РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2022Справа № 910/4615/22
За позовом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі", м. Київ

про стягнення 111 003,05 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Мамонов Я.О. (представник за довіреністю від 17.05.2022 року);

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.06.2022 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 90 997,20 грн, суми збитків в розмірі 10 489,50 грн, суму 3% річних в розмірі 905,00 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 8 611,35 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору про закупівлю №52-Г від 16.11.2021 року.

Окрім того, в позовній заяві позивачем було викладено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою від 27.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, у задоволенні заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі №910/4615/22 відмовлено та розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

05.07.2022 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін.

06.08.2022 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог, а саме розміром 111 002,85 грн, що знаходяться на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджи", відкритому в АТ "ОТП Банк" в м. Київ р/п № НОМЕР_1 , МФО: 300528, а також на кошти на інших рахунках, що відкриті чи будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджи" із забороною розпоряджатися грошовими коштами.

Ухвалою від 08.07.2022 року розгляд справи №910/4615/22 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та судове засідання призначено на 02.08.2022 року.

Ухвалою від 08.07.2022 року у задоволенні заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про забезпечення позову було відмовлено повністю.

01.08.2022 року позивачем подано до суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких до стягнення з відповідача позивачем заявлено суму основної заборгованості в розмірі 84 621,60 грн, суму збитків в розмірі 10 489,50 грн, суму 3% річних в розмірі 1 231,06 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 13 458,98 грн.

В засіданні 02.08.2022 року позивачу було запропоновано повідомити відповідача про розгляд справи за допомогою друкованих засобів масової інформації (пресу) та відклалено розгляд справи до 27.09.2022 року.

В засіданні 27.09.2022 року розгляд справи було відкладено до 15.11.2022 року.

04.11.2022 року позивачем долучено до матеріалів справи докази повідомлення відповідача через друковані засоби масової інформації (пресу), а саме копію газети «Голос України» №224 (7974) від 03.11.2022 року.

В судовому засіданні 15.11.2022 року в справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крейн Енерджі» (надалі - учасник, постачальник) та Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - замовник, покупець) був укладений Договір про закупівлю (бензин) №52-Г (надалі- договір), відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується протягом 2021 року та відповідно до умов, зазначених в Договорі, передат замовнику товар бензин А-95 на АЗС учасника з використанням скретч-карток/талонів), а замовник зобов`язується приймати у власність товар та повністю оплачувати його варість (ціну) в порядку та гна умовах визначених в цьому Договорі.

Згідно з п. 2.3. Договору скретч-картка/талон - є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, який посвідчує право замовника та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на АЗС. Скретч - картон/талон надає право замовнику або довіреній особі отримати товар на АЗС. Скретч - картка/талон не є латіним документом, що підтверджує оплату товару.

Відповідно до п. 4.1. Договору загальна ціна цього Договору становить 101 430,00 грн, у тому числі ПДВ 16 905,00 грн.

Розрахунок між учасником та замовником здійснюється відповіно до видаткової накладної та рахунку-фактури наданого учасником, шляхом оплати вартості товару згідно специфікації протягом 15 робочих днів після його отримання. (п. 5.2. Договору).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що учасник поставляє (передає у власність) замовнику товари на таких умовах: EXW - адреса АЗС (згідно з додатком №2), відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS в редакції 2020 року. Сторони погоджують, що при застосуванні вказаного базису поставки «EXW» завантаження товару (заливання в транспорт) здійснюється силами Учасника.

Відповідно до пунктів 7.3.1. та 7.3.5. Договору учасник зобов`язаний: забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах встановлених цим Договором; забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним скретч-картки/талону на певній АЗС.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2021 року, а в частини взятих на себе зобов`язань - до їх повного виконання. (п. 11.1. Договору).

В Додатку №1 до Договору сторонами погоджено кількість талонів (номіналом 10 л - 174 шт, номінадлом 20 л - 88 шт) та їх вартість (101 430,00 грн).

Додатком №2 до Договору сторонами погоджено перелік АЗС.

Додатковою угодою №1 від 16.11.2021 року до Договору сторони п. 3.3. виклали в наступній редакції: «Строк дії скретч-карток/талонів на товар становить не менше 1 року з моменту передачі замовнику.»

Додатковою угодою №1 від 16.11.2021 року до Договору сторони п. 6.6. виклали в наступній редакції: «Товар відпускається по талонах учасника. До моменту фактичної передачі товару замовнику, товар зберігається на АЗС перелік яких зазначено в Додатку №2 до Договору.».

Відповідно до видаткової накладної №531 від 18.11.2021 року відповідачем передано позивачу талони на бензин автомобільний А-95 в кількості 3500 літрів на суму в розмірі 101 430,00 грн (з урахуванням ПДВ).

Згідно платіжного доручення №904 (внутрішній номер 181014938) від 22.11.2021 року позивачем здійснено оплату вартості талонів на суму в розмірі 101 430,00 грн.

Як стверджує позивач, починаючи з лютого 2022 року відповідач припинив виконання зобов`язання по вищезазначеному договору, а саме АЗС постачальника припинили відпуск палива покупцю по талонах, які є підставою для відвантаження палива з всіх АЗС постачальника.

За доводами позивача, станом на момент пред`явлення даної позовної заяви, відповідачем залишились неотоварені талони в кількості 2920 літрів на загальну суму 84 621,60 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 84 621,60 грн, суму збитків в розмірі 10 489,50 грн, суму 3% річних в розмірі 1 231,06 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 13 458,98 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач передав позивачу талони на загальну суму 101 430,00 грн, які були повністю оплачені позивачем згідно платіжного доручення №904 (внутрішній номер 181014938) від 22.11.2021 року.

Із змісту укладеного між сторонами Договору та Додаткової угоди №1 від 16.11.2021 року до Договору слідує, що товар відпускається по талонах учасника і учасник зобов`язаний забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах встановлених цим Договором, а також забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним скретч-картки/талону на певній АЗС.

В той же час, за твердженнями позивача, право на отримання палива було реалізоване останнім частково у зв`язку з відсутністю відпуску бензину по придбаним талонам на АЗС.

Так, не отовареними відповідачем є талони в кількості 2920 літрів на суму 84 621,60 грн.

При цьому матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання (відпуску) позивачем оплаченого на підставі Договору бензину на загальну суму 84 621,60 грн у кількості 2920 літрів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За змістом ст. 667 Цивільного кодексу України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відсутність дій відповідача щодо фактичного передання товару на АЗС постачальника на території України у визначений договором строк, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за Договором стосовно передачі (відпуску) позивачеві оплаченого товару - бензину А-95 в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 84 621,60 грн визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму збитків в розмірі 10 489,50 грн, яка полягає в наступному.

Так, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору та невідпуском пального на АЗС, позивач вимушений був укласти з ТОВ «Вест Кард» Договір поставки нафтопродуктів №6-Г від 16.02.2022 року, що призвело до переплати за придбання нових паливних талонів за вищою ціною і спричинило реальні збитки на суму в розмірі 10 489,50 грн (36,76 грн (нова ціна пального) - 28,98 грн (ціна пального за Договором) * 1350 (кількість придбаних літрів за новим договором).

Частиною 1 -2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Збитками в свою чергу, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною та ін.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що позивач зазнав збитків на суму в розмірі 10 489,50 грн у зв`язку із необхідністю повторного придбання пального за завищеними цінами.

Отже, враховуючи викладене, правове обґрунтування підстав позову, суд вважає, що позивачем, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, належними доказами доведена протиправна поведінка відповідача та необхідність відшкодування збитків у розмірі 10 489,50 грн, заподіяних внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 1 231,06 грн суми 3% річних та 13 458,98 грн суми інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційної складової суми заборгованості, наданий позивачем до позовної заяви, суд встановив, що він є вірним, а тому, позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню на суму в розмірі 1 231,06 грн 3% річних та 13 458,98 грн інфляційних втрат.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу в розмірі 84 621,60 грн, сума збитків в розмірі 10 489,50 грн, сума 3% річних в розмірі 1 231,06 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 13 458,98 грн.

Судовий збір, у розмірі 2 481,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" (ідентифікаційний код 41829696, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, кім. 413) на користь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (ідентифікаційний код 39411771, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 3) суму коштів в розмірі 84 621,60 грн (вісімдесят чотири тисячі шістсот двадцять одну гривну 60 копійок), суму збитків в розмірі 10 489,50 грн (десять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 50 копійок), суму 3% річних в розмірі 1 231,06 грн (одна тисяча двісті тридцять одна гривна 06 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 13 458,98 грн (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень 98 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривна 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 22.11.2022 року.

Суддя С. МОРОЗОВ