ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/536/22

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства "Таскомбанк"

до фізичної особи-підприємця Дудківського Віталія Валентиновича

про стягнення заборгованості у сумі 158 955,48 грн.,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява акціонерного товариства "Таскомбанк" (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця Дудківського Віталія Валентиновича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 158 955,48 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов заяви - договору №ID11628244 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") від 15.09.2021 року.

Ухвалою суду від 21.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15 липня 2022 року.

Представники позивача та відповідача у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 15.07.2022 року підготовче засідання відкладено на 17 серпня 2022 року.

09 серпня 2022 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, яка підлягала задоволенню судом.

Представники позивача та відповідача у засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 17.08.2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 07 вересня 2022 року.

Представники позивача та відповідача у засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 07.09.2022 року підготовче засідання відкладено на 19 жовтня 2022 року.

У засідання представники позивача та відповідача не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.10.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 16 листопада 2022 року.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

08 листопада 2022 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду позивача та відповідача в справі №911/536/22 у засідання, призначене на 16 листопада 2022 року.

16 листопада 2022 року представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 21.06.2022 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, та попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Так, явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок сторони, і, відповідно до положень ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, справа, за умови належного повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, може розглядатися без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі

судової влади України.

Ухвала Господарського суду Київської області від 21.06.2022 року про відкриття провадження у справі №911/536/22 була внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень 22 червня 2022 року; ухвала суду від 15.07.2022 року про відкладення підготовчого засідання, - 21 липня 2022 року; ухвала суду від 17.08.2022 року про відкладення підготовчого засідання, - 23 серпня 2022 року; ухвала суду від 07.09.2022 року про відкладення підготовчого засідання, - 13 вересня 2022 року; ухвала суду від 19.10.2022 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, - 26 жовтня 2022 року.

Так, враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подано, нез`явлення представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

14 вересня 2021 року фізична особа - підприємець Дудківський Віталій Валентинович звернувся до акціонерного товариства "Таскомбанк" із анкетою - заявою про надання кредиту фізичній особі-підприємцю.

15 вересня 2021 року між акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - позивач) та фізичною особою-підприємцем Дудківським Віталієм Валентиновичем (далі - відповідач) була укладена заява - договір №ID11628244 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору, за умови наявності вільних коштів позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надасться у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ -ТАСКОМБАНК" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що розмір кредиту: 139 000,00 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч гривень 00 копійок).

Згідно з п. 2.3.1 договору, розмір процентної ставки за користування кредитом (далі - проценти): 48,00% річних.

Відповідно до п. 2.4.1 договору, погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, числа в яке було укладено договір. Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно графіку погашення кредиту,

(календарного числа дати укладання договору). У разі внесення платежу в розмірі, що перевищує плановий платіж, сума грошових коштів сплачених відповідачем, зараховується позивачем в рахунок погашення наступного платежу та погашається в день згідно графіку, сума яка лишилася після сплати планового платежу перераховується на погашення заборгованості (тіла кредиту) відповідача за кредитом шляхом коригування останнього ануїтетного платежу. Розмір останнього ануїтетного платежу (останніх платежів) може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу встановленого згідно умов договору (графіку погашення кредиту) і буде становити суму фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати відповідачем всіх попередніх ануїтетних платежів.

Пунктом 2.4.4 договору встановлено, що сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес».

Згідно з п. 2.5 договору, починаючи з наступного повного календарного місяця від дати укладення кредитного договору забезпечити чисті обороти (грошові надходження на рахунок відповідача від основної діяльності - реалізації продукції та товарів, виконання робіт, надання послуг) за своїм поточним рахунком, відкритим у позивача, в сумі не менше 4 634,00 грн., (чотири тисячі шістсот тридцять чотири гривні 00 коп.) в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться позивачем щомісячно. У випадку невиконання або неналежного виконання даних умов, позивач має право нарахувати, вимагати сплати та стягнути, а відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 2,00% від суми виданого кредиту (але не менше 200,00 грн.), за кожен місяць в якому не було виконано зобов`язання, що є підставою для застосування неустойки (невиконання або неналежного виконання умов, встановлених в цьому пункті) до припинення цих обставин.

Відповідно до п. 2.7 договору, строк кредиту: 60 місяців з дати укладення договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що відповідач забезпечує наявність на своєму поточному рахунку необхідної для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту.

Згідно з п. 3.2 договору, остаточне погашення за кредитом відповідач повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7. цього договору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що на виконання умов договору, 15 вересня 2021 року позивачем перераховані відповідачу грошові кошти в сумі 139 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 15.09.2021 року до 30.12.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору, позивач направив на адресу відповідача повідомлення - вимогу №23759/70.11 від 30.12.2021 року про необхідність повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, згідно з умовами договору.

Відповідач відповіді на вищевказану вимогу не надав, кредит не повернув, нараховані проценти за користування кредитом не сплатив.

Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 139 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 19 572,64 грн. заборгованості по процентах та 382,84 грн. пені.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України, відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав умови договору та перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 139 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 15.09.2021 року до 30.12.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес».

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач порушив Графік погашення кредиту та сплати нарахованих процентів, що підтверджується виписками по особовому рахунку за період з 15.09.2021 року до 30.12.2021 року, долученими до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Документів, що підтверджували б сплату відповідачем заборгованості по кредиту, а також сплату процентів за його користування, відповідач суду не надав, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 139 000,00 грн. та заборгованості по процентах в сумі 19 572,64 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 382,84 грн. за період з 30.06.2021 року до 29.12.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як уже зазначалось, згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 3.3 договору, у випадку порушення відповідачем будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права позивача відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 382,84 грн. за період з 30.06.2021 року до 29.12.2021 року.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України 11 березня 2020 року прийнята постанова №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами та доповненнями, відповідно до якої, з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин, строк дії якого продовжено до 31 грудня 2022 року (постанова Кабінету Міністрів України №104 від 17.02.2021 року, №405 від 21.04. 2021 року, №611 від 16.06.2021 року, №855 від 11.08.2021 року, №981 від 22.09.2021 року, №1336 від 15.12.2021 року, №318 від 19.03.2022 року, №630 від 27.05.2022 року, №928 від 19.08.2022 року).

Відповідно до п. 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцяти денний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Згідно з п. 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Так, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до умов якого позивачем відповідачу був наданий кредит, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідач звільняється від обов`язку сплати пені за таке прострочення.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 382,84 грн. за період з 30.06.2021 року до 29.12.2021 року є такою, що задоволенню судом не підлягає.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. 3 ст. 198, ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 216, ст. 218, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. ч. 1, 3 ст. 549, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054, ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. ч. 2, 3 ст. 120, ст. 123, ч. 9 ст. 129, ч. 9 ст. 165, п. 1 ч. 2 ст. 202, ч. 3 ст. 222, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити частково позов акціонерного товариства "Таскомбанк" до фізичної особи-підприємця Дудківського Віталія Валентиновича про стягнення заборгованості у сумі 158 955,48 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Дудківського Віталія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця С. Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код 09806443) 139 000,00 грн. (сто тридцять дев`ять тисяч грн. 00 коп.) заборгованості за кредитом; 19 572,64 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 64 коп.) заборгованості по процентах, 2 475,03 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять грн. 03 коп.) витрат на сплату судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 28.11.2022 року.

Суддя С. Грабець