро (станом на день подання позову 167395,84 грн), накладений у відкритому виконавчого провадження №598З1920 на виконання виконавчого напису №1288 від 17.07.2019, виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2022 у справі № 907/640/22 відмовлено у відкритті провадження. Позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу.

Ухвала мотивована тим, що спір у даній справі не є господарським, тому у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України. Також місцевий господарський суд встановив, що, виходячи із суб`єктного складу спору він підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано всі обставини, відтак, винесено незаконне судове рішення, просить його скасувати, справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду. Зокрема, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між ОСОБА_1 та відповідачами, а також ОСОБА_2 не було ніяких господарських правовідносин або зобов`язань. Також апелянт зазначає, що ініційований позивачем спір про визнання права власності на кошти в розмірі 4216,62 Євро (станом на день подання позову 167395,84 грн), що знаходяться на рахунку ОСОБА_2 , а також зняття арешту з його рахунку відноситься до юрисдикції господарських судів на підставі ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 вже звертався до суду загальної юрисдикції з тим самим предметом спору, а саме до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області. 13.08.2021 року по справі № 303/6315/21 було прийнято ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, у зв`язку із тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Таким чином, на думку скаржника, з огляду на суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у позивача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, вимоги за предметом позову підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 справу № 907/640/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2022 у справі № 907/640/22, розгляд справи призначено на 22.11.2022.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Плотніцького Б.Д. справу № 907/640/22 розподілено до розгляду судді Скрипчук О.С., в зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т. та Скрипчук О.С.

Маркович Роман Михайлович участі уповноваженого представника в судовому засіданні 22.11.2022 не забезпечив. 22.11.2022 від представника скаржника адвоката Вайда В.В. за допомогою системи «Електронний суд» було подано клопотання (зареєстроване в канцелярії суду за вх.№ ЗАГС 01-04/6575/22 від 22.11.2022), у якому останній просить розгляд справи здійснювати без участі сторін.

Відповідачі участі уповноважених представників в судовому засіданні 22.11.2022 не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/6224/22 від 07.11.2022) АТ КБ Приватбанк зазначило, що ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, а відтак просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приватний виконавець Павелків Т.Л. у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/6272/22 від 09.11.2022) АТ КБ Приватбанк зазначила, що ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, а відтак просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Здійснивши розгляд апеляційної скарги, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з таких підстав.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Частиною другою статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

Як зазначалося вище, предметом спору у даній справі є визнання за ОСОБА_1 права власності на кошти в розмірі 4216,62 євро та зняття з-під арешту, накладеного постановою приватного виконавця у відкритому виконавчого провадження №59831920 на виконання виконавчого напису №1288 від 17.07.2019, виданого приватним нотаріусом ІМНО Київської області, грошових коштів, які були перераховані позивачем на рахунок ОСОБА_2 .

Згідно з приписами ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тобто, нормами чинного законодавства визначено право звернення особи до суду з вимогою про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_1 , як суб`єктом підприємницької діяльності (продавцем) та фірмою Aquapark Olesna Rudolf Baroch (покупцем) було укладено контракт №CZ-1/19 від 29.05.2019. На виконання умов вказаного контракту покупцем не було здійснено оплату за отриманий пиломатеріал на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 , а помилково перераховано кошти на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , який відкритий в Печерській філії АТ КБ "Приватбанк", та на який приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною накладено арешт.

Відтак, позивач, звертаючись з даним позовом, визначив відповідачами приватного виконавеця Павелків Т.Л. та AT КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Згідно зі статтею 80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач - ОСОБА_1 виступає у даній справі як суб`єкт підприємницької діяльності, відповідач-2 - AT КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, відповідач-1 - приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Відтак, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 , AT КБ «ПриватБанк» та приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна можуть бути суб`єктами господарських правовідносинах.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суду вірно звернув увагу, на те, що належний (ефективний) спосіб захисту, який забезпечить поновлення порушеного права продавця у спірних правовідносинах визначений в п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України у вигляді примусового виконання обов`язку Покупця за контрактом здійснити оплату за товар у визначених договором спосіб, формі та розмірі шляхом подання позовної заяви про стягнення з покупця заборгованості. Водночас, покупець, у випадку доведення ним факту помилкового (безпідставного) перерахування грошових коштів на рахунок іншої особи, не позбавлений права ініціювати повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) від особи, яка без достатньої правової підстави набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України.

Однак, неналежний спосіб захисту не є підставою відмови позивачу у відкритті провадження.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що належність відповідачів та спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача, мають бути встановлені за наслідками розгляду спору по суті.

Відтак, доводи апелянта знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, а порушення судом першої інстанції норм процесуального права (а саме, ч. 2 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України) призвело до прийняття судом помилкового рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, остання передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2022 у справі № 907/640/22 скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись, ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2022 у справі №907/640/22 скасувати.

3. Справу №907/640/22 передати на розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено 01.12.2022.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

О.С. Скрипчук