РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2022Справа № 910/8212/22
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

до державної установи "Інститут охорони ґрунтів України"

про стягнення 42 137,96 грн

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" до державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" про стягнення 42 137,96 грн

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору №С/56-20 про закупівлі (постачання) природного газу від 31.01.2020 року в частині неоплати природного газу у січні-лютому 2021 року, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 32 614,67 грн., 3% річних в розмірі 873,89 грн., інфляційні збитки в розмірі 5 387,94 грн., 10% штраф в розмірі 3 261,46 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 31.08.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

26.09.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до п.1 додаткової угоди №7 до договору постачання природного газу №С56-20 від 31.01.2020, сторони погодилися збільшити вартість договору на суму 8 331,31, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі. Проте, згідно актів приймання-передачі наданих позивачем загальна сума за спожитий природний газ становить 32 614,82 грн., що перевищує загальну суму договору постачання природного газу № С56-20 від 31.01.2020. Крім того, зазначив, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним, оскільки договором не передбачено їх нарахування.

05.10.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, у тому числі судові витрати при поданні позовної заяви.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

31.01.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (споживач) та державною установою "Інститут охорони ґрунтів України" (продавець) укладено договір закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу газ природний, скраплений або в газоподібному стані - за кодом ДК 021:2015-09120000-6 (газове паливо), в 2020 р., а споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1 договору плановий обсяг природного газу на 2020 рік складає 20 000 куб. м., у тому числі за місяцями, вказаними в розподільній таблиці планового споживання товару, що є додатком до цього договору (додаток №1).

Фактичний обсяг поставки товару за даним договором визначається на підставі актів прийому-передачі товару, які підписуються уповноваженими представниками обох сторін по закінченню місяця поставки, але не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним (п. 2.3 договору).

Пунктами 3.1., 3.2. та 3.3. договору передбачено, що ціна за 1 000 куб. м. газу за цим договором становить 4 769,18 грн. без ПДВ, ПДВ 953,83 грн, разом з ПДВ 5 723,01 грн. До ціни за 1 000 куб. м. газу також додається вартість замовленої потужності, яка становить 124,16 грн. за 1 тис. куб. м., крім того сума 20% ПДВ - 24,83 грн, разом із врахуванням 20% ПДВ вартість замовленої потужності становить 148,99 грн. Ціна за 1 000 куб. м. газу із врахуванням вартості замовленої потужності та 20% ПДВ становить 5 872,00 грн.

Відповідно до п. 3.4 договору загальна вартість цього договору становить 97 866,67 грн, крім того ПДВ - 19 573,22 грн, разом з ПДВ - 117 440,00 грн.

Дія договору починається з 01.02.2020 у разі підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до 31.12.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 9.2 договору).

В подальшому між сторонами були підписані додаткові угоди до цього договору, якими вносились зміни до умов договору.

Зокрема, додатковою угодою №2 від 30.10.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 сторонами погоджено, що з 01.10.2020 ціна природного газу, що постачається по договору складе: за 1 000 куб. м. - 5 380,00 грн. Крім того, податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 6 456,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Додатковою угодою №3 від 09.12.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 сторони погодили, що з 01.11.2020 ціна природного газу, що постачається по договору складе: за 1 000 куб. м. - 5 918,00 грн. Крім того, податок на додану вартість - 20% - 1 183,60 грн. Всього до сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 7 101,60 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

В додатковій угоді №4 від 11.12.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 сторони дійшли згоди щодо продовження дії даного договору до 31.03.2021, на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В додатковій угоді №5 від 30.12.2020 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 сторони домовились зменшити загальну суму договору на 75 783,44 грн, в т.ч. ПДВ 12 630,57 грн. Загальна сума договору складає 41 656,56 грн, в т.ч. ПДВ 6 942,76 грн. В разі перевищення загальної суми договору, сторонами складається нова додаткова угода.

Додатковою угодою №6 від 29.01.2021 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 сторони погодили, що з 01.01.2021 ціна природного газу, що постачається по договору складе: за 1 000 куб. м. - 6 509,20 грн. Крім того, податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 7 811,04 грн, в т.ч. ПДВ 20%: 1 301,84 грн.

В додатковій угоді № 7 від 12.02.2021 до договору закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 сторони збільшили вартість договору на суму 8 331,31 грн, що не перевищує 20% суми, визначеної у договорі, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Зокрема, сторони домовились викласти п. 3.4. договору в наступній редакції: "Загальна вартість цього договору становить 41 656,56 грн., крім того ПДВ - 8 331,31 грн., всього з ПДВ 49 987,87 грн (п. 2 додаткової угоди № 7).

