РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2022Справа № 910/13368/21
За позовом: Фізичної особи-підприємець Іванчихін Микола Олегович

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Аркс Лайф"

про визнання недійсним договору

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Фізична особа-підприємець Іванчихін Микола Олегович подала на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Аркс Лайф" про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/13368/21 та призначено засідання на 25.02.2022.

28.01.2022 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

Указом президента України від 24.04.2022 №64/2022 введено військовий стан в Україні.

25.02.2022 розгляд справи не відбувся в зв`язку із військовою агресією російською федерації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 відкладено розгляд справи № 910/13368/21 до закінчення воєнного стану чи/або його скасування у встановлений законодавством порядку на всій території України або на території міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2022, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі № 910/1493/22.

Ухвалою суду від 14.09.2022 розгляд справи призначено на 07.10.2022.

В підготовче засіданні 07.10.2022 представник позивача не з?явився.

В підготовче засіданні 07.10.2022 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2022 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.11.2022.

18.11.2022 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 18.11.2022 представник відповідача з`явився, надав суду усні пояснення по суті справи та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.11.2022 було винесено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між Сторонами по справі було укладено Договір доручення № AL-13k (надалі - Договір), відповідно до якого Повірений (Позивач) зобов`язувався від імені та за дорученням Довірителя (Відповідача) надавати посередницькі

послуги у сфері страхування передбачені пунктом 1 Договору.

Матеріалами справи підтверджується що, при укладенні Договору доручення № 000005574П від 18.03.2016 Позивачем було надано Відповідачу ідентифікуючі та реєстраційні документи на підтвердження правомірності його укладення та виконання позивачем функцій страхового агента, зокрема копії Свідоцтва платника єдиного податку Серії Б № 046751 від 18.12.2013, сторінок паспорту Іванчихіна М.О., Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованого 18.12.2013 за №17812129, Виписка з ЄДРЮОФОП Серія АА№863977.

В період з квітня 2016 року по вересень 2016 року Позивач надавав Відповідачу посередницькі послуги у сфері страхування, про що між Сторонами по справі було підписано 7 (сім) актів виконаних робіт за Договором, що свідчить про виконання укладеного Договору.

На виконання умов Договору, Відповідач сплатив Позивачу грошові кошти в загальній сумі 314 976,67 грн. як винагороду за надані Позивачем Відповідачу протягом періоду з квітня 2016 року по вересень 2016 року посередницькі послуги у сфері страхування.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Оспорюваний договір за своєю правовою природою є договором доручення, який підпадає під правове регулювання глави 68 Цивільного кодексу України та глави 31 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює,

припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво.

За приписами статті 296 Господарського кодексу України агентські відносини виникають у разі: надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій; схвалення суб`єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб`єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження.

У відповідності до частин 1, 2 статті 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1004 Цивільного кодексу України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Позивач звертаючись до суду обґрунтовує свої вимоги тим, що йому не було відомо про існування даного договору, оскаржуваний договір позивачем не підписувався тому відсутнє волевиявлення позивача з приводу укладення договору доручення № AL-13k від 18.03.2016.

Відповідач просив застосувати позовну давність до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду відповідач звернувся 16.08.2021, що підтверджується датою реєстраційного штампу відділу діловодства Господарського суду міста Києва № 13368/21 від 16.08.2021, що, в свою чергу, свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості.

Наслідки спливу позовної давності визначені в статті 267 ЦК України. Так, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи зазначене відповідачем та відсутність у позивача поважних причин пропуску позовної давності позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.11.2022.

Суддя В.І. Мельник