ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1724/22

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка"

про стягнення заборгованості у розмірі 95643,07 грн.

без виклику учасників процесу

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс" (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка" (далі - відповідач) про стягнення 95643,07 грн заборгованості за Договором №22/02/21-1 від 22.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором поставки №22/02/21-1 від 22.02.2021 в частині оплати за товар.

Ухвалою від 23.09.2022 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс" без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог ст.162 та ст. 172, 174 України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду від 23.09.2022 на адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс" надійшла заява про усунення недоліків від 03.10.2022.

Ухвалою від 04.10.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 01.11.2022 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 15.11.2022 (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у даній справі відзиву по суті позовних вимог у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, а також до прийняття рішення у справі не надав; з заявою про поновлення строку, встановленого для подання відзиву, відповідач до суду не звертався.

У відповідності до ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Огошка" (Виконавець) укладено Договір про співпрацю з правом продажу товару через мережу Інтернет, відповідно до умов якого, Виконавець за дорученням Постачальника надає останньому послуги з продажу товарів Постачальника (далі Послуги) на базі Інтернет-майданчиків Виконавця, що знаходяться в мережі Інтернет, а Постачальник зобов`язується прийняти надані Виконавцем послуги та виплатити Виконавцю винагороду згідно умов договору.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що оплата товарів здійснюється Покупцем за фактично оплачений покупцем товар на підставі звіту, який направляється Постачальнику раз в місяць у такому порядку: Покупець направляє звіт про об`єми продажу товарів Постачальнику за період з 01 (першого) по 30 (тридцятий) день поточного календарного місяця включно кожного місяця до 5 (п`ятого) числа наступного календарного місяця. Покупець перераховує на поточний рахунок Постачальника грошові кошти, за реалізовані товари в зазначений період не пізніше 10 (десятого) числа наступного календарного місяця.

На виконання умов договору позивачем поставлений, а відповідачем отриманий товар на загальну суму 95 643, 07 грн, що підтверджується підписами уповноважених представників сторін на накладних, які скріплено відтиском печатки підприємств.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач не виконав свого обов`язку з оплати товару, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 95 643,07 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу №02-08 від 02.08.2022 про оплату заборгованості, однак вказані вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати отриманого товару.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач всупереч досягнутих домовленостей порушив свої зобов`язання - щодо оплати за поставку товару.

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Кодексу).

За змістом частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами першою, другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, те що матеріалами справи підтверджено виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за Договором №22/02/21-1 від 22.02.2021 з поставки продукції та те, що відповідач доказів оплати за поставлену продукцію до суду не надав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 95 643,07 грн. заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 129, 236 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка" про стягнення 95643,07 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 6 В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфамарис Плюс" (01601, м. Київ, пл. Спортивна, 3 під`їзд 1, ) 95 643 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот сорок три) грн. 07 коп. боргу та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова