ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" листопада 2022 р. Справа № 924/1351/20 (924/1009/20)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Танасюк О.Є., секретар судового засідання Мироненко Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Проскурів", м. Хмельницький

до Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", м. Хмельницький

про визнання недійсним нового договору від 08.08.2019р. щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999р.

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів"

Представники сторін:

Позивач: Керницька І.Р. - згідно ордеру

Відповідач: Венгер Д.О. - згідно ордеру; Рудий А.М. - арбітражний керуючий, керуючий санацією КП „Агрофірма „Проскурів"

Рішення ухвалюється 24.11.2022, оскільки 03.11.2022 постановлялася ухвала про оголошення перерви в судовому засіданні, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18.06.2021р. прийнято до провадження справу №924/1351/20 (924/1009/20) в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів".

Ухвалою господарського суду від 09.08.2021р. у справі №924/1351/20 (924/1009/20) призначено технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі №924/1351/20 (924/1009/20) зупинено до отримання результатів експертизи.

14.06.2022р. до суду надійшов висновок експертів від 07.06.2022р. №26241/21-34/13591-13646/22-34 за результатами проведення судової технічної експертизи документів разом з матеріалами справи.

24.06.2022р. господарським судом Хмельницької області постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі №924/1351/20 (924/1009/20), призначено підготовче засідання.

05.07.2022р. судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11:00 год. 19.07.2022, яка занесена до протоколу судового засідання.

В ухвалі суду від 05.07.2022 зважаючи на введення на усій території України воєнного стану, що утруднює реалізацію учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України, дотримуючись принципів господарського судочинства, зокрема, рівності учасників судового процесу та змагальності сторін та виконання завдань підготовчого провадження, в ухвалі від 05.07.2022 суд дійшов висновку здійснювати розгляд справи в підготовчому провадженні в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Ухвалою суду від 08.07.2022 продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/1351/20 (924/1009/20) на 30 днів.

Ухвалою суду від 18.08.2022 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ „Проскурів" від 17.08.2022 про відвід судді Господарського суду Хмельницької області Танасюк О.Є. у справі 924/1351/20 (924/1009/20).

В підготовчому засіданні 18.08.2022 оголошено перерву.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2022 заяву про відвід судді Танасюк О.Є. у справі № 924/1351/20 (924/1009/20) передано на розгляд судді Заверусі С.В.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 19.08.2022 (суддя Заверуха С.В.) відмовлено у задоволенні заяви ПАТ „Проскурів" про відвід судді Господарського суду Хмельницької області Танасюк О.Є. у справі №924/1351/20 (924/1009/20).

Ухвалою суду від 30.08.2022 закрито підготовче провадження у справі №924/1351/20 (924/1009/20) та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 19.09.2022.

19.09.2022 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви на 12:00 год. 21.09.2022, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 21.09.2022 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви на 12:00 год. 12.10.2022. Дана ухвала занесена до протоколу судового засідання.

12.10.2022 засідання суду не відбулося у зв`язку із знеструмленням приміщення Господарського суду Хмельницької області 12.10.2022 до 14:35 год., що підтверджується актом суду щодо знеструмлення електромережі суду, що вплинуло на безперебійність та функціонування автоматизованої системи від 12.10.2022.

Ухвалою суду від 12.10.2022 судове засідання у справі №924/1351/20 (924/1009/20) призначено на 12:00 год. 03.11.2022.

03.11.2022 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні на 11:00 год. 24.11.2022, яка занесена до протоколу судового засідання.

З огляду на вище зазначене, розгляд справи здійснюється в розумний строк.

Позиція позивача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви від 05.10.2020 про зміну підстав позову) зазначає, що новий договір від 08.08.2019р. не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним, оскільки: підписаний з боку покупця в особі Оліха Р.Л., який був не уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не володів необхідним обсягом дієздатності для укладення договору від імені ПАТ „Проскурів"; укладений без погодження з Дирекцією ПАТ „Проскурів"; підписаний не у визначену в договорі дату; укладений після виконання усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Зокрема, позивач вказує, що Оліх Р.Л. не є уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не міг вести будь-яких переговорів від імені товариства, а також укладати та підписувати договори від імені ПАТ "Проскурів", оскільки рішення про призначення його тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів" визнано недійсним рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 №924/884/19, а будь-яких довіреностей на представлення інтересів товариства Оліху Р.Л. не видавалось.

Стверджує, що САТ „Проскурів" виконало зобов`язання за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 та здійснило на користь КП „Агрофірма „Проскурів" оплату за приміщення ресторану „Жовтневий" за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 у розмірі 203943,66 грн. Вказує, що на підприємстві не знайдено первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу приміщення у зв`язку із закінченням строку їх збереження. В якості додаткового підтвердження факту виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу ПАТ „Проскурів" посилається на відсутність будь-яких претензій з боку КП „Агрофірми „Проскурів" з моменту укладення договору до пред`явлення позову у справі №924/699/20 на вказане приміщення, передачу його в іпотеку, в тому числі за згодою наглядової ради ПАТ „Проскурів", головою якої був Рудик І.Л.

Також позивач зазначає про неможливість підписання нового договору від 08.09.2019 у дату визначену в ньому та відповідно проставлення печатки в такому договорі. Повідомляє, що будівлю колишнього офісу ПАТ „Проскурів" разом з печаткою товариства було захоплено 02.09.2019, відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 12.09.2019. Наголошує, що до 02.09.2019 ПАТ „Проскурів" жодних офіційних пропозицій щодо внесення змін до договору купівлі-продажу від 03.05.1999 не отримувало, на підприємстві відсутня будь-яка поштова кореспонденція від КП „Агрофірма „Проскурів" щодо цього договору, уповноважені особи ПАТ „Проскурів" не брали участь в процесі обговорення, підготовки, підписання та скріплення печаткою нового договору від 08.08.2019.

Наголошує, що Дирекцією ПАТ „Проскурів" не приймалося жодних рішень про укладення нового договору від 08.08.2019, як це визначено положеннями Статуту товариства.

Крім того, позивач стверджує, що КП „Агрофірма „Проскурів" в особі його керівника Рудика І.Л. було достеменно відомо про відсутність в Оліха Р.Л. повноважень на представництво інтересів ПАТ „Проскурів", зважаючи на його обрання неповноважною Наглядовою радою, головою якої був Рудик І.Л. та відсутність рішення Дирекції ПАТ „Проскурів" про надання згоди на вчинення правочину від 08.08.2019.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві (від 24.12.2020) просить в позові відмовити. Зазначає, що обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Наголошує, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили, що укладаючи договір, відповідач діяв недобросовісно і нерозумно, зокрема достеменно знав про відсутність необхідного обсягу повноважень.

При цьому, вказує, що можливі дефекти волі товариства та/або обмеження повноважень його виконавчого органу, зокрема пов`язані з процедурними питаннями призначення наглядовою радою керівника (за умови дійсності відповідного рішення наглядової ради на момент укладення договору), перебувають поза межами розумного контролю з боку третьої особи.

Посилаючись на правовий висновок Великої Палата Верховного Суду, викладений у постанові від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, розпорядник майна, в.о. керівника КП „Агрофірма „Проскурів" зазначає, що визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства не є підставою для визнання недійсним спірного договору, оскільки судове рішення ухвалене і набрало законної сили після укладення договору, а питання дійсності чи недійсності спірного правочину згідно з положеннями ст. 215 ЦК України має вирішуватися судом з огляду на обставини, які мали місце в момент його вчинення. Для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства з третьою особою, не має самостійного значення сам по собі той факт, що згодом в судовому порядку визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, на підставі якого виконавчий орган діяв на момент укладення цього договору. Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що третя особа, як контрагент юридичної особи за договором діяла недобросовісно і нерозумно, тобто, знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Враховуючи зазначене, вказує, що визнання судом недійсним рішення наглядової ради товариства саме по собі не може слугувати єдиною підставою для висновку про недійсність договору.

Вважає, що відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо зазначення станом на 19.08.2019 керівником Публічного акціонерного товариства "Проскурів" - Оліха Р.Л. є належними доказами на підтвердження його повноважень на підписання договору.

Відповідач зазначає, що правила п. 8.115.9 Статуту ПАТ „Проскурів" не можуть в даному випадку застосовуватися до укладення нового договору від 08.08.2019, який носить немайновий характер, оскільки предметом даного договору є порядок та строки розрахунку за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Також вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях доводи позивача про підписання нового договору від 08.08.2019 не у визначену в ньому дату. Звертає увагу, що твердження позивача про те, що будівлю колишнього офісу ПАТ „Проскурів" разом з печаткою товариства було захоплено 02.09.2019 не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. Наявність заяви про кримінальне правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР не може свідчити про привласнення печатки ПАТ „Проскурів".

Відповідач не погоджується з доводами позивача про укладення нового договору після виконання усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 03.05.1999. Зазначає, що здійснюючи у липні 2019 перевірку укладених Агрофірмою договорів з ПАТ „Проскурів", було встановлено, що оплату згідно договору за придбане нерухоме майно товариство не проводило. У зв`язку з цим, 08.08.2019 між сторонами був укладений новий договір щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999. відповідно до його умов, оплата 203943,66 грн. розстрочується на чотири місяці з урахуванням чого покупець зобов`язаний був сплатити в серпні-листопаді 2019 по 50985,92 грн. щомісячно. Повідомляє, що у зв`язку з не здійсненням платежів за придбане нерухоме майно, Агрофірма звернулася до господарського суду Хмельницької області з позовом про розірвання договору купівлі-продажу від 03.05.1999 року.

Звертає увагу, що позивачем не надано доказів оплати на користь Агрофірми за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, а посилання на те, що платіжні документи зберігаються три роки не може братися до уваги, оскільки це право, а не обов`язок зберігати документи у вказаний строк.

Розпорядник майна боржника у відзиві (№924/1351/20 - 65 від 02.07.2021) заперечує проти позовних вимог ПАТ „Проскурів".

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (05.01.2021) вважає необґрунтованими доводи відповідача, викладені у відзиві. Зокрема, зазначає, що Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів" не можуть бути використані відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зазначення керівника ПАТ „Проскурів" Оліха Р.Л., оскільки керівнику КП „Агрофірма „Проскурів" Рудику І.Л. на момент укладення нового договору від 08 серпня 2019 року було достеменно відомо про відсутність у Оліха Р.Л. повноважень на представництво інтересів ПАТ „Проскурів", оскільки він був обраний неповноважною Наглядовою радою, а тому КП „Агрофірма „Проскурів" діяло недобросовісно та нерозумно.

Вважає безпідставними посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, враховуючи, що обставини у цій справі та обставини у справі №904/10956/16 є відмінними.

Стверджує, що новий договір від 08.08.2019 є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу від 03.05.1999, оскільки він за своїм змістом вносить зміни до істотних умов договору купівлі-продажу від 03.05.1999, а саме: строків та порядку оплати. Тому, вважає, що твердження відповідача про те, що новий договір носить немайновий характер не ґрунтується на вимогах законодавства.

Зазначає, що ПАТ „Проскурів" у повному обсязі виконано зобов`язання за договором купівлі продажу від 03.05.1999, що дало можливість товариству розпоряджатися майном без будь-яких претензій від КП „Агрофірма „Проскурів" в особі його керівника Рудик І.Л.

У клопотанні від 17.08.2022 позивач звертає увагу, що в рішенні Господарського суду Хмельницької області від 19.10.2021 у справі №924/1351/20 (924/629/20) судом уже встановлено ряд обставин, що підлягають встановленню у справі №924/1351/20 (924/1009/20). Зазначає, що докази, на підставі яких такі обставини підлягають встановленню є аналогічними у зазначених справах, тому вважає, що в даному випадку є необхідним застосування преюдиції, зокрема, щодо обізнаності КП „Агрофірма „Проскурів" в особі Рудика І.Л. про відсутність в Оліха Р.Л. повноважень на представництво інтересів ПАТ „Проскурів", зважаючи на його обрання неповноважною Наглядовою радою.

У письмових поясненнях від 11.10.2022 ПАТ „Проскурів" звертає увагу, що питання вчинення правочинів від імені юридичної особи керівником з перевищенням повноважень та/або за відсутності повноважень, неодноразово досліджувалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.02.2022 у справі №926/894/21, від 22.02.2022 у справі №924/658/20, від 15.01.2020 у справі №924/491/17, від 11.10.2019 у справі №910/13731/18, від 27.06.2018 у справі 668/13907/13-ц. Зазначає, що хоч і рішення господарського суду у справі №924/884/19 було прийняте 24.02.2020, тобто після укладення спірної угоди, однак Оліха Р.Л. на посаду ТВО генерального директора ПАТ „Проскурів" обирав безпосередньо Рудик І.Л .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03.05.1999 між Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів" (продавець) та САТ „Проскурів" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив приміщення, в якому розміщено ресторан „Жовтневий" за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44, за ціною 203943,66 грн. (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору продавець зобов`язується передати приміщення протягом 3-х днів з дня підписання договору.

Покупець зобов`язується прийняти приміщення і провести сплату в строк передбачений у п. 3.1. договору (п. 2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата за приміщення проводиться покупцем протягом 5-ти банківських днів з дня отримання продукції.

У п. 5.1. визначено строк дії договору - з моменту підписання до моменту виконання всіх зобов`язань кожною із сторін.

Зміна та розірвання договору можуть мати місце лише за погодженням обох сторін з обов`язковим складанням нового договору. Зміни та доповнення, які вносяться розглядаються протягом двадцяти днів. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесення змін не допускається (п. 5.3. договору).

Договір підписаний представникам сторін та скріплений їх печатками.

03.05.1999 на виконання умов договору колективне підприємство „Агрофірма „Проскурів" передало, а САТ „Проскурів" прийняло приміщення загальною площею 684,4 кв.м. (в тому числі підвал площею 83,9 кв.м.), що підтверджується Актом передачі будівлі (споруди, приміщення).

16.05.2002 за САТ „Проскурів" на підставі договору купівлі-продажу від 03.05.1999 було зареєстровано право колективної власності на приміщення ресторану „Жовтневий" за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44, про що внесено запис в реєстрову книгу за №1002. Зазначене підтверджується реєстраційним посвідченням Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 16.05.2002.

15.01.2007 на засіданні дирекції ВАТ „Проскурів" було вирішено передати в заставу серед іншого, Ресторан „Жовтневий" („Софія") вул. Проскурівська, 44, для забезпечення кредитного договору між ВАТ „Проскурів" та Хмельницькою ОД Райффайзен Банк „Аваль" на суму 1250000 доларів США строком на десять років (протокол №1 засідання Дирекції ВАТ „Проскурів").

12.02.2007 на засіданні Наглядової ради ВАТ „Проскурів" прийнято рішення про погодження рішення Дирекції ВАТ „Проскурів" про передачу в заставу серед іншого, приміщення Ресторану „Жовтневий" („Софія") вул. Проскурівська, 44, для забезпечення кредитного договору між ВАТ „Проскурів" та Хмельницькою ОД Райффайзен Банк „Аваль" на суму 1250000 доларів США строком на десять років (протокол №1 засідання Наглядової ради „Проскурів").

19.06.2008 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області надано дозвіл на виконання будівельних робіт №243 щодо реконструкції допоміжних приміщень ресторану „Софія" з добудовою для їх розширення за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44.

19.10.2012 на засіданні загальних зборів акціонерів ПАТ Проскурів", зокрема, прийнято рішення про затвердження Статуту ПАТ „Проскурів" у новій редакції; про вчинення значного правочину, ринкова вартість предмета правочину (майна) якого складатиме 25% вартості активів Товариства (предметом значного правочину є майно, яке належить Товариству на праві власності: приміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 914,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1Б. Вирішено грошові кошти, отримані від покупця АТ „Райффайзен Банк Аваль" направити на погашення заборгованості по кредитному договору №010/02-07/1-8796 від 27.02.2007); про затвердження повноважень Рудика І.Л., як голови Наглядової ради ПАТ „Проскурів".

05.07.2013 на засіданні Наглядової ради ПАТ „Проскурів" прийнято рішення про підтвердження зобов`язань ПАТ „Проскурів" за договорами укладеними з АТ „Райффайзен Банк Аваль" та погодження укладення додаткової угоди до кредитного договору №010/02-07/1-8796 від 27.02.2007, погодження внесення змін до договору іпотеки у зв`язку із укладенням додаткової угоди до кредитного договору №010/02-07/1-8796 від 27.02.2007.

11.07.2019 на позачерговому засіданні Наглядової ради ПАТ "Проскурів" прийнято рішення про відсторонення Літвіна Олега Юрійовича від тимчасового виконання обов`язків генерального директора ПАТ "Проскурів" та призначення тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ "Проскурів" Оліха Р.Л. (протокол позачергового засідання Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019р.).

08.08.2019 між Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів" в особі Голови Правління Рудика Івана Леонтійовича (продавець) та Публічним акціонерним товариством „Проскурів" в особі т.в.о. генерального директора Оліха Ростислава Леонідовича (покупець) укладено новий договір щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Згідно п. 1 договору, оплата 203943,66 грн., які покупець повинен був сплатити протягом п`яти днів з моменту приймання приміщення ресторану „Жовтневий" розстрочується на чотири місяці.

З огляду на таке розстрочення покупець зобов`язаний сплатити в серпні-листопаді 2019 по 50985,82 грн. щомісячно на поточний рахунок продавця (п. 2 договору).

Пунктом 3 договору передбачено, що у разі порушення строків оплати продавець має право в односторонньому порядку відмовитися від договору купівлі-продажу від 03.05.1999 і вимагати повернення проданого приміщення у стані, який це приміщення набуло на момент відмови.

У п. 5 договору визначено, що положення договору купівлі-продажу від 03.05.1999 застосовуються в частині, в якій вони не суперечать відповідним положенням нового договору щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, а сам договір купівлі-продажу від 03.05.1999 є зміненим у відповідній частині.

Новий договір від 08.08.2019 підписаний Головою правління Агрофірми „Проскурів" Рудиком І.Л. та т.в.о. генерального директора ПАТ „Проскурів" Оліхом Р.Л., а також скріплений печатками товариств.

Станом на 08.08.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був здійснений запис про керівника юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо: Оліх Ростислав Леонідович , 11.07.2019 (Тимчасово виконуючий обов`язки Генерального директора на підставі протоколу позачергового засідання Наглядової ради від 11.07.2019р., інші обмеження відповідно до Статуту) - керівник (Витяг від 24.12.2020).

11.09.2019 Хмельницьким ВП ГУНП в Хмельницькій області було зареєстроване повідомлення генерального директора ПАТ „Проскурів" Будзінського В.Б. про вчинення кримінального правопорушення відносно Рудика І.Л. та інших і притягнення їх до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 206 КК України за протидію законній господарській діяльності.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 року у справі №924/884/19 визнано недійсним рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" оформлене протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019р. На копії рішення, яка наявна в матеріалах справи міститься відмітка про набрання рішенням законної сили 24.03.2020 року.

З метою встановлення давності виконання тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) в Новому договорі від 08.08.2019р., ухвалою суду від 09.08.2021 у справі №924/1351/20 (924/1009/20) було призначено технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення судових експертів поставлено наступні питання:

- чи відповідає давність виконання тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, укладеного 08.08.2019 вказаній у ньому даті, а саме - 08.08.2019?

- якщо ні, то яка фактична давність виконаного тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) Нового договору щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, укладеного 08.08.2019?

У висновку експертів від 07.06.2022р. №26241/21-34/13591-13646/22-34 за результатами проведення судової технічної експертизи документів надано відповіді:

"1. Підписи від імені Рудик І.Л. та Оліх Р.Л в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, виконані пишучими приладами (ручками), спорядженими чорнилом рожево-фіолетового та темно-сірого кольору;

2. Друкований текст в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючого пристрою з лазерною технологією друку.

3. Відтиск печатки ПАТ „ПРОСКУРІВ" у Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором, купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, ймовірно нанесений не в дату, яка зазначена в досліджуваному документі, тобто не 08.08.2019, а в інший час, згідно датування зразків наданих на дослідження; надати відповідь в категоричній формі можливо за умови надання більшої кількості порівняльних зразків цієї печатки за серпень 2019 року, зокрема за 8 серпня 2019 року.

Встановити чи відповідає у час нанесення друкованого тексту у Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, даті, вказаній в ньому, не видається можливим через неможливість встановити час нанесення цього тексту.

Встановити чи відповідає час нанесення підписів від імені Рудик І.Л. та Оліх Р.Л. в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим через неможливість встановити час нанесення цих підписів.

4. Встановити час нанесення відтиску печатки ПАТ „ПРОСКУРІВ" у Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим з причини відсутності в зразках порівняння сукупності часових ознак, які б свідчили про період нанесення досліджуваного відтиску.

Встановити час нанесення відтиску печатки від імені Агрофірми „Проскурів" в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим через відсутність порівняльних відтисків цієї печатки.

Встановити час нанесення друкованого тексту в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим у зв`язку із відсутністю індивідуалізуючих часових ознак, а також через відсутність методик із встановлення абсолютного часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

Встановити час нанесення підписів від імені Рудик І.Л. та Оліх Р.Л. в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим через відсутність методик із встановлення абсолютного часу виконання записів і підписів, нанесених чорнилами для пишучих приладів".

В матеріалах справи наявні копії документів (датовані за період з березня 2019 до вересня 2020), оригінали яких надавалися ПАТ „Проскурів" з метою проведення судової експертизи.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №310445844 від 21.09.2022) 22.07.2013 приміщення ресторану по вул. Проскурівська, 44 у м. Хмельницькому загальною площею 951,1 кв.м., (площа самочинно збудованого 228,3 кв.м.) зареєстровано на праві власності за Відкритим акціонерним товариством „Проскурів", дата реєстрації 22.07.2013.

В інформаційній довідці №310445844 від 21.09.2022 у розділі „Деталізована інформація про іпотеку" міститься інформація про те, що приміщення ресторану по вул. Проскурівська, 44 у м. Хмельницькому перебувало в іпотеці:

1) 10.06.2016 до Реєстру внесено відомості про іпотеку (номер запису 14916559) на підставі іпотечного договору від 10.06.2016 №818, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В.І., Іпотекодсржатель: ОСОБА_4

16.10.2018 проведено державну реєстрацію припинення іпотеки, про що 17.10.2018 внесено відомості до реєстру.

2) 14.12.2009 до Реєстру внесено відомості про іпотеку (номер запису 1756261) на підставі додаткового договору до договору іпотеки №265 від 17.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В.І., Іпотекодержатель ВАТ „Райффайзен Банк Аваль".

02.06.2016 проведено державну реєстрацію припинення іпотеки, про що 08.06.2016 внесено відомості до реєстру.

3) 01.03.2007 до Реєстру внесено відомості про іпотеку (номер запису 1756220) на підставі додаткового договору до договору іпотеки №2637 від 11.12.2009, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В.І., Іпотекодержатель ВАТ „Райффайзен Банк Аваль".

02.06.2016 проведено державну реєстрацію припинення іпотеки, про що 08.06.2016 внесено відомості до реєстру.

4) 19.07.2006 до Реєстру внесено відомості про іпотеку (номер запису 1756181) на підставі додаткового договору до договору іпотеки №2636 від 11.12.2009, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В.І., Іпотекодержатеть Акціонерний поштово-пенсійний банк „Аваль".

02.06.2016 проведено державну реєстрацію припинення іпотеки, про що 08.06.2016 внесено відомості до реєстру.

19.10.2022 адвокат Керницька О.В. (представник ПАТ „Проскурів") звернулася з адвокатським запитом від 19.10.2022 №102 до арбітражного керуючого Глеваського В.В. (розпорядника майна ПАТ „Проскурів"), в якому просила надати інформацію чи обліковується за Товариством кредиторська заборгованість за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 та Новим договором щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 у сумі 203943,66 грн.

У відповіді на адвокатський запит (від 19.10.2022 вих. №19/10/22-1) розпорядник майна ПАТ „Проскурів" арбітражний керуючий Глеваський В.В. повідомив, що згідно даних бухгалтерського обліку та первинних документів ПАТ „Проскурів", які надано розпоряднику майна уповноваженими представниками боржника для проведення інвентаризації, кредиторська заборгованість за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 та Новим договором щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 у сумі 203943,66 грн. не обліковується.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Зі змісту ст. 4 ГПК України слідує, що особа має право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частковою (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.02.2020 у справі №910/16236/18).

Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

Виходячи із змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.06.2019 у справі №904/3169/18, від 28.01.2020 у справі №916/495/19, у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що новий договір від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 підлягає визнанню недійсним, оскільки:

- підписаний з боку покупця в особі Оліха Р.Л., який був не уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не володів необхідним обсягом дієздатності для укладення договору від імені ПАТ „Проскурів";

- укладений без погодження з Дирекцією ПАТ „Проскурів";

- підписаний не у визначену в договорі дату;

- укладений після виконання усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, в силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ч. ч. 1-3, 5, статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №910/2219/19, від 21.11.2019 у справі №910/2233/19.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17).

Щодо підписання Оліхом Р.Л. нового договору від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Позивач стверджує, що новий договір від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 з боку покупця підписаний особою, яка не мала на це повноважень, що є підставою для визнання такого договору недійсним згідно приписів ст. ст. 203, 215 ЦК України. Зокрема, вказує, що Оліх Р.Л. не є уповноваженою особою ПАТ „Проскурів" та не міг вести будь-яких переговорів від імені Товариства, а також укладати та підписувати договори від імені ПАТ "Проскурів", оскільки рішення про призначення його тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів" визнано недійсним на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 №924/884/19, а будь-яких довіреностей на представлення інтересів товариства Оліху Р.Л. не видавалось.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю та дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (ч. 3 ст. 92 ЦК України).

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 ЦК України). За системним аналізом норм ЦК України (ст. ст. 99, 145, 147), ГК України (ст. 89) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган - реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародний фінансово-правовий консалтинг про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищезазначене, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі №760/8121/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-ц.

Частиною другою статті 207 цього ж Кодексу визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Новий договір від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 від імені покупця підписаний Оліхом Р.Л., який призначений тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ "Проскурів" згідно рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" оформленого протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019. Зазначене рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" було чинним на момент укладення спірного договору від 08.08.2019.

У новому договорі від 08.08.2019 зазначено, що Оліх Р.Л. діє на підставі Статуту ПАТ „Проскурів".

Як вбачається з п. 8.104. Статуту ПАТ "Проскурів" генеральний директор має право без довіреності діяти від імені Товариства, відповідно до рішень колегіального виконавчого органу - Дирекції, в тому числі представляти інтереси Товариства, вчиняти правочини від імені Товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками Товариства.

Відповідно до з п.п. 8.118.4. Статуту ПАТ "Проскурів" генеральний директор має повноваження проводити переговори та вчиняти правочини (укладати договори, угоди та ін.) від імені Товариства в межах, що визначені цим Статутом.

Як було встановлено судом, станом на дату укладення спірного Нового договору від 08.08.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був здійснений запис про керівника юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо: Оліх Ростислав Леонідович , 11.07.2019 (Тимчасово виконуючий обов`язки Генерального директора на підставі протоколу позачергового засідання Наглядової ради від 11.07.2019р., інші обмеження відповідно до Статуту) - керівник.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Пунктом 13 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (станом на дату укладення спірного договору) визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Враховуючи, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 08.08.2019 керівником ПАТ "Проскурів" значився Оліх Р.Л., такі відомості є належними доказами на підтвердження його повноважень.

Таким чином, станом на 08.08.2019 повноваження Оліха Р.Л., як тимчасово виконуючого повноваження генерального директора ПАТ „Проскурів", зокрема, на підписання від імені Товариства без доручення нового договору від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 підтверджуються положеннями Статуту ПАТ „Проскурів" та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Рішення Наглядової ради ПАТ "Проскурів" оформлене протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ "Проскурів" від 11.07.2019, яким Оліха Р.Л. призначено тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів", було визнано недійсним на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 у справі №924/884/19, яке набрало законної сили 24.03.2020 та залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2020.

Однак, ця обставина не є підставою для визнання недійсним нового договору від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, оскільки вказане судове рішення ухвалене і набрало законної сили після його укладення, а питання дійсності чи недійсності спірного правочину згідно з положеннями статті 215 ЦК України має вирішуватися судом з огляду на обставини, які мали місце в момент його вчинення.

Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №904/10956/16.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для визнання недійсними договорів, укладених виконавчим органом товариства з третьою особою, не має самостійного юридичного значення сам по собі той факт, що згодом у судовому порядку визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, на підставі якого виконавчий орган діяв на момент укладення цих договорів. Такі договори можуть бути визнані недійсними із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що третя особа як контрагент юридичної особи за договором діяло недобросовісно і нерозумно, тобто знало або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могло не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Аналогічна позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі №760/8121/16-ц.

У постанові від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-ц Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що "для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання".

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Близькі за змістом правові позиції викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-ц, постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.10.2019 у справі №910/13731/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №924/491/17, від 03.02.2022 у справі №926/894/21.

Верховний Суд у постанові від 22.02.2022 у справі №924/658/20 дійшов висновку, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Позивач зазначає, що КП „Агрофірма „Проскурів" було обізнане про відсутність необхідного обсягу повноважень у тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора ПАТ „Проскурів" Оліха Р.Л. на момент укладення нового договору від 08.08.2019, посилаючись на те, що Рудик І.Л. станом на момент підписання спірного договору був керівником КП „Агрофірма „Проскурів" та Головою Наглядової ради ПАТ „Проскурів". Тому вважає, що колективному підприємству „Агрофірма „Проскурів" в особі його керівника Рудика І.Л. було достеменно відомо про відсутність у Наглядової ради ПАТ „Проскурів" повноважень на обрання Оліха Р.Л.

Однак, рішення Наглядової ради від 11.07.2019 про призначення тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ "Проскурів" Оліха Р.Л. з підстав відсутності у Наглядової ради ПАТ „Проскурів" таких повноважень, визнано недійсним на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020р. у справі №924/884/19, тобто після укладення спірного договору.

Таким чином, до визнання недійсним зазначеного рішення Наглядової ради, Оліх Р.Л. тимчасово виконував обов`язки генерального директора, визначені Статутом ПАТ „Проскурів", зокрема укладав договори, угоди, представляв інтереси Товариства перед третіми особами.

Можливі дефекти волі товариства та/або обмеження повноважень його виконавчого органу, зокрема пов`язані з процедурними питаннями призначення наглядовою радою керівника (за умови дійсності відповідного рішення наглядової ради на момент укладення договору), перебувають поза межами розумного контролю з боку третьої особи.

КП „Агрофірма „Проскурів" стало відомо про відсутність в Оліха Р.Л. повноважень на представництво інтересів ПАТ „Проскурів" після прийняття рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 у справі №924/884/19, а на момент укладення нового договору від 08.08.2019, повноваження Оліха Р.Л., як тимчасово виконуючого повноваження генерального директора ПАТ „Проскурів", зокрема, на підписання від імені Товариства без доручення правочинів підтверджуються положеннями Статуту ПАТ „Проскурів" та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 08.08.2019.

Враховуючи викладене, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили, що укладаючи новий договір від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, відповідач в особі керівника Рудика І.Л. діяв недобросовісно і нерозумно, зокрема достеменно знав (або повинен був знати) про відсутність в Оліха Р.Л. необхідного обсягу повноважень.

З приводу твердження позивача про встановлення Господарським судом Хмельницької області у рішенні від 19.10.2021 у справі №924/1351/20 (924/629/20) обставин, що підлягають встановленню у даній справі та необхідність застосування преюдиції, зокрема, щодо обізнаності КП „Агрофірма „Проскурів" про відсутність в Оліха Р.Л. повноважень на представлення інтересів ПАТ „Проскурів", суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалюючи рішення у справі №924/1351/20 (924/629/20), в мотивувальній частині при оцінці доказів в сукупності з іншими обставинами справи та враховуючи позиції сторін, висловлені у позові, відзиві, відповіді та відзив, запереченні судом зроблено висновок: „Враховуючи зазначене, Колективному підприємству „Агрофірма „Проскурів" в особі його керівника Рудика І.Л. (зважаючи на його обізнаність із Статутом ПАТ „Проскурів" та відповідними положеннями законодавства, які регулюють діяльність акціонерного товариства) було відомо (повинно було бути відомо) про відсутність в Оліха Р.Л. повноважень на представництво інтересів ПАТ „Проскурів", зважаючи на його обрання неповноваженою наглядовою радою".

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Предметом позову у справі №924/1351/20 (924/629/20) було розірвання договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 154 від 11.09.1997р. та повернення Колективному підприємству "Агрофірма "Проскурів" від Публічного акціонерного товариства "Проскурів" будівлі ресторану "Сілістра" площею 18633 м. кв. та будівлі кафе "Ізюминка" площею 966,7 м. кв. по вул. Свободи 1Б у м. Хмельницькому шляхом державної реєстрації за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності на ці об`єкти нерухомого майна та припинення такого права у ПАТ "Проскурів".

Натомість у справі №924/1351/20 (924/1009/20) предметом дослідження та оцінки суду є недійсність нового договору від 08.08.2019р. щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999р., зокрема, з підстав відсутності повноважень на момент його укладення в Оліха Р.Л. у зв`язку з визнанням недійсним рішення Наглядової ради про його призначення тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ „Проскурів" за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 року у справі №924/884/19.

Як було зазначено вище, під час дослідження та оцінки фактичних обставин у даній справі суд враховує правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-ц, Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 11.10.2019 у справі №910/13731/18, Верховного Суду, викладену у постановах від 15.01.2020 у справі №924/491/17, від 03.02.2022 у справі №926/894/21, від 22.02.2022 у справі №924/658/20.

Таким чином, у справах №924/1351/20 (924/629/20) та №924/1351/20 (924/1009/20) різні предмети та фактичні обставини справи. При наданні правової оцінки у даній справі суд виходить з фактичних обставин справи, наявних доказів, позицій сторін та правових позицій Великої Палати Верховного Суду, об`єднаної палати Касаційного господарського суду та Верховного Суду.

При цьому, позивач як особа, яка вважає, що її право порушено, самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Активна роль суду у судовому процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

У постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2013/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими ГПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Отже, господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Верховний Суд також наголосив на тому, що спростування належними і допустимими доказами обставин, встановлених іншим судом у судовому рішенні, у даному випадку не порушує принципу верховенства права та правової визначеності як елемента верховенства права, а звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Таким чином, суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №906/857/20, від 15.07.2021 у справі №910/19256/16, від 29.04.2021 у справі №920/1111/19, від 08.08.2019 у справі №922/2013/18, від 17.09.2020 по справі №904/4262/17.

З огляду на встановлені обставини справи №924/1351/20(924/1009/20) та здійснені на підставі них зазначені вище висновки, а також враховуючи, що надання правової оцінки фактам при розгляді справи №924/1351/20 (924/629/20) не є обов`язковою для господарського суду під час розгляду даної справи, в якій інший предмет спору та фактичні обставини справи, суд під час розгляду справи №924/1351/20(924/1009/20) не приймає до уваги висновки здійснені Господарським судом Хмельницької області у справі №924/1351/20 (924/629/20).

Щодо укладення нового договору від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 без погодження з Дирекцією ПАТ „Проскурів".

Позивач стверджує, що Дирекцією ПАТ „Проскурів" не приймалося жодних рішень про укладення нового договору від 08.08.2019, як це визначено положеннями Статуту товариства.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 59 Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції, яка діяла на момент підписання договору) голова колегіального виконавчого органу має право без довіреності діяти від імені товариства відповідно до рішень колегіального виконавчого органу, в тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства. Інший член колегіального виконавчого органу в порядку, визначеному законодавством України, також може бути наділений цими повноваженнями, якщо це передбачено статутом товариства.

Пунктом 8.104. Статуту ПАТ "Проскурів" передбачено, що генеральний директор має право без довіреності діяти від імені Товариства, відповідно до рішень колегіального виконавчого органу - Дирекції, в тому числі представляти інтереси Товариства, вчиняти правочини від імені Товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками Товариства.

Відповідно до п. 8.115.9 Статуту ПАТ "Проскурів" Дирекція Товариства приймає рішення щодо вчинення правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, складає до 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства.

Однак, положення п. 8.115.9 Статуту не можуть в даному випадку застосовуватись до укладання нового договору від 08.08.2019, оскільки предметом даного договору є порядок та строки розрахунку за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Так, спірним договором від 08.08.2019 було врегульовано порядок і строки виконання грошових зобов`язань позивача за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 щодо оплати грошової суми в розмірі 203943,66 грн., які покупець (САТ „Проскурів") повинен був сплатити продавцю (КП „Агрофірма „Проскурів") протягом п`яти днів з моменту приймання приміщення ресторану „Жовтневий", тобто з моменту підписання Акту передачі будівлі (споруди, приміщення) від 03.05.1999.

Відповідно до умов нового договору оплата в розмірі 203943,66 грн. розстрочується на чотири місяці, з урахуванням чого покупець зобов`язаний був сплатити в серпні-листопаді 2019 по 50985,92 грн. щомісячно.

Таким чином, будь-яких нових майнових зобов`язань внаслідок укладення нового договору від 08.08.2019р. у ПАТ „Проскурів" не виникло, тому твердження позивача про те, що спірний договір укладено з порушенням встановленого порядку, без прийняття Дирекцією ПАТ „Проскурів" рішення про укладення договору є необґрунтованим та не може бути підставою для визнання нового договору від 08.08.2019 недійсним.

Щодо підписання нового договору від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 не у визначену в договорі дату.

В обґрунтування зазначеної підстави для визнання недійсним спірного договору від 08.08.2019 позивач зазначає, що будівлю колишнього офісу ПАТ „Проскурів" разом з печаткою товариства було захоплено 02.09.2019, відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 12.09.2019. Наголошує, що до 02.09.2019 ПАТ „Проскурів" жодних офіційних пропозицій щодо внесення змін до договору купівлі-продажу від 03.05.199 не отримувало, на підприємстві відсутня будь-яка поштова кореспонденція від КП „Агрофірма „Проскурів" щодо цього договору, уповноважені особи ПАТ „Проскурів" не брали участь в процесі обговорення, підготовки, підписання та скріплення печаткою нового договору від 08.08.2019.

З метою встановлення давності виконання тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) в новому договорі від 08.08.2019р., ухвалою суду від 09.08.2021 у справі №924/1351/20 (924/1009/20) було призначено технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення судових експертів поставлено наступні питання:

- чи відповідає давність виконання тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, укладеного 08.08.2019 вказаній у ньому даті, а саме - 08.08.2019?

- якщо ні, то яка фактична давність виконаного тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) Нового договору щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, укладеного 08.08.2019?

У висновку експертів від 07.06.2022р. №26241/21-34/13591-13646/22-34 за результатами проведення судової технічної експертизи документів надано наступні відповіді:

"1. Підписи від імені Рудик І.Л. та Оліх Р.Л в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, виконані пишучими приладами (ручками), спорядженими чорнилом рожево-фіолетового та темно-сірого кольору;

2. Друкований текст в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючого пристрою з лазерною технологією друку.

2. Відтиск печатки ПАТ „ПРОСКУРІВ" у Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором, купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.8.2019, ймовірно нанесений не в дату, яка зазначена в досліджуваному документі, тобто не 08.08.2019, а в інший час, згідно датування зразків наданих на дослідження; надати відповідь в категоричній формі можливо за умови надання більшої кількості порівняльних зразків цієї печатки за серпень 2019 року, зокрема за 8 серпня 2019 року.

Встановити чи відповідає час нанесення друкованого тексту у Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, даті, вказаній в ньому, не видається можливим через неможливість встановити час нанесення цього тексту.

Встановити чи відповідає час нанесення підписів від імені Рудик І.Л. та Оліх Р.Л. в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим через неможливість встановити час нанесення цих підписів.

4. Встановити час нанесення відтиску печатки ПАТ „ПРОСКУРІВ" у Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим з причини відсутності в зразках порівняння сукупності часових ознак, які б свідчили про період нанесення досліджуваного відтиску.

Встановити час нанесення відтиску печатки від імені Агрофірми „Проскурів" в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим через відсутність порівняльних відтисків цієї печатки.

Встановити час нанесення друкованого тексту в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим у зв`язку із відсутністю індивідуалізуючих часових ознак, а також через відсутність методик із встановлення абсолютного часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

Встановити час нанесення підписів від імені Рудик І.Л. та Оліх Р.Л. в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, датованому 08.08.2019, не видається можливим через відсутність методик із встановлення абсолютного часу виконання записів і підписів, нанесених чорнилами для пишучих приладів".

Таким чином, за результатами проведення судової технічної експертизи документів судовими експертами не вдалося встановити чи відповідає давність виконання тексту та реквізитів (підписів та відбитків печаток) в Новому договорі щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, укладеного 08.08.2019 вказаній у ньому даті, а саме - 08.08.2019.

З огляду на вище зазначене, твердження позивача про підписання нового договору від 08.08.2019 не у визначену в ньому дату є такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Суд наголошує, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Такий правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Щодо укладення нового договору від 08.08.2019 після виконання усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Позивач стверджує, що ПАТ „Проскурів" виконало зобов`язання за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 щодо здійснення оплати за приміщення ресторану „Жовтневий" за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 у розмірі 203943,66 грн.

Повідомляє, що 16.05.2022 Товариством зареєстровано право колективної власності на приміщення ресторану „Жовтневий" та внесено до реєстрової книги за №1002, а після виконання будівельних робіт з добудовою, 22.07.2013 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про право власності ВАТ „Проскурів" на приміщення ресторану загальною площею 951,1 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44.

Також позивач вважає, що підтвердженням факту виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу є відсутність будь-яких претензій з боку КП „Агрофірми „Проскурів" з моменту укладення договору до пред`явлення позову у справі №924/699/20 на вказане приміщення, передача його в іпотеку, в тому числі за згодою наглядової ради ПАТ „Проскурів", головою якої був Рудик І.Л .

Станом на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу від 03.05.1999 спірні правовідносини регулювалися ЦК Української РСР 1963р.

Згідно приписів ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин між сторонами щодо здійснення (не здійснення) оплати за приміщення ресторану „Жовтневий" за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44 та набуття права власності на вказане приміщення застосовуються положення ЦК Української РСР 1963 року, в чинній на момент їх виникнення редакції (надалі ЦК УРСР 1963 року) та законодавство, яке діяло у відповідний період.

За договором (угодою) купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР 1963 року).

Як вбачається із матеріалів справи, 03.05.1999 між Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів" (продавець) та САТ „Проскурів" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив приміщення, в якому розміщено ресторан „Жовтневий" за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 44, за ціною 203943,66 грн. (п. 1.1. договору).

Виконання сторонами зобов`язань за договором купівлі-продажу врегульовано положеннями п. п. 2.1., 2.2., 3.1. договору, якими передбачено, що продавець зобов`язується передати приміщення протягом 3-х днів з дня підписання договору, а покупець зобов`язується прийняти приміщення і провести сплату протягом 5-ти банківських днів з дня отримання продукції.

