УХВАЛА

23 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 910/10597/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Кондратова І.Д.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Факел"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А., Козир Т.П.

від 16.06.2022

за позовом Приватного акціонерного товариства "Факел"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України"

про стягнення 1 046 726,98 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Факел" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 1 046 726,98 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 позовні вимоги задоволено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що Позивачем виконано зобов`язання за Договором, а Відповідачем не повернуто сплаченої суми забезпечення виконання договору згідно з Банківською гарантією. При цьому, судом враховано, що грошове забезпечення не повертається саме у випадку невиконання (а не неналежного виконання) умов Договору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки Позивачем було порушено зобов`язання за Договором, виконання якого забезпечувалось спірною Банківською гарантією, Відповідачем набуто право отримання коштів від АТ АКБ "Конкорд" як гаранта в розмірі суми Банківської гарантії, яку стягнуто на підставі судового рішення у справі №904/4283/20.

16 серпня 2022 року Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 05.09.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №910/10597/21 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Факел" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Суд виходив з того, що пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України містить вичерпний перелік підстав касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас, враховуючи ціну позову у цій справі, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

23 вересня 2022 року Позивач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022, яка за формою і змістом є подібною касаційній скарзі поданій 16 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05.09.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №910/10597/21 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Факел" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 на підставі пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки Суд вже відмовляв у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

За приписами пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

31 жовтня 2022 року Позивач втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022, яка за змістом є подібною до касаційних скарг поданих 16 серпня 2022 роки та 23 вересня 2022 року. До касаційної скарги Позивач додав заяву про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.

03 листопада 2022 року до Суду надійшли заперечення Відповідача проти відкриття касаційного провадження. Відповідач зазначив, що звернення Позивача третій раз з касаційною скаргою на те саме судове рішення суперечить нормам процесуального законодавства. Таким чином, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України.

Крім того, Відповідач просить постановити ухвалу про застосування до адвоката Позивача - Руденка А.О. заходів у зв`язку із зловживанням ним процесуальними правами у виді штрафу у сумі від 5 до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши касаційну скаргу та заперечення проти відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку про зловживання Позивачем його процесуальними правами з огляду на таке.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 9 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

За приписами пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Оскільки конструкцією зазначеної норми встановлено імперативне правило щодо наслідків повторного подання касаційної скарги тією ж самою особою на теж саме судове рішення, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення, або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, то відмова у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 293 ГПК України, не є реалізацією дискреції, а є виконанням судом процесуального обов`язку (ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2022 у справі №903/682/21).

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Під зловживанням процесуальними правами, слід розуміти особливу форму господарського процесуального правопорушення, тобто умисні, недобросовісні дії учасників господарського процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав учасників судового процесу та їх представників, та перешкоджанням діяльності суду по справедливому та своєчасному розгляду і вирішенню господарської справи, що також впливає на права інших учасників судового процесу стосовно безперешкодного і своєчасного вирішення спору. Правова конструкція "зловживання правом" передбачає, насамперед, активні дії учасників судового процесу та їх представників, що знаходять свій прояв у здійсненні процесуальних дій чи поданні процесуальних документів.

Таким чином, дотримуючись балансу між правом особи на звернення до суду та неприпустимістю зловживання процесуальними правами, Суд зазначає, що звернення Позивача втретє з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 у цій справі є зловживанням процесуальними правами відповідно до статті 43 ГПК України. Очевидно, що реальною метою подання касаційної скарги є проведення "розгляду заради розгляду", у той час як розгляд касаційних скарг Верховним Судом покликаний забезпечувати сталість судової практики.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Факел" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 у справі №910/10597/21 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Факел" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 у справі №910/10597/21 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

І. Кондратова