ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

22 листопада 2022 року Справа № 926/3719/22

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М. за участю секретарки судового засідання Петровської В.С., розглянувши справу №926/3719/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 86-В, офіс 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф Енерджі Груп" (58000, м. Чернівці, пр-т Незалежності, 114/33)

про стягнення коштів в сумі 9 026 826,43 грн

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф Енерджі Груп" про стягнення заборгованості в сумі 9 026 826,43 грн, з яких: сума основного боргу за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу електричної енергії №1СЕЛЕГ від 20.01.2022 року складає 7 360 098,80 грн, сума 3% річних складає 145 704,85 грн, сума збитків завданих інфляцією складає 1 521 022,78 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.01.2022 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №1СЕЛЕГ, за умовами якого позивач здійснив продаж електричної енергії відповідачу у січні 2022 року на загальну суму 11 360 098,80 грн, про що складений акт приймання-передачі електроенергії №3. Відповідач частково розрахувався, що підтверджується платіжним дорученням №408 від 11.03.2022 року на суму 3 000 000,00 грн та платіжним дорученням №359 від 14.02.2022 року на суму 1 000 000,00 грн. Однак, решта суми в розмірі 7 360 098,80 грн відповідачем сплачена не була, що стало підставою для нарахування 3% річних за період 08.02.2022 року - 22.09.2022 року в сумі 145 704,85 грн та інфляційних за період з лютого по серпень 2022 року в сумі 1 521 022,78 грн, та зумовило позивача звернутись до суду із вимогою про стягнення заборгованості.

07.10.2022 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви та присвоєно єдиний унікальний номер справи №926/3719/22.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, що призначено на 31.10.2022 року.

Ухвалою суду від 18.10.2022 року було задоволено заяву ТОВ "Статус Енерго" про участь в судовому засіданні поза межами суду в приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 128 (за вх.№3850).

Ухвалою суду від 20.10.2022 року задоволено заяву представника ТОВ "Лайф Енерджі Груп" - Тютькова А.Б. про вступ у справу як представника відповідача та доступ до електронної справи №926/3719/22 в підсистемі "Електронний суд" (за вх.№3891).

Ухвалою суду від 27.10.2022 року задоволено заяву ТОВ "Лайф Енерджі Груп" Тютькова А.Б. про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів (за вх.№4049).

31.10.2022 року уповноважений представник ТОВ "Лайф Енерджі Груп" через систему "Електронний суд" подав відзив (за вх.№4060), в якому зазначає, що відповідач погоджується з обставинами справи, визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

У судовому засіданні, 31.10.2022 року, оголошено перерву до 21.11.2022 року.

07.11.2022 року на поштову адресу суду позивачем подано клопотання про повернення судового збору (вх. № 4247) посилаючись на те, що відповідачем визнано позовні вимоги, а відтак у відповідності до вимог чинного законодавства 50% сплаченого судового збору слід повернути позивачу.

До початку судового засідання 21.11.2022 року, відділом документального забезпечення суду, позивачем було подано клопотання про розгляд справи без його участі (вх.№4564), при цьому останній зазначив, що позовні вимоги підтримує.

У свою чергу, від представника відповідача надійшло аналогічне клопотання про проведення засідання без участі представника (вх.№4538 від 21.11.2022 року) та наголошує на тому, що свій відзив підтримує повністю.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано ліцензії на постачання природного газу ТОВ "Статус Енерго" (відповідно до постанови №1096 від 10.06.2020 року) та ТОВ "Лайф Енерджі Груп" (відповідно до постанови №2178 від 25.11.2020 року).

20.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лайф Енерджі Груп"(покупець) було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії №1СЕЛЕГ (далі - договір).

Предметом договору є електрична енергія в обсягах та за ціною, що визначаються цим договором. За цим договором, у порядку та на умовах визначених ним та чинним законодавством, продавець продає, а покупець купує (приймає та оплачує) електричну енергію за вільною ціною, що встановлюється за домовленістю сторін та зазначається у додатку 2 до цього договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору, графік відпускувідбору електричної енергії визначається у додатку №1 та узгоджується сторонами не пізніше ніж за 3 дні до дня продажу (відпуску-відбору).

За умовами п.2.1. договору продавець взяв на себе зобов`язання відпустити електричну енергію в об`єднану енергосистему України, а покупець відібрати електричну енергію згідно графіку.

Право власності на електричну енергію переходить від продавця покупцю у точках комерційного обліку продавця. Після переходу права власності на електричну енергію покупець несе всі витрати (в т.ч., однак не виключно, пов`язані з розподілом та/або передачею електричної енергії до покупця) ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на електричну енергію (п.2.2. договору).

Відповідно до п.п.3.1.-3.2. договору загальна вартість договору складається з цін на електричну енергію, яка підлягає продажу за цим договором, по всім періодам відпуску/відбору, здійснених в межах цього договору, згідно додатків №1 та №2. Оплата за електричну енергію проводиться покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений у розділі 10 цього договору та/або рахунках продавця, шляхом перерахування грошових коштів не пізніше ніж через 5 (п`ять) банківських днів після періоду відпуску-відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску-відбору в цілому.

Датою оплати покупцем електричної енергії є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п.3.4.договору).

За необхідності, сторонами проводиться звірка розрахунків на підставі відомостей про фактичну оплату вартості проданої електричної енергії покупцем та актів купівлі-продажу електричної енергії (п.3.6.договору).

За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором (п.4.1.договору).

Відповідно до п.6.2 договору у разі неможливості вирішення спорів (розбіжностей) за договором шляхом переговорів сторін, спір передається на вирішення до суду і розглядається в установленому порядку згідно з чинним законодавством України.

Всі додатки до цього договору є його невід`ємною частиною та набувають чинності, якщо вони вчинені письмово та підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (п. 7.5.договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення відбитками печаток сторін і діє до 31.12.2022 року (включно), а в частині невиконаних зобов`язань - до їх повного та належного виконання (п.8.1.договору).

Додатком №1 до договору купівлі-продажу електричної-енергії №1СЕЛЕГ від 20.01.2022 року зазначено, що сторонами підписаний та скріплений печатками графік відпуску-відбору електричної енергії.

Відповідно до Додатку №2 до вказаного договору договірна ціна, згідно відбору-відпуску за період з 22.01.2022 року по 31.01.2022 року, сторонами затверджена наступна:

за електричну енергію (день) 3654,00 грн за 1МВт/год. без ПДВ, а відтак покупцеві передано 2 181,000 МВт/год обсягу на загальну вартість 7 969 374,00 грн;

за електричну енергію (ніч) 1650,00 грн за 1МВт/год. без ПДВ, а відтак покупцеві передано 907,500 МВт/год обсягу на загальну вартість 1 497 375,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі електричної енергії №3 за січень 2022 року постачальник передав, а споживач прийняв 3 088 500 кВт/год на суму 11 360 098,80 грн з ПДВ, що підтверджується скріпленими підписами та печатками уповноважених представників сторін.

За дані обсяги електроенергії відповідач частково розрахувався в розмірі 4 000 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №408 від 11.03.2022 року на суму 3 000 000,00 грн та №359 від 14.02.2022 року на суму 1 000 000,00 грн.

Однак, покупець за отриману електроенергію за договором №1СЕЛЕГ від 20.01.2022 року в повному розмірі оплату не провів, що призвело до виникнення заборгованості на суму 7 360 098,00 грн.

Доказів визнання договору та додатків до нього матеріали справи не містять.

01.08.2022 року ТОВ "Статус Енерго" надіслано ТОВ "Лайф Енерджі Груп" вимогу №01/08-09 про стягнення заборгованості за договором №1СЕЛЕГ від 20.01.2022 року, відповідно до якої позивач просить розрахуватися за надані послуги, проте розрахунок в повному обсязі не був проведений, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення суми боргу, 3% річних та збитків завданих інфляцією.

Відповідач ТОВ "Лайф Енерджі Груп" у своєму відзиві (вх.№4060) зазначає, що позовні вимоги в сумі 7 360 098,00 грн визнає в повному обсязі, вважає правомірним нарахування 3% річних в сумі 145 704,85 грн та інфляційних в сумі 1 521 022,78 грн.

Як пояснює відповідач, заборгованість виникла у зв`язку із неотриманням коштів за поставлену електроенергію КП "ТМО", що зробило неможливим виконання відповідачем фінансових зобов`язань перед контрагентом ТОВ "Статус Енерго" і спричинило звернення відповідача з позовом до КП "ТМО" до суду про стягнення заборгованості в сумі 91 727 272,00 грн. Останній часткову проплату здійснив в сумі 76 727 272,00 грн.

Враховуючи вище викладене, відповідач зазначає, що 11.03.2022 року (відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 307 "Про затвердження Правил ринку") набув статусу "Дефолтний", що унеможливлює здійснення подальшої господарської діяльності на ринку електричної енергії. Як зазначає відповідач, несвоєчасне погашення заборгованості за договором сталося не з його вини, оскільки єдиним джерелом для оплати за електроенергію є кошти, отримані від споживачів електроенергії (зокрема від КП "ТМО").

Також, слід врахувати, що з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України ринок електроенергії зазнав значних змін.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно з приписами ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч.2 ст.714 ЦК України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч.ч.6-7 ст.276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару (п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно з ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Частинами 1 та 2 ст.59 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

Відповідно до п.3.1.1. ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

За умовами п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до п. 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже було зазначено вище за умовами п.3.2. договору споживач здійснює оплату за електричну енергію грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця, зазначений у розділі 10 цього договору та/або рахунках продавця, шляхом перерахування грошових коштів не пізніше ніж через 5 (п`ять) банківських дні після періоду відпуску/відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску/відбору в цілому.

Таким чином строк оплати спожитої електричної енергії на день звернення з позовом (07.10.2022 року) настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, позивач, на виконання умов укладеного договору №1СЕЛЕГ від 20.01.2022 року, протягом січня 2022 року поставив відповідачу 3 088 500 кВт/год електричної енергії, загальною вартістю 11 360 098,80 грн з ПДВ, яку відповідач частково оплатив в сумі 4 000 000,00 грн.

Однак, станом на день звернення з позовом відповідач повну оплату за договором не здійснив, що спричинило заборгованість в сумі 7 360 098,80 грн, яка також зафіксована в акті звірки розрахунків за період з 01.01.2021 року по 01.08.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору розрахунку з позивачем за спожиту електроенергію.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 7 360 098,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи дану статтю позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 08.02.2022 року по 22.09.2022 року в сумі 145 704,85 грн та інфляційні збитки за період з лютого по серпень 2022 року в сумі 1 521 022,78 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розмір заявлених позивачем 3% річних та інфляційних нарахувань, зазначає, що останні заявлені в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги про стягнення збитків завданих інфляцією в сумі 1 521 022,78 грн за період з лютого по серпень 2022 року та 3% річних в сумі 145 704,85 грн за період 08.02.2022 року по 02.09.2022 року підлягають задоволенню.

За таких обставин з відповідача слід стягнути заборгованість на загальну суму 9 026 826,43 грн.

Окрім того, як зазначалося вище, відповідач позовні вимоги визнав в повній мірі.

Згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

В зв`язку з тим, що відповідачем було визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи.

Отже, повернення судового збору без відповідного клопотання не допускається.

Враховуючи, той факт, що в матеріалах справи є клопотання позивача про повернення останньому 50 % судового збору у зв`язку із визнанням позову відповідачем, суд вважає за необхідне заяву позивача за вх.№4247 від 07.11.2022 року про повернення судового збору задовольнити та повернути позивачу з Державного бюджету України 50% сплаченого судового збору, що становить 67 701,20 грн, який ним оплачений платіжним дорученням №1113 від 03.10.2022 року при поданні позову у даній справі.

Керуючись ст.7 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73-79, 86, 129, 130, 222, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 86-В, офіс 6, код 42892355) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф Енерджі Груп" (58000, м. Чернівці, пр-т Незалежності, 114/33, код 43888659) про стягнення коштів в сумі 9 026 826,43 грн, з яких: 7 360 098,80 грн сума основного боргу, 3% річних 145 704,85 грн, збитки завдані інфляцією 1 521 022,78 грн - задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайф Енерджі Груп" (58000, м. Чернівці, пр-т Незалежності, 114/33, код 43888659) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 86-В, офіс 6, код 42892355) заборгованість в сумі 7 360 098,80 грн, 3% річних в сумі 145 704,85 грн, інфляційні збитки в сумі 1 521 022,78 грн та 67 701,20 грн судового збору.

3.Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Статус Енерго" (79026, м.Львів, вул. Стрийська, 86-В, офіс 6, код 42892355) з Державного бюджету України 50% сплаченого судового збору, що становить 67 701,20 грн, який оплачений платіжним дорученням №1113 від 03.10.2022 року.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2022 року.

Суддя С.М. Гушилик