ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 Справа № 914/2323/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фармако, м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Костенецького Олега Олександровича, м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 27 606,05 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фармако до відповідача: Фізичної особи-підприємця Костенецького Олега Олександровича про стягнення заборгованості в розмірі 27 606,05 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2022 р., справу № 914/2323/22 розподілено судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 28.09.2022 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 26.10.2022 р.

Розгляд справи по суті відкладено на 30.11.2022 р. з підстав, викладених в ухвалі суду від 26.10.2022 р.

30.11.2022 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

30.11.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява за вх. № 24570/22, в якій зазначено про те, що відповідачем після звернення до суду було оплачено заборгованість в розмірі 1 106,05 грн. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 26 500,00 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд провадження в частині стягнення з відповідача 1 106,05 грн. основної заборгованості закрити і стягнути з відповідача 26 500,00 грн. основної заборгованості та понесені судові витрати.

30.11.2022 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

30.11.2022 р. відповідачем подано на електронну адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 24568/22.

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 30.11.2022 р. не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/2323/22.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 16.12.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Фармако та Фізичною особою-підприємцем Костенецьким О. О. було укладено договір поставки № ПК/296. Як зазначає позивач, ним періодично з моменту укладення договору поставки, згідно замовлень відповідача, позивач здійснював поставку товару. Позивач вважає, що він належним чином виконав прийняті на себе зобов`язання за договором поставки в повному обсязі та поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, які долучено до матеріалів справи. Позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору поставки і своєчасно не оплатив вартість отриманого товару. Сума простроченої заборгованості станом на 19.09.2022 року становила 27 606,05 грн. Від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява за вх. № 24570/22 від 30.11.2022 р., в якій він зазначає про те, що відповідачем після звернення до суду було сплачено заборгованість в розмірі 1 106,05 грн. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем на даний час становить 26 500,00 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд провадження в частині стягнення з відповідача 1 106,05 грн. основної заборгованості закрити та стягнути з відповідача 26 500,00 грн. основної заборгованості, а також понесені ним судові витрати.

Позиція відповідача.

У поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву за вх. № 24568/22 від 30.11.2022 р., відповідач зазначає про те, що він з даною позовною заявою частково не згідний, оскільки сума заборгованості не відповідає умовам договору поставки та здійснених відповідачем проплат. Відповідач зазначає, що на даний момент він не має можливості провести акт взаєморозрахунків, оскільки бухгалтерська документація та товарно-матеріальні цінності знищені в результаті військових дій в смт. Тостомець Київської області, де знаходилась аптека відповідача. Згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 р. по 31.07.2022 р., який надав позивач, відповідачем було оплачено 33 022,47 грн. Відповідачем за період з 03.10.2022 р. по 28.11.2022 р. сплачено позивачу 1 106,05 грн. заборгованості, що підтверджується банківськими виписками, які долучено відповідачем до матеріалів справи. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

16.12.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Фармако (постачальник за договором, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Костенецьким О. О. (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір поставки № ПК/296 (надалі договір поставки).

Згідно п. 1.1 договору поставки, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені у видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 1.2 договору поставки, предметом поставки є наступний товар: лікарські засоби та вироби медичного призначення.

У п. 6.1 договору поставки сторони передбачили, що оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) визначається постачальником при поданні замовлення на поставку покупцем.

За умовами п. 6.2 договору поставки, при здійснені покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар на користь постачальника, вказується постачальником у видатковій накладній на товар, який поставляється.

На виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки № ПК/296 від 16.12.2019 р., позивачем поставлено відповідачу товар на підставі підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних, зокрема, поставка товару відповідачу підтверджується наступними видатковими накладними: видаткова накладна № 102041/1 від 24.01.2022 р. на суму 563,93 грн.; видаткова накладна № 102041/0 від 24.01.2022 р. на суму 1 836,16 грн., видаткова накладна № 102041/4 від 24.01.2022 р. на суму 296,14 грн., видаткова накладна № 108003/0 від 26.01.2022 р. на суму 3 279,65 грн., видаткова накладна № 108003/4 від 26.01.2022 р. на суму 348,81 грн., видаткова накладна № 117000/4 від 31.01.2022 р. на суму 322,96 грн., видаткова накладна № 117000/1 від 31.01.2022 р. на суму 24,43 грн., видаткова накладна № 117000/0 від 31.01.2022 р. на суму 2 529,33 грн., видаткова накладна № 124965/4 від 03.02.2022 р. на суму 837,44 грн., видаткова накладна № 124965/0 від 03.02.2022 р. на суму 4 780,77 грн., видаткова накладна № 124965/1 від 03.02.2022 р. на суму 327,29 грн., видаткова накладна № 130971/1 від 07.02.2022 р. на суму 63,36 грн., видаткова накладна № 130971/0 від 07.02.2022 р. на суму 2 378,58 грн., видаткова накладна № 130971/4 від 07.02.2022 р. на суму 277,63 грн., видаткова накладна № 138010/4 від 10.02.2022 р. на суму 263,94 грн., видаткова накладна № 138010/1 від 10.02.2022 р. на суму 273,00 грн., видаткова накладна № 138010/0 від 10.02.2022 р. на суму 3 481,72 грн., видаткова накладна № 153352/1 від 21.02.2022 р. на суму 79,61 грн., видаткова накладна № 153352/0 від 21.02.2022 р. на суму 4 823,11 грн., видаткова накладна № 153352/4 від 21.02.2022 р. на суму 532,59 грн., видаткова накладна № 68084/11 від 29.12.2021 р. на суму 54,00 грн., видаткова накладна № 85208/11 від 13.01.2022 р. на суму 54,00 грн., видаткова накладна № 102041/11 від 24.01.2022 р. на суму 79,2 грн., видаткова накладна № 124965/11 від 03.02.2022 р. на суму 50,40 грн., видаткова накладна № 130971/11 від 07.02.2022 р. на суму 48,00 грн. Загальна сума поставленого позивачем і неоплаченого відповідачем товару становить 27 606,05 грн. станом на час подачі позовної заяви в суд. Вказані видаткові накладні долучені позивачем до матеріалів справи, підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Також позивачем долучено до матеріалів справи довіреність ФОП Костенецького О. О. від 08.01.2021 р. на отримання товарно-матеріальних цінностей за вказаним вище договором та право підпису. Термін дії довіреності до 16.12.2022 р.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2021 р. по 31.12.2021 р., який долучено до матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 15 328,29 грн.

Відповідач оплати за поставлений товар не провів, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Після звернення позивача до суду, відповідачем здійснено частково оплату за поставлений товар на загальну суму 1 106,05 грн., що підтверджується банківськими виписками, які долучено до матеріалів справи.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору поставки № ПК/296 від 16.12.2019 р.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач свої зобов`язання щодо передачі товару за Договором поставки виконав повністю, що підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява за вх. № 24570/22, в якій він зазначає про те, що відповідачем після звернення до суду було сплачено заборгованість в розмірі 1 106,05 грн., що підтверджується банківськими виписками, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем оплачено частково основну заборгованість перед позивачем в розмірі 1 106,05 грн., суд вважає за необхідне закрити провадження у справі стосовно позовної вимоги позивача до відповідача в частині про стягнення основного боргу у сумі 1 106,05 грн. згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору у цій частині).

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Стосовно решти позовних вимог, суд зазначає наступне.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).

Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

За приписами ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач не здійснив повної оплати за поставлений йому позивачем товар за Договором поставки.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем з врахування проведених відповідачем оплат становить 26 500,00 грн. (27606,05-1 106,05) на час ухвалення судом рішення у даній справі.

Доказів повного погашення основної заборгованості сторонами на день ухвалення рішення у справі не подано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 26 500,00 грн.

Станом на момент прийняття рішення у справі у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, які б спростували позовні вимоги або свідчили про добровільне погашення відповідачем боргу в сумі 26 500,00 грн., доказів протилежного суду не надано.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, та із врахуванням здійснених відповідачем проплат в загальній сумі 1 106,05 грн. після відкриття провадження у даній справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 26 500,00 грн. непогашеної відповідачем перед позивачем основної заборгованості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами, не спростовані відповідачем і таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення в сумі 26 500,00 грн.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 381,60 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 1, ч. 3 ст. 202, ч.3 ст.222, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача: Фізичної особи-підприємця Костенецького Олега Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) основного боргу в сумі 1 106,05 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

2. Позовні вимоги стосовно решти позовних вимог задоволити повністю.

3. Стягнути з відповідача: Фізичної особи-підприємця Костенецького Олега Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фармако (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 21; код ЄДРПОУ № 20037376) 26 500,00 грн. основної заборгованості та 2 381,60 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Долінська О.З.