ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Справа№ 925/168/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: Костків Н. С., ордер ВС №1158292 від 01.09.2022

від відповідача: представник не прибув,

розглянувши апеляційну Фізичної особи-підприємця Василенка Владислава Олександровича на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2022 у справі №925/168/22 (суддя Спаських Н.М., повний текст складено - 28.04.2022) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" до Фізичної особи-підприємця Василенка Владислава Олександровича про стягнення 1 124 902,32 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Родинна ковбаска" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Василенка Владислава Олександровича про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 1 124 902,32 грн., з яких: 976 013,50 грн. основного боргу за товар; 7380,26 грн. 3% річних; 43907,21 грн. пені та 97601,35 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати придбаного товару.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.04.2022 у справі №925/168/22 позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Василенка Владислава Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" 976 013,50 грн. основного боргу за товар; 7380,26 грн. 3% річних; 43907,21 грн. пені, 97 601,35 грн. штрафу на підставі договору поставки № 21- Р від 25.10.2021 року та 16873,55 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

При прийнятті вказаного рішення суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована наступними доводами:

необґрунтованістю відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про відкладення розгляду справи;

не укладенням відповідачем договору поставку та відповідно неотриманням товару за ним;

відсутність замовлення відповідача на поставку йому товару.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач (апелянт) правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить телефонограма, згідно якої представнику скаржника - адвокату Скіць С.М. передано інформацію щодо дати та часу розгляду даної справи.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, з огляду на наявність викладеної позиції скаржника, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ТОВ "Родинна ковбаска" (Постачальник) та фізичною особою-підприємцем Василенком Владиславом Олександровичем (Покупець) 25.10.2021 було укладено Договір поставки №21- Р.

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник зобов`язується протягом строку дії Договору, в порядку і на умовах, встановлених цим Договором, продати та передавати у власність Покупця сировину тваринного походження - півтуші свині, м`ясо, шкіра, кості та інші субродукти (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати Товар та оплачувати його вартість відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.3.3 Договору, Покупець здійснює оплату в розмірі 100% вартості Товару, що вказана у видатковій накладній, впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати поставки Товару, шляхом банківського переказу на поточний рахунок Постачальника, що зазначений у рахунках-фактурах та/або видаткових накладних.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар (свині напівтуші) на загальну суму (з врахуванням акту розбіжності від 27.10.2021 р.) 976 013,50 грн., що підтверджується видатковою накладною №83153 від 26.10.2021р. та товарно-транспортною накладною №103 від 26.10.2021 р.

Вказані документи підписані обопільно сторонами та скріплені їх печатками.

При цьому, в накладній №83153 від 26.10.2021р. вказано про суму товару з доставкою, а п. 2.1. Договору було передбачено самовивіз товару із складу Продавця.

З пояснень позивача вбачається, що витрати на доставку в суму товару включені не були.

Слід вказати, що відповідач жодних заперечень проти неправильності формування ціни товару позивачу не висловлював.

За доводами позивача, які надано у вигляді письмових пояснень від 21.04.22 на вимогу суду першої інстанції, жодних інших договорів між сторонами крім Договору поставки №21-146Р не було укладено і поставка товару за видатковою накладною №83153 від 26.10.2021р. відбувалася саме на виконання умов цього договору.

Відповідач наведені обставини не заперечив, доказів про протилежне суду не надав.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати товару у останнього утворився борг в розмірі 976 013,50 грн., з вимогою про стягнення якого, а також нарахованих за його несплату, пені, штрафу та 3% річних, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вказаних позовних, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір №21- Р від 25.10.2021 за своєю правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3.3 Договору, Покупець здійснює оплату в розмірі 100% вартості Товару, що вказана у видатковій накладній, впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати поставки Товару, шляхом банківського переказу на поточний рахунок Постачальника, що зазначений у рахунках-фактурах та/або видаткових накладних

Відповідач прийняв товар (свині напівтуші) на загальну суму (з врахуванням акту розбіжності від 27.10.2021 р.) 976 013,50 грн., що підтверджується видатковою накладною №83153 від 26.10.2021р. та товарно-транспортною накладною №103 від 26.10.2021 р.

Зобов`язання з оплати отриманого товару у вказаний вище строк (впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати поставки) відповідачем виконані не були.

Отже, станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, строк виконання відповідачем свого грошового зобов`язання настав.

Доводи скаржника про не укладення ним договору, а також про неотримання товару та нездійснення відповідачем його замовлення спростовуються матеріалами даної справи, а саме підписаними покупцем та скріпленими його печаткою наступними документами: договором №21- Р від 25.10.2021, видатковою накладною №83153 від 26.10.2021р., актом розбіжності від 27.10.2021 р. та товарно-транспортною накладною №103 від 26.10.2021 р.

Таким чином, посилання апелянта на неотримання товару від позивача не приймаються апеляційним судом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 976 013,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.4 Договору поставки передбачено, що у випадку прострочення оплати за Товар з боку Покупця, відповідно до п.3.3 цього Договору, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Крім того, пунктом 8.5 Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати на строк, що перевищує вказаний в п.3.3, на 10 (десять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику додатково штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 7380,26 грн. 3% річних, 43907,21 грн. пені та 97601,35 грн. штрафу.

Стосовно доводів скаржника про необґрунтованість відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, чим на думку скаржника, було порушено його право на участь в судовому засіданні та надання доказів і наведення доводів щодо обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідачем у справі є товариство, а не окремий його представник, в свою чергу, Господарським процесуальним кодексом України передбачена участь у судовому процесі через представника, що надає можливість направити в судове засідання іншу уповноважену належним чином на те особу.

Крім цього, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, чи клопотання цих осіб про відкладення розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Слід також вказати, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 26.04.2022, було другим клопотанням, за яким він повідомляв про неможливість представника прибути в судове засідання та просив його відкласти.

При цьому, суд першої інстанції (після подання відповідачем клопотання вперше) відклав розгляд справи, надаючи останньому можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відповідач в свою чергу, окрім клопотань про відкладення розгляду справи, жодних письмових пояснень чи відзиву на позовну заяву або клопотання про витребування документів (про намір подання якого він вказав в апеляційній скарзі) до суду першої інстанції не подавав.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про необґрунтованість відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенка Владислава Олександровича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2022 у справі №925/168/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2022 у справі №925/168/22.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 23.11.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Барсук