В позовній заяві зазначено, що позивач поставив відповідачу протягом січня 2021 природний газ в загальній кількості - 2,652 тис.м.куб на загальну суму 20 714,88 грн., що зазначено актами приймання-передачі природного газу №РН-0000798 від 31.01.2021 на суму 2272,51 грн., №РН-0000797 від 31.01.2021 на суму 8 331,31 грн. та №РН-0000799 від 31.01.2021 на суму 10 111,06 грн. (не підписаний відповідачем), з яких сума - 8331,31 грн., була сплачена, що підтверджується платіжним дорученням №59 від 24.02.2021р., сума 2 272,51 грн. переплата за попередній період, що підтверджується підписаним між сторонами актом №ВН-0000217 від 31.12.2020 коригування обсягу природного газу до акту приймання-передачі природного газу №0007641 від 16.12.2020. Решта - 10 111,06 грн. - сума боргу так і не сплачена.

Також, позивач поставив відповідачу протягом лютого 2021 природний газ в загальній кількості 2 881, тис.м.куб. на загальну суму 22 503,61 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №РН-0001289 від 28.02.2021 (не підписаний зі сторони відповідача). Сума боргу так і не сплачена.

Таким чином, загальна сума заборгованості ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" за спожитий природній газ у січні та лютому 2021 року складає 32 614,67 грн.

При формуванні вищезазначених акту приймання-передачі від 31.01.2021 та від 28.02.2021 позивач керувався даними інформаційної платформи Оператора ГТС України в порядку, визначеному пунктом 12 розділу II постанови НКРЕКП "Про затвердження Правил постачання природного газу" від 30.09.2015 №2496 (далі - Постанова НКРЕКП), де зазначено, що на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Також, відповідно до п. 12 розділу II постанови НКРЕКП, за підсумками розрахункового періоду споживач (відповідач) до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

Матеріали справи свідчать про те, що зобов`язання передбачене пунктом 12 розділу II постанови НКРЕКП відповідачем не виконане, акт про фактичний об`єм розподіленого природного газу за січень-лютий 2021р. позивачу не надавався, у зв`язку з чим позивачем здійснено розрахунок вартості спожитого відповідачем у січні-лютому 2021 році на підставі даних, наданих оператором ГТС.

15.09.2021 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 272/09-03, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 32 614,67 грн, а також пеню, 3% річних та інфляційні втрати до 05.10.2021, водночас, також просив надіслати підписаний акт приймання-передачі за січень-лютий 2021 року.

У відповідь на претензію ДУ "Інститут охорони ґрунтів України" направила лист за вих. №158-04/1630 від 12.10.2021, в якому зазначила, що є установою, яка фінансується з державного бюджету та обслуговується Державною казначейською службою України, а нарахована заборгованість у розмірі 32 614,67 грн. перевищує 20% від суми договору, відповідно такі платежі здійснює казначейство України за дорученням розпорядників бюджетних коштів.

За таких обставин, зокрема, неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором закупівлі (постачання) природного газу №С/56-20 від 31.01.2020 (з урахуванням додаткових угод до договору), позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за поставлений природний газ у січні та лютому 2021 року на загальну суму 32 614,67 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частиною 3 статті 670 ЦК України передбачено, що якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 10 розділу II Постанови НКРЕКП, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником, буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати поcтaчaльникy вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним обсягом споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором достачання природного газу.

Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Згідно з п. 6.2.2 договору споживач зобов`язується дотримуватись дисципліни споживання товару.

Суд зазначає, що відповідач акти приймання-передачі природного газу №РН-0000799 від 31.01.2021 та №РН-0001289 від 28.02.2021 не підписав, при цьому, будь-яких зауважень щодо обсягу спожитого газу за цей період не надав.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.5.1 доогвору оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу товару оплачується на підставі акту (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №С/56-20 закупівлі (постачання) природного газу від 31.01.2020 року у відповідача перед позивачем в сумі 32 614,67 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 3 261,46 грн. 3% річних в розмірі 873,89 грн. нараховані за період з 01.10.2021 по 22.08.2022 та втрати від інфляції в розмірі 5 387,94 грн. нараховані за період жовтень 2021 - травень 2022 (включно).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що в разі, несплати фактично спожитого товару, відповідно до акту, та наявності заборгованості у споживача перед постачальником більш ніж 20 календарних днів, постачальник має право додатково стягнути штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання зобов`язання зі сплати спожитого природнього газу у січні та лютому 2021 року більш ніж на 20 календарних днів, що має наслідком задоволення вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості та складає 3 261,46 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних в розмірі 873,89 грн. та інфляційних втрат в розмірі 5 387,94 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" (03190, м. Київ, провулок Бабушкіна, будинок 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) основний борг в розмірі 32 614 (тридцять дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 67 коп., штраф в розмірі 3 261 (три тисячі двісті шістдесят одна) грн. 46 коп., 3% річних в сумі 873 (вісімсот сімдесят три) грн. 89 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 387 (п`ять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 94 коп. та судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий