ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Справа №906/188/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3" на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.08.2022 у справі №906/188/22 (суддя Вельмакіна Т.М., повний текст рішення складено 09.08.2022)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3"

про стягнення 3 318 921,90 грн.

за участю представників:

позивача - Стельмаха Ю.М.,

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.08.2022 у справі №906/188/22 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3" про стягнення 3 318 921,90 грн. задоволено. Стягнуто з ТОВ "Агро-сем 3" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" 1952307,00 грн. штрафу, 1366614,90 грн. пені та 49783,83 грн. судового збору.

В обґрунтування свого рішення, оцінивши в сукупності матеріали справи, суд першої інстанції вказав, що на виконання п.4.1 договору № від 25.03.2021 позивач перерахував відповідачу 11400,00 грн. авансового платежу та направив на зазначену в договорі електронну адресу відповідача Інструкцію щодо відвантажень товару автотранспортом у відповідності до п.3.1 договору. Натомість у матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару, як у визначений п. 3.3. договору строк, так і на час вирішення спору.

Враховуючи п.6.2, 6.2.1 договору щодо застосування відповідальності у вигляді неустойки (пені) та штрафу у випадку затримки товару, а також ст.193, 232 Господарського кодексу України, ст.549, 610 Цивільного кодексу України, перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу, суд дійшов висновку, що останні є арифметично вірними, обґрунтованими, тому вимога про стягнення 1952307,00 грн. штрафу та 1366614,90 грн. пені підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 04.08.2022 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Суффле Агро Україна" до ТОВ "Агро-сем 3" відмовити в повному обсязі.

Апелянт, зокрема, звертає увагу, що в електронному листі, на який посилається позивач як на підтвердження повідомлення про необхідність відвантаження товару, відсутнє місце відвантаження як це передбачено п.3.1 договору, а саме адреса, за якою товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3" мало відвантажити товар за договором. У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань покупцем щодо неповідомлення продавця про місце поставки товару, обов`язок відвантажити товар у відповідача не виник, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що оскаржуване рішення є протиправним та незаконним, та звертає увагу на ігнорування судом першої інстанції основоположних принципів господарського судочинства та висновків ЄСПЛ та Верховного Суду щодо неповноти розгляду наявних в матеріалах справи доказів.

У відповідності до ст.263 ГПК України ТОВ "Суффле Агро Україна" подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що відповідач був повідомлений про місце поставки у визначений договором спосіб шляхом направлення електронною поштою зразку заповнення ТТН, який є невід`ємною частиною інструкції про відвантаження, з огляду на що твердження відповідача про необізнаність місця поставки є необґрунтованим та безпідставним.

Відтак, позивач просить рішення Господарського суду Житомирської області від 04.08.2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 25.03.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сем 3" (продавець) укладено договір купівлі-продажу кукурудзи (порт) № (а.с.12-20), за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язався поставити покупцю товар в строки, передбачені в цьому договорі, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість.

Згідно з п. 1.2 договору, сторони погодили залікову вагу товару - 1000 т з ціною за 1 тонну товару 6507,69 грн. (233 дол. США). Загальна вартість договору - 6507690,00 грн. з ПДВ (14%), що складає 233000,00 дол. США (курс станом на 24.03.2021).

Під заліковою вагою/кількістю сторони розуміють залікову вагу товару, доведеного до якісних характеристик, що передбачені в даному договорі. Залікова вага визначається відповідно до документів, виданих зерновим складом, що посвідчують кількість товару в заліковій вазі.

Розділом 4 договору сторони погодили порядок і строки розрахунків, зокрема, за умовами п.4.1 оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Авансовий платіж в сумі 11400,00 грн., включно із ПДВ, оплачується покупцем протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання даного договору.

Відповідно до п. 5.8 договору, право власності та ризики на товар передаються від продавця до покупця в момент здійснення поставки та передачі товару на зерновому терміналі, що посвідчується підписанням видаткової накладної.

Згідно з п. 5.9 договору, покупець матиме право завчасно направити продавцю (разом із транспортними інструкціями чи окремо) певні вимоги щодо приймання товару на зерновому складі, що повинні відповідати звичаям ділового обороту на вказаному зерновому складі, можуть містити інформацію про Арбітра, погодженого покупцем в експортному контракті, а також інші особливості приймання товару за кількістю та якістю, що прямо не суперечать даному договору та чинному законодавству.

У розділі 6 договору сторони погодили відповідальність у випадку неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, зокрема, пунктом 6.2 договору сторони визначили, що у разі затримки поставки товару у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,3% від вартості невчасно поставленого Товару та кожен день прострочення.

За змістом п. 6.2.1 договору, у разі затримки поставки товару у заліковій вазі на строк понад 30 (тридцять) календарних днів з моменту погодженого п. 3.3. договору продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 30 (тридцять) % вартості непоставленого товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін, та діє до моменту виконання сторонами усіх своїх обов`язків за договором (п.7.1 договору).

На виконання п.4.1 договору, 30.11.2021 року покупець здійснив оплату авансового платежу в розмірі 11400,00 грн. (а.с.22).

У зв`язку із зволіканням поставки товару товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3", покупець звернувся до продавця із вимогою №1 від 16.12.2021 року (а.с.30) про виконання зобов`язання або сплати штрафу, яка залишена продавцем без відповіді.

При цьому, товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" повторно звернулось до продавця з досудовою вимогою №7 від 10.01.2022 про термінове виконання умов договору або оплати штрафних санкцій (а.с.31-32).

Однак вказана досудова вимога також залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою звернення з даним позовом до суду про стягнення пені в сумі 1366614,90 грн. на підставі п.6.2 договору та штрафу за затримку поставки товару в сумі 1952307,00 грн. згідно з п. 6.2.1 договору.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, правовідносини сторін виникли на підставі договору № від 25.03.2021 року, який за своєю правовою природою є договором поставки, та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень ст.173, 174 ГК України та ст. 11, 202, 509 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Оцінюючи доводи позивача про невиконання продавцем своїх зобов`язань щодо поставки товару у строк передбачений договором, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється на умовах DAP у відповідності до ІНКОТЕРМС 2020. Місцем поставки є будь-який із портових терміналів (зерновий склад) на цілковито одноособовий вибір покупця в наступних портах: Одеському, Південному, Чорноморську. Покупець зобов`язаний завчасно повідомляти продавця про місце поставки та інші транспортні інструкції (за їх наявності) на електронну адресу, зазначену в договорі.

Таким чином, умовами договору визначено, що про місце поставки та інші транспортні інструкції (за їх наявності) покупець додатково повідомляє продавця.

При цьому, за змістом п. 3.3. договору, продавець зобов`язується здійснити поставку всього об`єму товару у строк до 15.11.2021 року.

Продавець зобов`язаний поставляти товар вантажними автомобілями або залізничним транспортом (хопер-вагони зерновози). Для оптимізації поставки, об`єм і термін та місце поставки кожної партії може додатково узгоджуватися представниками сторін у будь-який прийнятний спосіб - письмовий, електронна пошта, переговори тощо. Дана норма жодним чином не змінює обов`язку продавця поставити весь погоджений об`єм товару в погоджений строк, оскільки приймання товару в сезон врожаю здійснюється покупцем цілодобово (п. 3.4. договору).

Як вбачається із копії електронного листа (а.с.25), який датований 16.12.2021 року, представник позивача повідомляє про надіслання інструкції для виконання договору як вкладення до вказаного листа.

При цьому, до суду апеляційної інстанції позивач до відзиву на апеляційну скаргу додатком долучив скріншот з електронної пошти (а.с.154), який має відмінний вигляд аналогічного листа, поданого до суду першої інстанції, оскільки містить перелік долучених файлів до вказаного листа, тобто фактично є новим доказом.

