ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Справа№ 910/8421/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: Колосюк В.А., довіреність від 17.12.2021,

від першого відповідача: представник не прибув,

від другого відповідача: представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №910/8421/22 (суддя Баранов Д.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" та ОСОБА_1 про стягнення 2 231 029, 80 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 2 231 029, 80 грн, з яких: 1 914 550, 00 грн - заборгованість за кредитом, 27 985, 96 грн - заборгованість за відсотками за період з 19.06.2021 по 18.07.2022, 288 493, 84 грн - заборгованість за відсотками у зв`язку з неправомірним користуванням кредитними коштами, що нараховані за період з 19.07.2021 по 24.02.2022, яка утворилася у зв`язку з порушенням зобов`язань відповідачем-1 за договором фінансового кредиту №18/06/21 від 18.06.2021, відповідачем-2 - за договором поруки № 29/06/21-П ВІД 29.06.2021.

Крім цього, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 2 жовтня 1997 р.) в межах ціни позову в розмірі 2 231 029, 80 грн., які знаходяться (обліковуються) на усіх банківських рахунках, які належать ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 2 жовтня 1997 р.) в будь-яких банківських або в інших кредитно-фінансових установах виявлених приватним або державним виконавцем на території України та за межами України під час виконання ухвали суду про забезпечення позову;

- накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" (Україна, 02094, місто Київ, вулиця Пожарського, будинок 3, Код ) в межах ціни позову в розмірі 2 231 029,80 грн.: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, Об`єкт нерухомого майна: нежилі будівлі (літ. М, К, Н, Л), об`єкт житлової нерухомості: Ні Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 1474,6, Адреса: м. Київ, АДРЕСА_5, Номер об`єкта в РПВН: 30688797; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18. Об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 52,7, житлова площа (кв.м): 29,6, Адреса: Київська обл. Вишгородський р., с. Гаврилівка, АДРЕСА_6; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18, Об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 65,3, житлова площа (кв.м): 39,7, Адреса: АДРЕСА_2 ; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18, Об`єкт нерухомого майна: торговий центр, об`єкт житлової нерухомості: Ні, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 2140,7, матеріали стін: цегл., Адреса: АДРЕСА_3 ; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18, Об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлі нерухомості: Так, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 60,2, житлова площа (кв.м): 40,1, Адреса: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилався на те, що:

у ОСОБА_1 наявна достатня кількість судових рішень про стягнення заборгованості на користь інших осіб, відсутнє нерухоме майно на підконтрольній території України, відсутні будь-які транспортні засоби, що належать останній на праві власності;

у товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" наявні судові провадження про стягнення заборгованості, наявні 2 відкритих виконавчих провадження, розмір статутного капіталу становить 1 000 000, 00 грн, що є значно меншою від ціни позову, також у товариства наявний борг зі сплати обов`язкових платежів/податків в розмірі 678 521, 28 грн на 28.01.2022 та боргу за ЄСВ в розмірі 459 809, 12 грн на 01.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 у справі №910/8421/22 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" про забезпечення позову відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу, суд зазначив, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено підстав та не доведено з посиланням на засоби доказування, що невжиття обраних заявником заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, за відсутності обґрунтувань, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Крім того, суд відзначив, що заявником не доведено того, що ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" вчиняються будь які дії спрямовані на приховування грошових коштів на рахунках, шляхом їх виведення на будь які інші банківські рахунки, та/або вчиняються будь які інші дії щодо таких грошових коштів.

Також, заявником не доведено того, що ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн Комплекс" вчиняються будь які дії щодо приховування та/або відчуження належного останньому на праві власності майна.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він належними доказами підтвердив необхідність задоволення заяви, а також факт наявних судових спорів про стягнення заборгованості, наявність відкритих виконавчих проваджень, відсутність рухомого та нерухомого майна у ОСОБА_1 , значного боргу перед державою у ТОВ "Концерн Комплекс", тривалого невиконання умов договору та ігнорування вимог кредитора.

В судове засідання 14.11.2022 прибув представник апелянта - позивача у справі, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідачі правом на участь представників у даному судовому засіданні не скористалися.

При цьому, від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи, мотивоване неможливістю вказаної особи прибути в судове засідання через проходження планового лікування.

Доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, заявником не подано.

Дослідивши обставини, заявленого клопотання, колегією суддів відмовляється у його задоволенні, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, чи клопотання цих осіб про відкладення розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У даному випадку, неявка відповідача 2 жодним чином не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що заявник клопотання жодним чином не був позбавлений можливості уповноважити на представлення його інтересів іншу особу.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи.

В свою чергу, від відповідача 1 будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні до суду не надійшло.

З урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом. Такий правовий висновок викладено в пункті 8.9 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 904/5876/19.

З урахуванням предмету позову у даній справі - солідарне стягнення заборгованості у розмірі 2 231 029, 80 грн, звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідачів на момент пред`явлення позову (грошові кошти), може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірним договором, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачами умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується із доводами позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із невиконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення вказаними особами від виконання зобов`язань станом на момент винесення оскаржуваної наразі ухвали не був встановленим та підлягав доведенню під час вирішення справи по суті, і взагалі сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Позивачем, в свою чергу, доказів, які б підтверджували неплатоспроможність відповідачів, зокрема, відсутність коштів на рахунках чи іншого майна, за рахунок якого можливо б було задовольнити вимоги, надано суду не було.

Слід також зазначити, що наявність судових справ щодо стягнення з відповідачів заборгованості, так само як і відкриті виконавчі провадження не доводять обставин незадовільного фінансового стану відповідачів, а також того, що грошові кошти, які є у відповідачів на момент пред`явлення позову, можуть зникнути або зменшитись.

Таким чином, заявником суду не наведено жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів, які б могли підтвердити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника - позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №910/8421/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 23.11.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук