ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/872/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

при секретарі судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (м.Київ)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Уют Строй" (м.Житомир)

про стягнення 66 393,38 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УютСтрой" про стягнення 66 393,38 грн, з яких 28 228,05 грн основна заборгованість, 1740,61 грн 3% річних, 20 545,45 грн пеня, 15 879,69 грн інфляційних.

Ухвалою суду від 18.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

21.10.2022 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 18.10.2022.

Ухвалою господарського суду від 27.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначено на 29.11.2022.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, натомість 28.11.2022 на електронну адресу суду надіслала клопотання, в якому позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути в її відсутність.

Суд відзначає, що судова кореспонденція у справі №906/872/22 направлялась відповідачу на юридичну адресу, зазначену у позовній заяві, повернулася до суду з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 7 ст.120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 та від 27.11.2019 у справі №913/879/17).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15).

Водночас суд зазначає, що за змістом ст.ст.2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у справі № 906/872/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Окрім того, інформація щодо слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному веб-сайті Господарського суду Житомирської області в мережі Інтернет, що також не позбавляє відповідача об`єктивної можливості дізнатися про слухання справи за його участю.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Таким чином, суд вжив усі залежні від нього заходи для належного та своєчасного повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи. При цьому явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка відповідача та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи за наявними матеріалами, внаслідок чого суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у ній документами, згідно з приписами ч.2 ст.178 та ст.202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продмаркепром» (постачальник/ позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УютСтрой" (покупець/ відповідач) укладено договір поставки №01/01-22/П (а.с.15-16), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах, передбачених даним договором вироби з металу та металопрокат, надалі - Товар (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору, асортимент, номенклатура, загальна кількість та вартість товару, визначаються сторонами у специфікації (додатками до договору) або у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору, за умови їх підписання сторонами та скріплення печатками сторін, які складаються на основі письмової або усної заявки покупця.

Загальна сума договору, вартість товару, який буде поставлений становить 3000000, 00грн, у тому числі ПДВ 500000,00грн (п.2.1 договору).

Сума договору не є остаточно узгодженою і може бути змінена як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, за взаємною згодою сторін. У такому випадку загальна сума договору складається із суми вартості товару по всіх специфікаціях, накладних, підписаних в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною (п.2.2 договору).

Відповідно до п.3.1. договору постачальник продає покупцю товар за договірними цінами. При здійсненні купівлі-продажу партії товару ціни на товар щоразу узгоджуються сторонами та зазначаються в специфікації, рахунках або накладній. Підписання покупцем накладної засвідчує факт продажу партії товару.

Ціна на товар та вартість партії товару, що вказана у накладні, вважається узгодженою з моменту підписання сторонами накладної про партію товару, а при продажу товару на умовах 100% передоплати (часткової передоплати) з моменту зарахування передоплати на банківський рахунок постачальника. Проте, покупець має право та зобов`язаний перевірити відповідність ціни товару, що вказаний у накладній, ціні товару, що була узгоджена між сторонами до поставки партії товару, протягом наступного робочого дня з моменту отримання партії товару. У випадку виявлення невідповідності ціни товару узгодженій ціні, покупець зобов`язаний в день виявлення невідповідності письмово повідомити постачальника про виявлену невідповідність із зазначенням реквізитів конкретної накладної (накладних) та суті виявлених порушень. В іншому випадку покупець вважається таким, що згідний із ціною товару, що вказана у накладній, та не має права відмовлятися від оплати та/або прийняття товару з причин невідповідності ціни товару узгодженій ціні та/або підписання накладних не уповноваженими особами (п.3.2 договору).

Згідно п.3.3 договору якщо сторони не домовились про інше, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару на умові 100% попередня оплата.

Сторони вправі домовитись про продаж партії товару на умовах оплати з відстроченням платежу. Факт передачі партії товару без здійснення покупцем попередньої оплати за таку партію товару свідчить про повну та безумовну згоду сторін на продаж партії товару на умовах оплати із відстроченням платежу (п.3.5 договору).

За умовами п.3.6 договору в усіх випадках, коли партію товару продано на умовах інших, ніж вказаних в п. 3.3. даного договору, покупець зобов`язаний здійснити повний за таку партію товару протягом (не пізніше) 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту її отримання.

Згідно п. 5.1 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається в момент передачі товару покупцю та підписання сторонами видаткових накладних на товар. Товар, замовлений та оплачений покупцем, може бути оформлений однією або кількома накладними.

Відповідно до п.5.4 договору датою передачі товару вважається дата вручення товару представнику покупця, що підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами.

Підписання покупцем видаткової накладної свідчить про вчинення покупцем усіх необхідних дій в процедурі приймання товару. З моменту підписання покупцем видаткової накладної на партію товару процедура приймання товару вважається завершеною (п.5.9 договору).

Згідно п.8.1. даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2023 включно, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань.

На виконання умов договору поставки №01/01-22/П від 10.01.2022 позивач здійснив поставку товару на суму 97238,80грн, що підтверджується видатковими накладними №880 від 28.01.2022 на суму 9934,40грн та №816 від 01.02.2022 на суму 87304,40грн (а.с.10-11).

Однак відповідач виконав зобов`язання щодо проведення розрахунків за отриманий товар лише частково на суму 70000,00грн.

Крім того, на виконання усного договору позивач передав відповідачу товар за видатковою накладною №12319 від 06.12.2022 (а.с. 9) на суму 2134,06грн.

