ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.11.2022 Справа № 914/1134/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А., розглянув заяву Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап, с. Зелів, Яворівський р-н, Львівська обл.

про: залишення позовної заяви без руху

у справі за позовом Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області, м. Львів

до відповідача-1 Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-2 Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап, с. Зелів, Яворівський р-н, Львівська обл.

про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав, припинення речового права

від позивача: ОСОБА_1 прокурор

від відповідача1: Наумець А.Г.

від відповідача2: Медвідь Ю.О.

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом за позовом Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області до Львівської міської ради та до Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав, припинення речового права.

27.10.2022 представником відповідача2 подано заяву вх.№22291/22 про залишення позовної заяви без руху.

Подана заява обґрунтовується тим, що позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно в розумінні ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та практики ВС є майновою вимогою. Відтак, на думку відповідача2, прокурором в порушення вимог п.2 ч.1. ст.164 ГПК України не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору у повному розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону. Крім того, всупереч положенням п.4 ч.3 ст.162 ГПК України прокурор у позовній заяві зазначає предмет спору «про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації прав» проте, не визначає зміст позовних вимог до кожного з відповідачів. Відтак, кожен із відповідачів позбавлений можливості визначитись із власною правовою позицією щодо захисту своїх інтересів, оскільки не вдається встановити зміст позовних вимог щодо себе.

Прокурор та представник відповідача1 проти задоволення заяви заперечили.

Розглянувши заяву (вх.№22291/22 від 27.10.2022) Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору в установлених порядку й розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати збору відповідно до закону.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Згідно з п.3 ч.3 ст.162, пп.1, 2, 3 ч.1 ст.163 ГПК позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову визначається:

у позовах про стягнення коштів сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться в безспірному (безакцептному) порядку;

у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна;

у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

Майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатись у ціні заявленого позову. Подібна правова позиція викладена в постанові Великої палати ВС від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Подібна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі №910/13737/19.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Позов прокурора не свідчить про відсутність спору щодо законності розпорядження органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України однозначно визначено, що у таких випадках вимог дві: основна у спорі щодо рішення Рясна-Руської селищної ради та похідна від неї - щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, крім того, зважаючи на імперативність статті 20 Господарського процесуального кодексу України, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, господарські суди розглядають виключно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Позов прокурора заявлений до господарського суду щодо правовідносин у сфері господарювання, зважаючи на його підстави, отже, не стосується правовідносин сторін щодо адміністрування і підпорядкування, які взагалі не можуть розглядатися господарським судом, а стосується спору сторін щодо законності виникнення у відповідача права власності на спірну земельну ділянку, одночасно, оскільки реєстраційні дії не являються юридичними фактами, вони і не являються підставами виникнення, зміни, припинення прав, у тому числі, права власності відповідача на спірну земельну ділянку, що є предметом позовної вимоги про припинення права власності відповідача 2 на спірну земельну ділянку.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі зокрема скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення зокрема про скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19.

Прокурором заявлені позовні вимоги про скасування державної реєстрації прав з припиненням права власності відповідача, а не з набуттям чи зміною. Відтак, у разі задоволення позову прокурора та набрання рішенням суду законної сили, таке буде подано для проведення відповідних реєстраційних дій реєстраторам, а саме для скасування державної реєстрації права власності відповідача з одночасним припиненням права.

Питання про скасування державної реєстрації права власності з одночасним набуттям чи зміною права у позовній заяві прокурора не ставиться.

Практика Верховного Суду, на яку посилається відповідач2, стосується спорів, пов`язаних із підтвердженням права на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-яких форм використання останнього.

У даному випадку, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень та припинення права приватної власності, з огляду на підстави позову, є двома немайновими позовними вимогами та являються різними способами захисту прав.

Подібні справи з подібним складом учасників сторін, предметом та підставами позову, на які покликається відповідач2 в якості практики ВС, судами не розглядались. Тому, з аналізу наведеної судової практики не вбачається тотожності (подібності) справ, а відтак наведені судові рішення не беруться до уваги при розгляді даної справи.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви (вх.№22291/22 від 27.10.2022) Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 20, 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви (вх.№22291/22 від 27.10.2022) Обслуговуючого кооперативу Гаражно-будівельний кооператив Пікап про залишення позовної заяви без руху відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 05.12.2022.

Суддя Кидисюк Р.А.