номер провадження справи 17/135/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 Справа № 908/1726/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/1726/22

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання, 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35

до відповідача: комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 10 Запорізької міської ради, 69001, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд. 25

про стягнення 91 645,25 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

09.09.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (далі ТОВ Запоріжжяелектропостачання) за вих. від 31.08.22 № 4266 до комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 10 Запорізької міської ради (надалі КНП Міська лікарня № 10 ЗМР) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу в розмірі 91 645,25 грн., а саме: 75 941,91 грн. основного боргу, 7 032,43 грн. пені, 848,89 грн. 3 % річних та 7 822,02 грн. інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/1726/22 між суддями, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 14.09.22 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1726/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Враховуючи положення ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 14.11.22 включно.

Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач у позовній заяві зазначив, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу №613 від 25.10.21 відповідачем власноручно отримано акт приймання - передавання товарної продукції та рахунок за постачання електричної енергії постачальником за грудень 2021 року, у відповідності до яких обсяг використаної електричної енергії КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ №10» ЗНР складає 46153 кВт/год на суму 131576 грн. 48 коп. Станом на 01.02.22 сторонами було підписано Акт звіряння розрахунків за постачання електричної енергії споживачу за грудень 2021 на суму 131576 грн. 48 коп. Відповідачем було частково сплачено заборгованість у сумі 55634,57 грн. за спожиту електричну енергій за грудень 2021. В порушення умов Договору в частині оплати вартості електричної енергії та п. 4.12 ПРРЕЕ у відповідача залишився борг за спожиту електричну енергію за грудень 2021 в сумі 75941,91 грн., який до теперішнього часу не сплачено. За порушення строків оплати, позивачем нараховано пеню у розмірі 7032,43 грн. за період з 09.02.22 по 24.06.22, 3% річних у сумі 848,89 за період з 09.02.22 по 24.06.22, інфляційні втрати у розмірі 7822,02 грн. за період з 01.03.22 по 31.05.22.

Відзив на позов або будь-які заперечення від відповідача до суду не надійшли.

З метою належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи № 908/1726/22 господарським судом на юридичну адресу відповідача в порядку ст.ст. 12, 120, 121, 174, 176, 234, 235, 247, 252 ГПК України направлявся екземпляр ухвали господарського суду Запорізької області від 14.09.22 про відкриття провадження у справі.

Про отримання представником відповідача зазначеної ухвали свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства яким регламентовано строк розгляду справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 248 ГПК України протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі залежні від нього заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи № 908/1726/22.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/1726/22 дозволяють розглянути справу по суті спору.

За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 14.11.22 (відповідно до положень ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

09.02.21 між ТОВ Запоріжжяелектропостачання (Постачальник) та комунальним некомерційним підприємством Міська лікарня № 10 Запорізької міської ради (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 493 (далі Договір) з додатковими угодами.

Додатком до договору про постачання електричної енергії споживачу №493 від 09.02.21 є заява-приєднання від 09.02.21 (додаток № 1).

Пунктом 2.1. Договору закріплено, що за цим Договором Постачальник продає товарну продукцію: код за ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. (п. 2.2 договору).

Строк поставки електричної енергії з 11.02.21 до 31.12.21 (п. 2.4. договору).

Згідно з розділом 5 Договору, Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною визначеною в п. 5.2 Договору відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії.

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 5.8 Договору, розрахунки між Сторонами проводяться шляхом оплати Споживачемнарахувань на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі електричної енергії, які надаються Постачальником Споживачу до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Акт приймання-передачі оплачується не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Сторонами договору підписано Акт приймання-передавання товарної продукції за договором №493 за грудень 2021 року в кількості 46153 кВт.год. на загальну суму 131 576,48 грн.

Крім того, 01.02.22 сторонами підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за постачання електричної енергії постачальником згідно договору №493, згідно якого сальдо на 01.02.22 на користь ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» становить 131 576,48 грн.

Для оплати позивачем виставлено рахунок №55_493/ВЦ на суму 131 576,48 грн. При цьому, в рахунку зазначено кінцевий строк оплати 08.02.22.

Як свідчить платіжне доручення №122 від 03.02.22, відповідачем оплачено спожиту електричну енергію за період з 01.12.21 по 10.12.21 на суму 55 634,57 грн.

Відповідно до листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» за вих. №007-66/1002 від 04.02.22, підтверджено постачання ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» електричної енергії споживачу КНП «Міська лікарня №10» ЗМР у розрахунковому періоді з 01.12.21 по 31.12.21 у обсязі 46 153 кВт/год.

Листом за вих. №20435 від 11.30.21 позивач повідомив відповідача про припинення здійснення постачання електричної енергії з 01.01.22 у зв`язку з закінченням строку дії договору №493 з 31.12.21.