ТОВ «Уют Строй» частково сплатив вартість отриманого товару в сумі 1144,83грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, за останнім утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений товар на підставі договору поставки №01/01-22/П від 10.01.2022 у розмірі 27238,80грн, на підставі видаткової накладної №12319 від 06.12.2021 989,25грн, всього 28228,05грн.

На підтвердження порушення відповідачем зобов`язання по оплаті товару позивач надав акт звірки взаємних розрахунків за період 04.10.2021-09.08.2022, підписаний і скріплений печаткою обох сторін (а.с.14).

У зв`язку з наявністю заборгованості позивач надіслав відповідачу претензію за вих.№26/08/22-1 від 26.08.2022 з вимогою про сплату боргу (а.с.17).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що ним належним чином виконано зобов`язання щодо постачання обумовленого сторонами товару, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, що стало підставою для звернення до господарського суду з позовними вимогами про стягнення 66393,38грн, з яких: 28228,05грн основний борг, 1740,61грн 3%річних, 20545,45грн пеня, 15879,69грн інфляційних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та всі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.7 ст. 265 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з поставки товару, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару на загальну суму 97238,80грн, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив відповідних розрахунків за отриману продукцію на підставі договору поставки №01/01-22/П від 10.01.2022 в обумовлені сторонами строки.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення в оплаті отриманого від позивача товару на підставі договору №01/01-22/П від 10.01.2022 у розмірі 97238,80грн.

Крім того, на підтвердження вчинення правочину щодо продажу відповідачу товарів позивачем надано суду копію видаткової накладної №12319 від 06.12.2021 на суму 2134,08 грн, оплату за якою проведено частково на суму 1144,83грн.

Укладений між сторонами правочин є договором купівлі-продажу, правове регулювання якого передбачено параграфом 3 глави 54 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу у письмовій формі з визначеним іншим строком оплати товару, обов`язок відповідача сплатити за отриманий товар виник після його прийняття та прийняття товаророзпорядчих документів на нього за правилом ч.1 ст. 692 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 198 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України).

Відповідач не надав суду доказів сплати вказаної заборгованості, доводів позивача не спростував.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 97238,80грн за договором №01-01-22/П від 10.01.2022 та 989,25грн за видатковою накладною №12319 від 06.12.2021 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, за порушення строків оплати товару позивач на підставі п.6.3 договору поставки від 10.01.2022 нарахував відповідачу пеню у розмірі 20545,45грн (а.с.45).

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За умовами п.6.1. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначеним цим договором та чинним законодавством. Порушення зобов`язань є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов даного договору.

Покупець відповідає за несвоєчасну проведену оплату поставленого товару, шляхом сплати на письмову вимогу постачальника пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка буде встановлена на дату порушення, від вартості неоплаченого товару, за кожний день прострочення платежу, і не звільняється від виконання зобов`язань(п.6.3 договору).

Сплата пені, неустойки, штрафів та інших штрафних виплат не звільняє сторони від виконання зобов`язань, передбачених цим договором (п.6.5 договору).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені (а.с.43), суд встановив, що він не відповідає нормам чинного законодавства.

Позивач при нарахуванні пені не взяв до уваги приписи ч.6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Тобто, позивач не врахував той факт, що нарахування пені слід проводити окремо по кожній товарно-транспортній накладній, і прострочення виконання зобов`язань починається через 14 днів з дня поставки, та триває 6 місяців, протягом яких і нараховується пеня.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені, з врахуванням ч.6 ст.232 ГПК України, п.3.6 договору, здійснених відповідачем проплат та вихідних даних позивача, дійшов наступних висновків.

Визначена позивачем сума заборгованості за договором від 10.01.2022 в розмірі 27238,80 грн. включає борг за накладними №880 від 28.01.2022 та №816 від 01.02.2022.

Розрахунок судом виконувався наступним чином.

По накладній №880 від 28.01.2022 на суму 9934,40грн. за період з 12.02.2022 по 11.08.2022 (закінчення шестимісячного періоду за ч.6 ст.232 ГК України) пеня складає 1556,78 грн.

По накладній №816 від 01.02.2022 на суму 87304,40грн за період з 16.02.2022 по 15.08.2022 (закінчення шестимісячного періоду за ч.6 ст.232 ГК України) пеня складає 13968,64грн.

Всього пеня складає 15525,42 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

В стягненні 5020,03грн пені суд відмовляє, як у безпідставно нарахованій.

Також позивач просить стягнути з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ГПК України 15879,69грн інфляційних та 1740,61грн 3% річних.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, суд, перевіривши подані розрахунки 3% річних та інфляційних, визнає їх арифметично вірними, а відтак правомірним та обґрунтованим стягнення 1740,61грн 3% річних та 15 879,69 грн інфляційних.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ст.ст.13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Відповідач доказів сплати заборгованості не надав, доводів позивача не спростував.

З врахуванням вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення 28228,05грн основного боргу,1740,61грн 3% річних, 15525,42грн пені та 15879,69грн інфляційних обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню. Суд відмовляє в позові в частині стягнення 5020,03грн пені.

Судовий збір, відповідно до положень ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уют Строй" (10024, м.Житомир, вул.Героїв Крут, буд.64, кв.104, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (01042, м.Київ, Печерський район, вул.Академіка Філатова, буд.10-А, офіс 2/51, ):

- 28 228,05грн основного боргу,

- 1740,61грн 3% річних,

- 15525,42грн пені,

- 15 879,69грн інфляційних,

- 2293,42грн судового збору.

3. У стягненні 5020,03грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.12.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам - рек.