ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/475/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Гринченко Т.Л. - діє на підставі наказу № 126-ОД від 04.08.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 1286413,90 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 1286413,90 грн. заборгованості за договором № 85/ДК від 19.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №85/ДК від 19.02.2019 в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

21.09.2022 до суду від ДП "Житомирський бронетанковий завод" про зменшення розміру штрафних санкцій на 99%. В обґрунтування якого зазначено, що "ЖБТЗ" є госпрозрахунковим комерційним підприємством, яке в умовах військової агресії починаючи з 2014 року займається виключно ремонтом військової техніки та не має інших джерел для надходження коштів; позивач нарахував пеню, інфляційні та 3% річних на загальну суму 363673,90 грн., що є надто великою сумою порівняно із основним боргом. Таким чином, на думку відповідача, наслідки невиконання боржником зобов`язання, більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання (а.с. 115-120).

30.09.2022 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення штрафних санкцій, в яких останній наголошував, що обставини, викладені відповідачем у клопотанні не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, базуються на припущеннях і не є встановленими і загальновідомими у розумінні норм чинного ГПК України; сторони перебувають у рівних становищах і відповідно, відсутність дотацій з бюджету не може ставитися в обґрунтування порушення зобов`язання покупцем; посилання відповідача на важкий фінансовий стан, не повинно братися до уваги, з огляду на те, що невиконання відповідачем грошового зобов`язання розпочалося у першій половині 2020 року, жодних підстав неможливості виконання зобов`язань у період 2020-2022 відповідачем не надано. Крім цього, позивач відзначив, що поставка запчастин та комплектуючих до техніки має також суттєве значення в для її ремонту (а.с. 142-145).

04.10.2022 від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до якої просить стягнути 12500,00 грн. таких витрат ( а.с. 149-151).

16.10.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування згаданого клопотання ДП "Житомирський бронетанковий завод" зазначено, що вартість виконаних Адвокатським бюро Сергія Жечева роботи не є співмірними з їх обсягом та складністю справи.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

16.11.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява, якою повідомлено суд, що основний борг в сумі 922740,00 грн. сплачено, на підтвердження чого подано суду платіжне доручення № 5790 від 26.03.2022.

Представник позивача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) участі не приймав. 16.11.2022 на електронну пошту суду надійшла заява, якою повідомлено, що представник у в`язку з відключенням світла не може скористатись власними технічними засобами для підключення до відеоконференції, тому просить розглядати справу без його участі. Також представник позивача зазначив, що основний борг відповідачем сплачено, але інші позовні вимоги позивач підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про зменшення штрафних санкцій на 99% та просив зменшити витрати на правничу допомогу, звертав увагу суду на те, що матеріалами справи не підтверджено відношення адвоката Карабак В.А. до Адвокатського бюро Сергія Жечева.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (постачальник/позивач) та Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (покупець/відповідач) укладено договір №85/ДК (а.с. 13-18), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, на умовах та в строки, передбачені договором (п.п. 1.1 договору).

Постачання продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції, визначеної Специфікацією (п.п. 3.2. договору).

Право власності на продукцію переходить до покупця з моменту підписання представниками сторін видаткової накладної та проходження вхідного контролю, за яким продукцію визнано придатною для використання за призначенням (п.п. 3.3. договору).

Згідно п.п. 4.1. договору поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній Специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тар, пакування, маркування й інші витрати, пов`язані з поставкою продукції.

Пунктом 4.2. договору сторони визначили, що загальна сума договору складається із сум Специфікацій до договору.

Відповідно до п.п. 5.1. - 5.4. договору оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка). Покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок, строки оплати та ціна встановлюється сторонами у відповідній Специфікації. Датою оплати за продукцію (партію продукції), вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно положень договору та законодавства України (п.п. 7.1. договору).

Згідно до п.п. 7.2. договору за порушення строків проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення за кожен день невиконання зобов`язань.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору (п.п. 11.5. договору).

На виконання умов договору сторонами у справі було укладено ряд Специфікацій, зокрема: Специфікації № 4 від 14.03.2019 №10 від 14.03.2019, згідно яких відповідачу поставлено товар на сум 5100,00 грн. та 917640,00 грн. (а.с. 19, 22).

Відповідно до умов згаданих Специфікацій, які є додатком №1 до договору №85/ДК від 19.02.2019 сторони погодили найменування продукції, кількість, ціну за одиницю та її вартість, а також визначили умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки повної партії продукції по даній специфікації на склад покупця та проходження вхідного контролю.

Відповідач в порушення умов договору поставки №85/ДК від 19.02.2019 та Специфікацій № 4 та 10 розрахунок за поставлений товар на суму не здійснив.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, за останнім утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений на підставі договору товар у розмірі 922740,00 грн.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла на підставі договору №85/ДК від 19.02.2019 у розмірі 922740,00 грн. основного боргу за поставлений товар, 45501,68 грн. 3% річних, 259107,90 грн. інфляційних та 59064,32 грн. пені.

Слід зазначити, що після відкриття провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 922740,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5790 від 26.09.2022.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 922740,00 грн. основного боргу необхідно закрити за відсутністю предмета спору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, що міститься в тексті позовної заяви вважає такі вірними, а вимоги в цій частині обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в тексті позовної заяви, та перевіреного судом, розмір 3% річних та інфляційних складає 45501,68 грн. та 259107,90 грн. відповідно.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні матеріали справи та приймаючи до уваги тривалий строк несплати основного боргу по поставкам, які були ще в 2020 році, суд не приймає до уваги посилання відповідача на погіршення фінансового становища внаслідок військової агресії проти України, що розпочалася 24.02.2022.

За таких обставин, суд зазначає про відсутність належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань впродовж більше, ніж року та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому відмовляє ДП "ЖБТЗ" у зменшенні розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 59064,32 грн. пені, 45501,68 грн. 3% річних, 259107,90 грн. інфляційних втрат обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. Також суд закриває провадження у справі в частині стягнення 922740,00 грн. основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки позовні вимоги пред`явлені обґрунтовано.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказані норми узгоджуються з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якими гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем до матеріалів справи надано заяву про стягнення витрат на правову допомогу, договір-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021, укладеного між Адвокатським бюро "Сергія Жечева" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд", додаткову угоду № 1 від 01.02.2021 до договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011, ордер серії АР №1097694, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, рахунок-фактуру, акт приймання-передачі наданих послуг на суму 12500,00 грн., платіжне доручення № 1118 від 28.09.2022 на загальну суму 12500,00 грн., якими підтверджується фактичне понесення цих витрат позивачем (а.с. 149-161.

Відповідно до п.п. 1.1 договору-доручення предметом договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з п.п. 2.1.1 п.п. 2.1 договору-доручення, адвокат зобов`язується надати правову допомогу в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.

Клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними (п.п. 2.3.1 п.п. 2.3 договору-доручення).

На підтвердження понесення судових витрат позивачем надано акт з переліком виконаних адвокатом робіт з зазначенням витраченого часу (а.с. 154).

Адвокатським бюро "Сергія Жечева" було надано позивачу для оплати рахунок-фактуру, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 152) на суму загальну суму 12500,00 грн.

На підтвердження фактичного здійснення учасником справи оплати судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідне платіжне доручення № 1118 від 28.09.2022 на суму 12500,00 грн. (а.с. 155).

Таким чином матеріали справи свідчать про надання послуг за договором про надання правової допомоги та фактичну сплату цих послуг позивачем.

Посилання відповідача на не співмірність вартості наданої правничої допомоги до обсягу виконаних робіт, суд відхиляє, оскільки вартість таких послуг чітко визначена додатковою угодою № 1. Суд вважає вартість наданих послуг обґрунтованою. А пов`язаність адвоката Карабак В.А. з Адвокатським бюро Сергія Жечева вбачається з ордера серії АР № 1095525 (а.с. 67).

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовано пред`явлені до суду, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12500,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби народів, 1, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Брянська, 15, офіс 25; поштова адреса: 69002, м. Запоріжжя, а/с 6823, ) 59064,32 грн. пені, 45501,68 грн. 3% річних, 259107,90 грн. інфляційних втрат, а також 19296,21 грн. витрат по сплаті судового збору та 12500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 922740,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.12.22

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з повід.)

+ на ел. пошту:

+ представнику позивача на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (рек. з повід.)

+ на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2