РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2022Справа № 910/18312/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Одинцові О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Борейко Юлії Сергіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про визнання протиправними дій та зобов`язання виконати умови договору, за участю позивача - Борейко Ю.С., представників позивача - Бабаджаняна Г.А., відповідача - Шкромиди Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо односторонньої відмови від договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року та зобов`язати відповідача продовжувати виконувати умови договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року щодо виплати винагороди за надані юридичні послуги за період з 01.10.2020 року і до закінчення всіх виконавчих проваджень зазначених у Додатковій угоді № 1 до договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року на підставі ст. ст. 526, 626, 627, 628, 629, 934 ЦК України та ст. ст. 174, 179, 193 ГК України.

24.01.2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що за своєю правовою природою договір про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року є договором доручення, тому відповідно до ст. 1008 ЦК України відповідач мав право розірвати його в односторонньому порядку.

03.02.2022 року позивач подав до суду відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів, а саме: підтверджену банківськими документами інформацію про суми стягнення, які були фактично стягнуті (надійшли на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика") у період з 01.10.2020 року і по теперішній час за виконавчими провадженнями згідно переліку, що наведений у додатковій угоді № 1 від 30.04.2020 року до договору № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року.

За приписами ч. 1. ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 2 ст. 118 ГПК України встановлено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки позивачем пропущено встановлений ч. 2 ст. 80 ГПК України строк для подання клопотання про витребування доказів та не подано клопотання про продовження строку на його подання, суд залишив його без розгляду.

10.02.2022 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2022 року сторін викликано в судове засідання на 02.03.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 року сторін викликано в судове засідання на 15.06.2022 року.

15.06.2022 року в судовому засіданні оголошено перерву на 22.08.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 року сторін викликано в судове засідання на 23.11.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 року сторін викликано в судове засідання на 30.11.2022 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Борейко Юлією Сергіївною (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (замовник) укладено договір про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 (далі - договір), за умовами якого виконавець приймає зобов`язання надати юридичні послуги замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, що передбачено умовами цього договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору визначено, що в рамках цього договору виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги щодо представництва інтересів замовника у процесі примусового виконання виконавчих документів замовника, включаючи аналіз правильності складення та формування пакетів із виконавчими документами, усні консультації щодо норм законодавства у сфері примусового виконання рішень, на підставі звернень представників замовника, ознайомлення із матеріалами виконавчих проваджень, моніторинг статусу виконання виконавчих документів.

Відповідно до п. 1.3 договору перелік виконавчих документів визначається сторонами шляхом підписання додаткових угод до цього договору.

Пунктом 4.1 договору погоджено, що сума винагороди виконавця визначається у процентному відношенні 5% (п`ять відсотків) від фактичної суми стягнення (надходження на рахунок замовника після відкриття виконавчого провадження).

За умовами п. 4.2 договору винагорода підлягає оплаті виконавцеві з моменту надходження на рахунок замовника відповідної суми стягнення за виконавчими документами замовника (частково, у повному обсязі або по факту закінчення виконавчого провадження), щодо яких надавались послуги за цим договором.

Згідно з п. 4.3 договору оплата послуг (винагороди) виконавця здійснюється на щомісячній основі на підставі цього договору до 6 (шостого) числа кожного місяця включно.

Пунктом 8.1 договору визначено, що цей договір містить повне розуміння сторін щодо питань, порушених у договорі, і може бути змінений, доповнений або припинений виключно за письмовою згодою сторін.

Цей договір набуває чинності з моменту його належного підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань сторін цього договору (п. 8.2 договору).

02.03.2020 року відповідач видав на ім`я позивача довіреність вих. № 1563/1, якою уповноважив останнього представляти інтереси Товариства і захищати його права у всіх органах державної влади України та місцевого самоврядування, в усіх органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, в Державній реєстраційній службі, податкових органах, Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку; у місцевих загальних та місцевих окружних судах, як господарських так і адміністративних, в установах банків; в інших установах, організаціях та підприємствах незалежно від форми власності та підпорядкування, а також у відносинах з дієздатними фізичними особами з питань, що стосуються відкриття та здійснення виконавчих проваджень (виконання судових рішень), в яких Товариство виступає стягувачем. Довіреність діє до 31.12.2020 року.

30.04.2020 року на виконання умов п. 1.3 договору сторони підписали додаткову угоду № 1 до договору. У вказаній додатковій угоді № 1 визначено перелік виконавчих документів, за якими виконавцем були надані послуги та відкрито виконавчі провадження, які виконавець супроводжує та отримує винагороду у порядку та на умовах передбачених договором.

25.02.2021 року відповідач листом вих. № 312 повідомив позивача про відмову від договору на підставі ст. 1008 ЦК України у зв`язку із закінченням строку дії довіреності вих. № 1563/1 від 02.03.2020 року.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 та 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Таким чином, в силу вимог ст. 651 ЦК України та умов п. 8.1 договору право на односторонню відмову спірним договором не встановлено, а його розірвання допускається виключно за письмовою згодою сторін.

Доказів надання позивачем письмової згоди на припинення дії договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року відповідно до умов п. 8.1 договору відповідачем до суду не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Судом надано належну оцінку доводам відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, проте посилання на те, що за своєю правовою природою договір про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року є договором доручення, тому відповідно до ст. 1008 ЦК України відповідач мав право розірвати його в односторонньому порядку є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються умовами спірного договору, оскільки відповідно до п. 1.2 договору позивач не тільки представляє інтереси клієнта перед третіми особами, а й аналізує правильності складення та формування пакетів із виконавчими документами, надає усні консультації щодо норм законодавства у сфері примусового виконання рішень, на підставі звернень представників замовника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо односторонньої відмови від договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача продовжувати виконувати умови договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року щодо виплати винагороди за надані юридичні послуги за період з 01.10.2020 року і до закінчення всіх виконавчих проваджень зазначених у Додатковій угоді № 1 до договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Судом встановлено наявність порушеного відповідачем права позивача в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо односторонньої відмови від договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року.

Проте, друга вимога позивача, а саме: про зобов`язання відповідача продовжувати виконувати умови договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року щодо виплати винагороди за надані юридичні послуги за період з 01.10.2020 року і до закінчення всіх виконавчих проваджень зазначених у Додатковій угоді № 1 до договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року не спрямована на захист порушеного права позивача та не забезпечить відновлення порушеного права позивача, а відтак визнається судом як неефективний спосіб захисту порушеного права.

Тому в позові в частині вище наведеної другої вимоги слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13, офіс 524; код 41084239) щодо односторонньої відмови від договору про надання юридичних послуг № USB-BP-LS-02/03/2020 від 02.03.2020 року та додаткової угоди № 1 від 30.04.2020 року.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13, офіс 524; код 41084239) на користь Фізичної особи-підприємця Борейко Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 02.12.2022р.

Суддя С.О. Чебикіна