Оцінюючи, наданий до апеляційного суду, доказ в підтвердження надіслання продавцю транспортної інструкції для виконання своїх зобов`язань згідно договору та відповідно повідомлення місця поставки товару, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, в частині 3 вказаної статті передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновків викладених Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 єдиним винятковим випадком, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Крім того, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц.

Допущення прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів (нових) матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.06.2022 у справі №906/707/18).

Таким чином, враховуючи недотримання позивачем чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання нових доказів в суді апеляційної інстанції, а саме не обґрунтування ним наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, як і не доведення неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, колегія суддів не приймає до уваги, подані позивачем до суду апеляційної інстанції, докази в підтвердження повідомлення продавцю місця поставки товару, оскільки вони мають відмінний вигляд щодо листа, поданого до суду першої інстанції.

Натомість, надаючи оцінку копії електронного листа, поданого до суду першої інстанції (а.с.25), апеляційний суд зауважує, що із його змісту неможливо встановити не лише перелік додатків до вказаного листа, але і факт їх надсилання відповідачу на електронну адресу.

При цьому, відповідач і в суді першої інстанції, і в апеляційному суді послідовно заперечує отримання зазначених додатків.

Відтак, з огляду на неможливість встановлення, які саме документи та якого змісту направлялися позивачем відповідачу, колегія суддів дійшла висновку про неналежність в розумінні ст.76 ГПК України вказаних доказів в підтвердження надіслання електронною поштою інструкції для виконання договору, зокрема, повідомлення місця поставки товару.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу і на те, що за змістом п.3.3 договору зобов`язання з поставки товару мало бути виконано продавцем у строк до 15.11.2021 року, чому мало передувати надання інструкції покупцем згідно з п.3.1 договору.

Натомість, лист покупця датований лише 16.12.2021 року (а.с.25) та в той же день покупцем надіслано вимогу про виконання продавцем зобов`язання або сплату штрафу (а.с.30).

Таким чином, позивач сам же в порушення приписів п.3.1 договору щодо завчасного повідомлення продавця про місце поставки та вимог ст.526, 629 ЦК України, неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, оскільки електронний лист датований 16.12.2021, а згідно п.3.3 договору покупець мав поставити товар у строк до 15.11.2021 року.

При цьому, звертаючись до суду першої інстанції з позовом, позивач нараховує суму пені за несвоєчасну поставку товару з 16.11.2021, безпідставно вважаючи саме таку дату датою порушення відповідачем зобов`язання щодо поставки товару.

За наведених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено виконання належним чином його обов`язку з надіслання відповідачу завчасного повідомлення місця поставки товару та інших транспортних інструкцій, як це визначено в п.3.1 договору, а відтак у відповідача не настав обов`язок з поставки позивачу товару в терміни зазначені п.3.3 договору. Відтак, відсутні правові підстави для нарахування штрафу передбаченого п.6.2.1 договору, а також пені згідно з п.6.2 договору у разі затримки товару.

Вказане помилково не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, що призвело до помилкових висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 11.01.2007 року у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" ЄСПЛ зазначив, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої вбачається, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зважаючи на викладене, з огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів в підтвердження завчасного повідомлення позивачем відповідачу місця поставки товару та інших транспортних інструкцій, та як наслідок, відсутність прострочення відповідачем виконання зобов`язання перед позивачем з поставки товару, колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових втрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3" на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.08.2022 у справі №906/188/22 - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 04.08.2022 у справі №906/188/22 - скасувати та прийняти нове рішення.

3. У позові товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька обл., Славутський р-н, с.Крупець, вул.Богдана Хмельницького, буд.43, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сем 3" (13372, Житомирська обл., Бердичівський р-н, с.Семенівка, вул.Героїв Майдану, буд.1, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 74675,75 грн. (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять гривень сімдесят п`ять копійок).

5. Господарському суду Житомирської області видати судовий наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" листопада 2022 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.