Позивач зазначає, що в порушення умов Договору в частині оплати вартості електричної енергії та п. 4.12 ПРРЕЕ у відповідача залишився борг за спожиту електричну енергію за грудень 2021 в сумі 75941,91 грн. який до теперішнього часу не сплачено, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Вирішуючи спір у цій справі по суті спору суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України (ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У ч 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону (ч. 6 ст. 276 ГК України).

Частиною 7 ст. 276 ГК України визначено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Факт приєднання КНП Міська лікарня № 10 ЗМР до договору про постачання електричної енергії споживачу підтверджується Додатком до договору № 493 (Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу) від 09.02.21,

Як вже зазначалось, строк поставки електричної енергії обумовлено п. 2.4. договору з 11.02.21 до 31.12.21.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 ГК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підтвердження споживанням відповідачем за договором № 493 електричної енергії у вказаний вище період у загальній сумі 131 576,48 грн. позивачем до матеріалів позовної заяви надано інформацію (лист від 04.02.22 № 007-66/1002), видану позивачу у цій справі ТОВ Запоріжжяобленерго про обсяги споживання електричної енергії КНП Міська лікарня № 10 ЗМР за період з 01.12.21 по 31.12.21 та відповідні акт прийняття-передавання товарної продукції по договору №493 та рахунок на оплату спожитої електричної енергії, виставлений позивачем відповідачу.

Відповідачем не висловлено у спосіб, визначений чинним ГПК України, свою незгоду з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, наявність заборгованості за електричну енергію, отриману від ТОВ Запоріжжяелектропостачання, за спірний період у сумі 75 941,91 грн. не спростовано, заперечень з приводу вірності розрахунків позивача до суду не надано.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що позивачем доведено порушення відповідачем умов договору щодо строків здійснення розрахунків за поставлену позивачем електричну енергію у грудні 2021 р., а відповідачем не спростовано наявність вказаної суми заборгованості належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ Запоріжжяелектропостачання про стягнення з відповідача 75 941,91 грн. боргу за спожиту електричну енергію за вказаний період є обґрунтованими, заснованими на законі та договорі, і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 7 032,43 грн. пені за загальний період з 09.02.22 по 24.06.22, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 9.3. договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 5 цього договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

В той же час, пунктом 12.1. договору визначено, що Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору (п. 12.2. договору).

Відповідно до п.п. 12.3. та 12.5. договору строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення.

Судом враховано, що до стягнення позивачем заявлено суму заборгованості, яка виникла поставлену електричну енергію у грудні 2021 року.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … (який триває станом на час прийняття процесуального рішення в цій справі по суті спору).

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні;

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи, що введення на території України з 24.02.22 воєнного стану, який на теперішній час не припинено (продовжено на підставі відповідних Указів Президента України), є загальновідомим фактом, а також те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено відповідним рішенням ТПП України, суд вважає можливим застосування в даному випадку положень п. 12.1. договору. Відтак, нарахування пені можливо лише за період до 23.02.22 включно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 09.02.22 по 23.02.22 за допомогою ІПС Законодавство судом встановлено, що стягненню підлягає пеня у розмірі 624,18 грн. Відповідно, позовні вимоги в цій частині задовольняються частково.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 848,89 грн. 3% річних за період з 09.02.22 по 24.06.22 та 7 822,02 грн. інфляційних втрат за загальний період з 01.03.22 по 31.05.22 суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.17 у справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України зазначив, що ст. 617 ЦК України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 09.11.16 у справі № 3-1195гс16.

14.01.20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних в межах визначеного позивачем періоду часу та сум за допомогою ІПС Законодавство, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 848,89 грн. 3 % річних, а тому, судом задовольняється вимога про стягнення з відповідача у цій справі 848,89 грн. 3 % річних.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача заявленої до стягнення суми інфляційних нарахувань (інфляційних витрат) в межах визначеного позивачем періоду часу та сум, судом встановлено, що за даними ІПС «Законодавство» сума інфляційних втрат становить 8 086,65 грн., тобто більше, ніж сума, визначена позивачем. Відтак, судом задовольняються позовні вимоги в цій частині в межах суми, заявленої позивачем 7 822,02 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 10 Запорізької міської ради (69001, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд. 25, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ) 75 941 (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок одну) грн. 91 коп. заборгованості за спожиту в грудні 2021 р. електричну енергію, 624 (шістсот двадцять чотири) грн. 18 коп. пені, 848 (вісімсот сорок вісім) грн. 89 коп. 3 % річних, 7 822 (сім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 02 коп. інфляційних втрат та 2 307 (дві тисячі триста сім) грн. 52 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України … повний текст рішення складено 01.12.2022.

Суддя В.Л. Корсун