УХВАЛА

23 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 910/9374/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Сухового В. Г.,

секретар судового засідання - Дерлі І. І.

за участю представників учасників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Франюк А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 (судді: Михальська Ю. Б. - головуючий, Скрипка І. М., Тищенко А. І.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 (суддя Курдельчук І. Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення заборгованості у розмірі 1 353 952 137,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (далі - ПрАТ "Укргідроенерго", Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго", Відповідач) про стягнення заборгованості за договором про участь у балансуючому ринку у розмірі 1 353 952 137,15 грн, з яких: 1 127 282 668,26 грн - заборгованості за балансуючу електроенергію; 67 847 372,87 грн - пені; 78 909 786,78 грн - штрафу; 62 995 396,57 грн - інфляційних втрат; 16 916 912,67 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором № 0422-04012 від 26.04.2019 щодо вчасної оплати за балансуючу електричну енергію, придбану у жовтні - грудні 2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №910/9374/21 позов задоволено частково. Cтягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ПрАТ "Укргідроенерго" 67 847 372,87 грн - пені; 78 909 786,78 грн - штрафу; 62 995 396,57 грн - інфляційних втрат; 16 916 912,67 грн - 3% річних. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку, що підтверджується підписаними між сторонами актами купівлі-продажу балансуючої енергії. Проте, Відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, здійснював оплату частково та з порушенням строків, встановлених договором, внаслідок чого у ПрАТ "НЕК "Укренерго" утворилась заборгованість, яка, за доводами Позивача, становила станом на дату подання позову до суду 1 127 282 668,26 грн.

Разом із тим, із наданих ПрАТ "НЕК "Укренерго" доказів суд встановив, що за період з 03.06.2021 по 09.06.2021, тобто до подання позову, ним сплачено на користь ПрАТ "Укргідроенерго" грошові кошти в розмірі 16 686 639,05 грн, у зв`язку з чим у цій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. У подальшому, після відкриття провадження у цій справі, Відповідачем було здійснено оплату заборгованості у розмірі 1 110 596 038,20 грн, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 закрито провадження у справі №910/9374/21 в частині вимог про стягнення 1 110 596 038,20 грн - основної заборгованості з огляду на відсутність предмету спору. Отже, за наявними в матеріалах справи доказами, станом на час розгляду цієї справи по суті основна заборгованість ПрАТ "НЕК "Укренерго" перед ПрАТ "Укргідроенерго" відсутня.

У зв`язку з тим, що матеріалами справи підтверджується факт порушення Відповідачем умов договору щодо здійснення своєчасних розрахунків за придбану у жовтні - грудні 2020 року балансуючу електроенергію, суд, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України та перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що вони вірні та підлягають задоволенню в повному обсязі (62 995 396,57 грн - інфляційних втрат; 16 916 912,67 грн - 3% річних).

Щодо вимоги про стягнення 67 847 372,87 грн пені та 78 909 786,78 грн штрафу суд також дійшов висновку про їх обґрунтованість з огляду на положення пункту 4.4. укладеного між сторонами договору та частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Щодо поданого ПрАТ "НЕК "Укренерго" клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 99% суд зазначив, що нараховані Позивачем пеня та 3% річних не є надмірно великими з урахуванням суми основної заборгованості, яка утворилась, та є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання Відповідачем договірного зобов`язання з оплати за продану електричну енергію.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 у справі №910/9374/21 в частині задоволення позову про стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ПрАТ "Укргідроенерго" 78 909 786,78 грн штрафу. Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Зазначена постанова обґрунтована тим, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини другої статті 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу. Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах за укладеним між сторонами договором у Відповідача виникли саме грошові зобов`язання, то апеляційний суд дійшов висновку, що санкції у вигляді штрафу, передбаченого вказаною нормою, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. Водночас, самими умовами зазначеного договору стягнення штрафу у розмірі 7% за порушення ПрАТ "НЕК "Укренерго" грошового зобов`язання не передбачено.

У касаційній скарзі Відповідач просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи наявність підстав для подання вказаної скарги, заявник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 551, 625 Цивільного кодексу України, статей 216, 233 Господарського кодексу України, п. 7.7.4. Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307, викладених в постановах від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 04.12.2019 у справі № 910/15714/18, від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 10.07.2019 у справі № 910/21564/16, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18, від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, а також у справах № 910/6635/21, №910/6636/21, № 910/6639/21, у аналогічних правовідносинах.

Крім того, у якості підстави для подання зазначеної скарги заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм п. 7.7.4. Правил ринку та п. 4.3. публічного договору про участь у балансуючому ринку з точки зору потреби у формуванні єдиного правозастосовного правової позиції у правовідносинах між учасниками ринку електричної енергії - сторонами договору про участь у балансуючому ринку щодо визначення моменту виникнення зобов`язання з оплати балансуючої електричної енергії/прострочення вказаного обов`язку; а також висновку про застосування норм п. 7.2.1. наведених Правил в частині визначення належності обов`язків щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Обґрунтовуючи наявність підстав для подання зазначеної скарги, заявник посилається також на неналежне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, підтверджуючих формування і направлення Позивачем на адресу Відповідача платіжних документів, за прострочення оплати яких стягнуто 3% річних, та інфляційні втрати, зокрема подане ПрАТ "Укргідроенерго" електронне листування.

У відзиві на касаційну скаргу Позивач просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Відповідно до частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Дослідивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про необхідність передачі вказаної скарги разом з матеріалами справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, впродовж розгляду цієї справи Відповідач послідовно зазначав про відсутність його вини у простроченні виконання своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором з посиланням на те, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку.

За нормами статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії":

- алгоритм розподілу коштів - порядок розподілу уповноваженими банками коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, що встановлюється Регулятором відповідно до цього Закону;

- поточний рахунок із спеціальним режимом використання - рахунок, відкритий в одному з уповноважених банків і призначений для забезпечення проведення розрахунків відповідно до цього Закону.

При цьому відповідно до частини першої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Згідно з частиною четвертою статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Аналіз частини четвертої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" свідчить, що оператор системи передачі може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання.

Умовою проведення таких розрахунків є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку.

Відповідно до п. 4.3. укладеного між сторонами договору про участь у балансуючому ринку № 0422-04012 оператор системи передачі (далі - ОСП, ПрАТ "НЕК "Укренерго") здійснює остаточний розрахунок з постачальником послуг з балансування (далі - ППБ, ПрАТ "Укргідроенерго") протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку не підписання та/або не направлення акта та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.

Згідно з висновками апеляційного суду норми статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містять імперативної заборони щодо розрахунку Відповідача з постачальником електричної енергії (Позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Водночас, виходячи з системного тлумачення наведених норм, колегія суддів вважає, що визначені поняття алгоритму та поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, які наведено в статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", дають підстави вважати, що умова про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, яким є ПрАТ "НЕК "Укренерго", встановлена саме положеннями чинного законодавства.

При цьому укладений між сторонами договір про участь у балансуючому ринку № 0422-04012 мав виконуватись з врахуванням умов, чинних на момент розрахунків між учасниками ринку електричної енергії, передбачених нормами Закону України "Про ринок електричної енергії".

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ "НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (стаття 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

За змістом частини першої, другої статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператором системи передачі здійснюється, зокрема, купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби. Виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку.

Закон України "Про ринок електричної енергії" покладає на Відповідача, як оператора системи передачі, обов`язок розподілу коштів, отриманих від постачальників послуг з балансування, що обмежуються обов`язком сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з грошових коштів, які надходять на його спеціальний рахунок за балансуючу електричну енергію та небаланси електричної енергії.

Аналіз змісту статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" свідчить, що постачальник послуг з балансування, яким є Позивач, має право вимагати від оператора системи передачі (Відповідача) оплату за балансуючу електричну енергію виключно в межах коштів, перерахованих оператору системи передачі.

Водночас, абзац 3 частини четвертої статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" надає можливість оператору системи передачі вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування, лише у випадку необхідності врегулювання системних обмежень оператором системи передачі.

Системні обмеження - обставини, обумовлені необхідністю забезпечення функціонування об`єднаної енергетичної системи України (далі - ОЕС України) в межах гранично допустимих значень, за яких можливе відхилення від оптимального розподілу навантаження генеруючих потужностей відповідно до їх договірних обсягів відпуску електричної енергії та/або оптимального розподілу навантаження генеруючих потужностей відповідно до пропозицій (заявок) на балансуючому ринку (стаття 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Між тим, суди, пославшись на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №903/918/19, не встановлювали обставини врегулювання системних обмежень оператором системи передачі, обумовлені необхідністю забезпечення функціонування ОЕС України, а тому Відповідач не міг скористатися правом вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка для проведення розрахунків з Позивачем.

Зокрема, схожа правова позиція була висловлена суддею Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Стратієнко Л. В. в окремих думках від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21.

Разом з тим, визнаючи правомірним стягнення з Відповідача сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний господарський суд у цій справі дійшов висновку, що нормами статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено можливість Відповідача, з метою належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що у свою чергу свідчить про те, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. У той же час, ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання Відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором № 0422-04012.

При цьому апеляційний суд послався на правову позицію, викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19, постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21 та від 15.06.2022 у справі №910/6639/21.

Так, у постанові від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21 Касаційний господарський суд у складі Верховний Суд зробив висновок про те, що посилання ПрАТ "НЕК "Укренерго" на відсутність його вини у виникненні прострочення виконання зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку (оскільки останній міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників) є безпідставним з огляду на те, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

У постанові від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21 Касаційний господарський суд у складі Верховний Суд зробив аналогічний висновок.

Що стосується правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.10.2020 у справі №903/918/19, то в межах вказаної справи досліджувався визначений Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальниками природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, алгоритм розподілу коштів споживачів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання як оплата вартості теплової енергії та/або наданих комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а не порядок розрахунків між учасниками ринку електричної енергії, який регулюється спеціальними нормативно-правовими актами.

Крім того, колегією суддів під час розгляду касаційної скарги у цій справі встановлено, що відповідно до висновку Касаційний господарський суд у складі Верховний Суд, викладеного у постанові від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, положення договору про участь у балансуючому ринку не містять будь-яких застережень щодо використання ПрАТ "НЕК "Укренерго" поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.

Водночас, суд касаційної інстанції у вказаній справі зазначив, що, як вбачається з норм статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку Відповідача з постачальником електричної енергії тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість ПрАТ "НЕК "Укренерго" для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що в свою чергу свідчить про те, що Відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором. За наведених обставин, відсутні й підстави стверджувати про обрання позивачем у зазначеній справі неналежного способу захисту його порушених прав з огляду на заявлення ним вимоги про стягнення заборгованості без конкретизації рахунку, з якого така заборгованість підлягатиме стягненню, адже така вимога не суперечить ні нормам статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського процесуального кодексу України, ні нормам наведеної статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії."

У постанові від 18.10.2022 у справі № 910/6578/21 Касаційний господарський суд у складі Верховний Суд також підтримав аналогічний висновок судів попередніх інстанцій про те, що згідно з положеннями статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість Відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання. При цьому суд касаційної інстанції у вказаній справі зазначив, що висновок судів попередніх інстанцій про застосування статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" зроблений з урахуванням правової позиції Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми, викладеної в постановах від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21, від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21.

При цьому, як вбачається зі змісту судових рішень у вказаних справах, господарські суди, вирішуючи спори, керувалися, зокрема, нормами статей Цивільного кодексу України (у тому числі статті 625) та Господарського кодексу України щодо обов`язковості виконання особою взятих на себе зобов`язань.

Разом з тим, Закон України "Про ринок електричної енергії" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини відповідних суб`єктів - учасників ринку електричної енергії.

Стаття 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" є спеціальною нормою, що регулює порядок розрахунків на ринку електричної енергії.

Отже, у спірних відносинах має місце пріоритет спеціальної норми Закону України "Про ринок електричної енергії" над загальними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, який необхідно було врахувати при вирішенні таких спорів.

Як зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно зі статтею 303 Господарського процесуального кодексу України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення єдності судової практики при застосуванні статей 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, а також статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку колегії суддів Касаційного господарського у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 15.06.2022 у справі № 910/6639/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21 та, зокрема, врахованого судом апеляційної інстанції, про те, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії і відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки зміст статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містить імперативної заборони щодо розрахунку тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість ПрАТ "НЕК "Укренерго" для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

За таких обставин справа № 910/9374/21 разом із касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 підлягає передачі на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 300 - 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/9374/21 разом із касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

В. Суховий