Отже за умовами договору оплата за приміщення здійснюється після передачі приміщення.

На виконання умов договору 03.05.1999 КП „Агрофірма „Проскурів" передало, а САТ „Проскурів" прийняло приміщення загальною площею 684,4 кв.м. (в тому числі підвал площею 83,9 кв.м.), що підтверджується Актом передачі будівлі (споруди, приміщення) від 03.05.1999.

Однак докази здійснення позивачем оплати за приміщення у розмірі 203943,66 грн. у строк, встановлений договором купівлі-продажу від 03.05.1999 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також мають спричиняти реальні зміни майнового стану суб`єкта господарювання.

Отже, за загальним правилом факт здійснення господарської операції підтверджують саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та відображають реальні господарські операції. (Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 р. у справі № 910/14900/19 та від 08.12.2021 р. у справі № 911/2574/18).

З огляду на зазначене, відсутність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, які свідчать про здійснення САТ "Проскурів" оплати на користь КП „Агрофірма „Проскурів" в розмірі 203943,66 грн. за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 спростовує твердження позивача про те, що новий договір від 08.08.2019 укладений після виконання усіх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Посилання позивача на те, що на підприємстві не знайдено первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу приміщення у зв`язку із закінченням 3-річного строку їх зберігання відповідно до Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року N41, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зберігання первинних бухгалтерських документів (платіжних документів) у вказаний строк є правом, а не обов`язком юридичної особи.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Зведених облікових документів, складених на підставі первинних документів про здійснення позивачем оплати в розмірі 203943,66 грн. матеріали справи також не містять.

Крім того, в судовому засіданні представник ПАТ „Проскурів" адвокат Керницька О.В. повідомила, що в матеріалах інвентаризаційної справи на приміщення ресторану „Жовтневий" докази оплати САТ „Проскурів" в розмірі 203943,66 грн. відсутні.

З приводу здійсненої 16.05.2022 за САТ „Проскурів" реєстрації права колективної власності на приміщення ресторану „Жовтневий", суд бере до уваги таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР 1963 року (в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 03.05.1999 та здійснення реєстрації на приміщення), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, на момент реєстрації за позивачем права власності на придбане приміщення, виникнення права власності не залежало від здійснення покупцем оплати за договором купівлі-продажу.

Положеннями договору купівлі-продажу від 03.05.1999 не передбачено інший момент виникнення права власності на приміщення.

Враховуючи зазначене, набуття позивачем права власності на приміщення ресторану „Жовтневий", яке є предметом купівлі-продажу за договором від 03.05.1999 не свідчить про здійснення покупцем - САТ „Проскурів" оплати за вказаним договором.

Також позивач зазначає, що додатково факт виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 підтверджується передачею нерухомого майна в іпотеку, в тому числі за згодою наглядової ради ПАТ „Проскурів", головою якої був Рудик І.Л., який одночасно був керівником КП „Агрофірма „Проскурів".

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України „Про іпотеку" від 05.06.2003 року (в редакції на момент прийняття рішень про передачу приміщення в іпотеку та редакція якої є незмінною і на даний час), предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:

- нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

- нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, умовами для передачі нерухомого майна в іпотеку є наявність в іпотекодавця зареєстрованого права власності на нерухоме майно, а не здійснення оплати за нього. Тому передача приміщення ресторану „Жовтневий" в іпотеку, в тому числі за згодою наглядової ради ПАТ „Проскурів", головою якої був Рудик І.Л. , не може підтверджувати факт здійснення позивачем оплати у розмірі 203943,66 грн. за вказане нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Відсутність претензій протягом тривалого періоду (з моменту укладення договору до пред`явлення позову у справі №924/699/20) на приміщення ресторану „Жовтневий" з боку відповідача до позивача також не може свідчити про здійснення розрахунку за договором купівлі-продажу від 03.05.1999.

Як вбачається із відзиву, відповідач повідомляє, що під час проведеної в липні 2019 перевірки укладених КП „Агрофірма „Проскурів" договорів із ПАТ „Проскурів" та стану розрахунків було встановлено, що оплату за придбане нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 Товариство не проводило, у зв`язку з чим 08.08.2019 між сторонами було укладено новий договір щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, згідно якого оплата в розмірі 203943,66 грн. розстрочується на чотири місяці, які покупець (позивач) зобов`язаний був сплатити в серпні-листопаді 2019 по 50985,92 грн. Відповідач повідомляє, що у зв`язку з не здійсненням позивачем платежів за договором за придбане майно КП „Агрофірма „Проскурів" звернулася з позовом про розірвання договору купівлі-продажу від 03.05.1999р., укладеного між агрофірмою „Проскурів" та САТ „Проскурів" (справа №924/699/20).

Також не може бути прийнята до уваги інформація розпорядника майна ПАТ „Проскурів" арбітражного керуючого Глеваського В.В. (відповідь від 19.10.2022 вих. №19/10/22-1 на адвокатський запит адвоката Керницької О.В.) про те, що згідно даних бухгалтерського обліку та первинних документів ПАТ „Проскурів", кредиторська заборгованість за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 та новим договором щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 у сумі 203943,66 грн. не обліковується, оскільки факт не відображення в бухгалтерському обліку заборгованості не свідчить про відсутність такої заборгованості.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норми ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Такої позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

З огляду на встановлені судом обставини справи, враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що новий договір від 08.08.2019 щодо строків та порядку оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999 суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, Статуту ПАТ „Проскурів", зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, а також не доведення позивачем порушення його прав з боку відповідача внаслідок укладення договору від 08.08.2019, яким за взаємною згодою сторін узгоджено строки та порядок оплати за договором купівлі-продажу від 03.05.1999, у позові необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 05.12.2022р.

Суддя О.Є. Танасюк

Примірник ухвали направити:

1 - до справи,

2 - ПАТ "Проскурів" - ; адвокату Керницькій О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - КП "Агрофірма "Проскурів" -

4 - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2

5 - арбітражному керуючому Рудому А.М. - ІНФОРМАЦІЯ_3

6 - Хмельницький обласний центр зайнятості -

7 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області -

8 - Державна інноваційна фінансово-кредитна установа -

9 - Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області -