УХВАЛА

09.11.2022 Справа № 910/16764/21

За заявою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого стриктурного підрозділу Державної податкової служби (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

до Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 7-А)

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

від заявника не з`явилися

від боржника Барсук А.М. - керівник

від Міністерства інфраструктури України Ігнатенко Т.Б. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес", у зв`язку з неможливістю останнього погасити заборгованість у розмірі 2 818 450 003, 09 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.11.2020 заяву Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого стриктурного підрозділу Державної податкової служби про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" залишено без руху.

18.11.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання заявника про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

23.11.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Завори О.І. про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.11.2021 заяву Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого стриктурного підрозділу Державної податкової служби про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" прийнято до розгляду, залучено до участі у справі Міністерство інфраструктури України та призначено підготовче засідання на 22.12.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.12.2021 відкладено розгляд справи на 31.01.2022.

У судовому засіданні 31.01.2022 оголошено перерву до 09.03.2022.

Судове засідання 09.03.2022 не відбулось, у зв`язку з запровадженням Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану з 5:30 год. 24.02.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2022 розгляд справи призначено на 27.06.2022.

27.06.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання боржника про продовження строку проведення підготовчого провадження відкладення попереднього засідання до закінчення строку дії воєнного стану в Україні.

27.06.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства інфраструктури України про продовження строку проведення підготовчого провадження відкладення попереднього засідання до закінчення строку дії воєнного стану в Україні.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.06.2022 розгляд справи відкладено на 29.08.2022.

05.08.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання арбітражного керуючого Завори О.І. відкликання заяви про згоду на участь у справі.

26.08.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" про відкладення розгляду справи.

29.08.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства інфраструктури України про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.08.2022 розгляд справи відкладено на 10.10.2022.

Судове засідання 10.10.2022 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.10.2022 розгляд справи призначено на 19.10.2022.

У судовому засіданні 19.10.2022 оголошено перерву до 09.11.2022.

07.11.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Донкова С.В. про участь у справі.

У судовому засіданні 09.11.2022 представник боржника подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та заперечив щодо задоволення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Міністерства інфраструктури України також заперечив щодо задоволення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес".

Згідно приписів ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений стриктурний підрозділ Державної податкової служби вказало про наявність у боржника непогашеної заборгованості в розмірі 2 818 450 003,09 грн., яка складає заборгованість за кредитом, наданим державою під державні гарантії.

Як вбачається з матеріалів справи, до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого стриктурного підрозділу Державної податкової служби надійшли подання від Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві:

- від 26.04.2021 № 97, з якого вбачається, що станом на 01.04.2021 у Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» існує прострочена заборгованість (сплата основного боргу за кредитом, наданим державою або під державні гарантії; (договір від 26.01.2015 №13010-05/5) у сумі 1 722 772 488,61 грн.;

- від 26.04.2021 № 98, з якого вбачається, що станом на 01.04.2021 у Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» існує прострочена заборгованість (сплата пені, нарахованої на заборгованість по основному боргу за кредитом, наданим державою або під державні гарантії; (договір від 26.01.2015 № 13010-05/5) у сумі 1 095 677 514,48 грн.

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений стриктурний підрозділ Державної податкової служби звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» про стягнення заборгованості. Предметом позову було стягнення заборгованості за кредитом, наданим державою або під державні гарантії на підставі договору від 26.01.2015 №13010-05/5.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2019 у справі № 640/18157/18 позов задоволено та стягнуто з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» на користь Державного бюджету України прострочену заборгованість за валютними кредитами, одержаними під державну гарантію та нараховану на таку заборгованість пеню в загальному розмірі 1 963 522 152,15 грн., у тому числі 1 620 515 662,30 грн. основний борг та 343 006 489,85 грн. пеню.

В подальшому, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.02.2020 № 61220462 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/18157/18 від 27.11.2019.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.04.2021 № 61220462 виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки на боржника розповсюджується мораторій встановлений Законом України «Про введення в дію мораторію на примусову реалізацію майна», а кошти на рахунках боржника відсутні.

Згідно зі статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Порядок подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також перелік документів, які мають бути додані до вказаної заяви, визначені статтею 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

За змістом частини першої статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно правових висновків Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі 911/2043/20, процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Судова палата також зауважила, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Згідно з частиною другою статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Частинами першою, другою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Поряд з цим, у силу частини восьмої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною третьою статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2022 у справі № 910/13242/21 вказав, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 також зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Заява Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого стриктурного підрозділу Державної податкової служби про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" обґрунтована наявністю у боржника непогашеної заборгованості в розмірі 2 818 450 003,09 грн., яка складає заборгованість за кредитом, наданим державою під державні гарантії на підставі договору від 26.01.2015 №13010-05/5.

В підтвердження невиконання боржником взятих на себе зобов`язань заявником додано до матеріалів заяви копії подань Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві від 26.04.2021 № 97 та № 98, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2019 у справі № 640/18157/18, виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.11.2019 № 640/18157/18, постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.02.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61220462 та про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.04.2021.

У клопотанні про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство боржник заперечив щодо відкриття провадження у справі про банкрутство з підстав того, що між сторонами існує спір про право, а також те, що боржник є платоспроможним.

При цьому, боржник вказав, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.09.2019 у справі № 640/18157/18 стягнуто з боржника на користь Державного бюджету України 1 963 522 152,15 грн., при цьому заявником при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство заявлено вимоги до боржника в сумі 2 818 450 003,09 грн., які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, боржник також вказує про те, що ініціюючим кредитором не надано суду доказів вжиття усіх передбачених законом заходів стягнення (погашення) заборгованості у встановленому законом порядку.

Пунктом 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України визначено, що прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Законодавцем (абзац 6 частини другої статті 34 КУзПБ) встановлені особливі вимоги до заяви контролюючого органу, а також умови ініціювання контролюючим органом справи про банкрутство з огляду на його повноваження, як органу стягнення податкового боргу чи недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, до заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Передбачений законодавством широкий арсенал відповідних заходів надає органу доходів і зборів, наряду з заставними кредиторами, пріоритет в отриманні задоволення своїх грошових вимог перед іншими кредиторами боржника.

Спеціальний порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється, зокрема, статтями 87, 95-99 ПК України.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 статті 87 ПК України). Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 п. 95.3 статті 95 ПК України).

Водночас спеціальним законодавством щодо справляння податків і зборів, окрім стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, передбачено й інші заходи погашення податкового боргу за рахунок майна боржника (на підставі відповідного судового рішення), а саме: продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; стягнення готівкових коштів; стягнення дебіторської заборгованості платника податків.

У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір (абзац 4 пункту 87.5 статті 87 ПК України).

Так, згідно з п. 95.22. статті 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Тільки вжиття всіх передбачених податковим законодавством заходів у сукупності, якщо вони не призвели до погашення податкового боргу, може бути передумовою для ініціювання органом доходів і зборів справи про банкрутство боржника на загальних підставах.

Подібний за змістом висновок щодо застосування частини сьомої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладений у постановах Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 924/687/18, від 04.12.2018 у справі № 920/1141/16, від 26.12.2018 у справі № 908/2229/17, від 20.02.2020 у справі № 910/19276/16, від 30.09.2021 у справі № 910/410/21.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі № 9171234/21 вказав, що невжиття контролюючим органом сукупності передбачених ПК України заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу до ініціювання цим органом провадження у справі про банкрутство боржника може свідчити про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, серед іншого шляхом заявлення контролюючим органом вимог про стягнення коштів з рахунків платника податків (абзац 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України), надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (абзаци 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України), стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості (абзаци 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України).

Крім того, боржником долучено до матеріалів справи план фінансування Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" на 2022 рік, який погоджено Міністерством фінансів України листом від 24.10.2022 за вих № 12010-11/03-10/24536 та Міністерством інфраструктури України листом від 20.10.2022 за вих. № 7266/47/10-22.

Однією з підстав для відмови у відкритті провадження у справі, положення ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстав виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище. Водночас, відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право (висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 у справі № 910/491821 зауважив, що поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20, від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20, від 16.09.2020 у справі № 911/593/20.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи наявність заперечень боржника щодо заявленого розміру грошових вимог, не надання ініціюючим кредитором доказів вжиття сукупності передбачених ПК України заходів щодо стягнення (погашення) заборгованості до ініціювання провадження у справі про банкрутство боржника, суд дійшов висновку щодо наявності спору про право щодо таких вимог ініціюючого кредитора.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на викладені вище обставини та наведені норми, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес».

Керуючись ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленому стриктурному підрозділу Державної податкової служби у відкритті провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дирекція будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 7-А).

2. Копію ухвали направити заявнику, боржнику, органу державної виконавчої служби, державному реєстратору за місцезнаходженням боржника.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк