ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"24" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа №907/737/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

при секретарі судового засідання Іваниш Д.П.,

розглянувши заяву Керівника Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області №07.51-95-1589ВИХ-22 від 26.08.2022 (вх. №02.3.1-02/5201/22 від 05.10.2022) про забезпечення позову, долучену до матеріалів позовної заяви у справі №907/737/22

За позовом Керівника Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області в інтересах держави

до відповідача 1 Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача 2 Приватного підприємства Крок, с. Лісарня Мукачівського району Закарпатської області

про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення 3 сесії 8-го скликання Мукачівської міської ради від 22.12.2020 №79 Про зміну цільового призначення земельних ділянок, визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки б/н від 22.12.2020, зобов`язання повернути земельну ділянку в комунальну власність за актом приймання-передачі та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку,

шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3008 га, за кадастровим номером :01:001:1469, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Миру, будинок 96; заборони ПП Крок, іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці; заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України і її територіальним структурним підрозділам, а також відділу архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці; заборони Мукачівській міській раді, а також іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці,

з участю представників:

Прокуратури Андрейчик А.М., прокурор відділу

Закарпатської обласної прокуратури

Відповідача 1 Ільтьо І.І., представник у порядку самопредставництва

Відповідача 2 Калинич І.І., адвокат, ордер серії АО №1071811 від 15.10.2022

ВСТАНОВИЛА:

Керівником Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області заявлено позов в інтересах держави до відповідача 1 Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області та до відповідача 2 Приватного підприємства Крок, с. Лісарня Мукачівського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення 3 сесії 8-го скликання Мукачівської міської ради від 22.12.2020 №79 Про зміну цільового призначення земельних ділянок, визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки б/н від 22.12.2020, зобов`язання повернути земельну ділянку в комунальну власність за актом приймання-передачі та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку.

Разом із позовною заявою подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3008 га, за кадастровим номером :01:001:1469, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Миру, будинок 96; заборони ПП Крок, іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці; заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України і її територіальним структурним підрозділам, а також відділу архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці; заборони Мукачівській міській раді, а також іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, прокурор покликається на те, що відповідно до п. 1 рішення Мукачівської міської ради №79 від 22.12.2020 затверджено проєкт землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1469, площею 0,3008 га, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Миру, 96 із земель для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги на землі для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури та передано вказану земельну ділянку на умовах оренди ПП Крок.

В подальшому, на підставі вказаного рішення між Мукачівською міською радою та Приватним підприємством Крок укладено Договір оренди земельної ділянки б/н від 22.12.2020, за умовами якого відповідачу 2 надано у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури в м. Мукачево, вул. Миру, 96. При цьому, прокурор зазначає, що при прийнятті оспорюваного рішення органом місцевого самоврядування порушено вимоги ст. 134 Земельного кодексу України, що свідчить про наявність спірних правовідносин між сторонами та, відповідно, обґрунтованих підстав для вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Прокурор звертає увагу, що предметом позову є, зокрема, визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки б/н від 22.12.2020 за кадастровим номером :01:001:1469 площею 0,3008 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з одночасним припиненням речового права, зобов`язавши повернути таку за актом прийому передачі Мукачівській міській раді. Крім того, прокурор вказує на те, що відповідачем 2 Приватним підприємством Крок на даний час вживаються активні заходи в частині забудови спірної земельної ділянки, підтвердженням чого є той факт, що відділом архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради 28.12.2021 видано останньому містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на спірній ділянці з кадастровим номером :01:001:1469, а також факт отримання ПП Крок в Державній інспекції архітектури та містобудування України дозволу на виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці. За переконанням прокурора, у разі реєстрації ПП Крок на спірній земельній ділянці об`єкту нерухомого майна незавершеного будівництва, таке знівелює мету звернення з позовом, оскільки з метою належного відновлення порушених прав, на захист який подано позов, зумовить необхідність ініціювання іншого позову про знесення незаконно побудованого об`єкта, що потребуватиме значних фінансових затрат. Крім того, за твердженням прокурора, спірна земельна ділянка на підставі рішення дозволу власника Мукачівської міської ради може бути поділена або об`єднана з іншими земельними ділянками, що призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову прокурора.

Наведені обставини, на переконання прокурора, матимуть наслідком неможливість реального поновлення інтересів власника земельної ділянки територіальної громади м. Мукачева, повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, а також унеможливлять чи ускладнять виконання рішення суду в даній справі.

З урахуванням викладеного, а також зважаючи на підстави набуття відповідачем 2 права оренди спірної земельної ділянки, прокурор наголошує на необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову, про які йшла мова попередньо.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.10.2022 розгляд заяви Керівника Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області №07.51-95-1589ВИХ-22 від 26.08.2022 (вх. №02.3.1-02/5201/22 від 05.10.2022) про забезпечення позову, долученої до матеріалів позовної заяви у справі №907/737/22, призначено на 17.10.2022.

У судових засіданнях 17.10.2022 та 20.10.2022 судом за участю уповноважених учасників процесу проголошувались перерви.

Ухвалами суду від 25.10.2022, 03.11.2022 та 16.11.2022 судові засідання, призначені для розгляду заяви про забезпечення позову в даній справі, відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

Відповідачем 1 Мукачівською міською радою через канцелярію суду подано письмові заперечення на заяву про забезпечення позову №3740/01-32/42-22 від 19.10.2022 (вх. №02.3.1-02/5589/22 від 20.10.2022), де зазначено про те, що доводи, наведені прокурором, ґрунтуються виключно на припущеннях, і останнім не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, із якими пов`язується застосування конкретного заходу забезпечення позову, зокрема, документальних доказів щодо намірів власника Мукачівської міської ради здійснити поділ, об`єднання чи передати в оренду спірну земельну ділянку. Відповідач 1 також наголошує, що остання перебуває у власності Мукачівської міської територіальної громади в особі Мукачівської міської ради, а в користуванні у Приватного підприємства Крок на підставі договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим відповідач 2 об`єктивно позбавлений можливості будь-яким чином здійснювати її відчуження. Водночас відповідач 1 звертає увагу на те, що матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову не містять доказів на підтвердження того, що власник земельної ділянки Мукачівська міська рада вчиняє дії, спрямовані на її відчуження, поділ, об`єднання, передачу в оренду тощо. Як стверджує відповідач 1, сам факт перебування нерухомого майна у його власності і твердження позивача про можливе відчуження такого майна, вчинення дій щодо його поділу, об`єднання чи передачі в оренду ще не свідчать про неможливість або утруднення виконання в майбутньому судового рішення в даній справі. Крім того, відповідач 1 зауважує, що в поданій заяві про забезпечення позову прокурор просить заборонити фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки, що в даному випадку порушуватиме права третіх осіб, які не є стороною цього спору, а відтак, на переконання відповідача 1, в цій частині обраний прокурором захід забезпечення позову є неконкретизованим та некоректно сформованим.

Представник відповідача 2 через канцелярію суду подав заперечення на заяву про забезпечення позову б/н від 19.10.2022 (вх. №02.3.1-02/5591/22 від 20.10.2022), в яких, зокрема, зазначає про те, що спірна земельна ділянка площею 0,3008 га, за кадастровим номером :01:001:1469, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Миру, будинок 96, перебуває в користуванні у ПП Крок на підставі Договору оренди від 22.12.2020, а відтак, відповідач 2 позбавлений можливості будь-яким чином здійснювати її відчуження. В частині доводів прокурора про необхідність встановлення заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України і її територіальним структурним підрозділам здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці представник відповідача 2 наголошує, що даний захід забезпечення позову жодним чином не призведе до будь-яких ефективних наслідків, які зумовлюватимуть реальне виконання рішення суду в даній справі. Покликаючись на факт проходження проєктом будівництва багатоквартирного будинку на спірній земельній ділянці відповідної експертизи, видачу дозволу на проведення будівельних робіт та укладення договорів підряду, представник відповідача 2 зауважує, що встановлення заборони на забудову земельної ділянки призведе до непоправних втрат ПП Крок, щонайменше, в сумі 1 000 000 грн. З огляду на викладені обставини, представник відповідача 2 просить відмовити в задоволенні поданої прокурором заяви про забезпечення позову, а у випадку її задоволення застосувати до останнього зустрічні заходи забезпечення позову шляхом внесення на депозитний рахунок суду суми 1 000 000 грн.

Зазначає також і про те, що на момент укладення Договору оренди від 22.12.2020 на спірній земельній ділянці знаходилися і на даний час так само знаходяться допоміжні будівлі та споруди, і тому, відповідач 2 мав право на укладення договору оренди землі без проведення аукціону.

Прокурором на електронну адресу суду надіслано пояснення на письмові заперечення відповідачів щодо заяви про забезпечення позову №07.51-95-2154ВИХ-22 від 25.10.2022 (вх. №02.3.1-02/5706/22 від 25.10.2022), в яких зазначено про те, що завершення будівництва об`єкта нерухомого майна на спірній земельній ділянці та реєстрація права власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позову знівелюють мету звернення з таким до господарського суду, адже зумовлять необхідність ініціювати ще одне судове провадження у спорі про знесення незаконного збудованого об`єкта нерухомості, що, у свою чергу, вимагатиме значних фінансових витрат, покладання яких на прокурора становитиме непомірний тягар. Прокурор також наголошує на необхідності встановлення заборони Мукачівській міській раді, як власнику земельної ділянки площею 0,3008 га, за кадастровим номером :01:001:1469, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Миру, будинок 96, а також іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки з метою запобігання зміни предмета спору і звернення до суду з новим позовом, а також забезпечення реального виконання судового рішення в даній справі та поновлення порушених інтересів держави. Водночас обґрунтовуючи співмірність означеного заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, прокурор вказує, що останній жодним чином не обмежує право відповідача 2 користуватися нерухомим майном до вирішення спору по суті, оскільки унеможливлює лише реєстрацію та відчуження спірного об`єкта нерухомості на час розгляду справи в суді. Із приводу доцільності встановлення заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України і її територіальним структурним підрозділам, а також відділу архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на спірній земельній ділянці прокурор вказує на те, що у випадку задоволення позову має місце достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття судом вищенаведеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в даній справі в частині зобов`язання відповідача 2 повернути за актом приймання-передачі Мукачівській міській раді спірну земельну ділянку у стані, що існував до підписання договору оренди та початку виконання будівельних робіт. Стосовно доводів відповідача 2 про необхідність застосування зустрічних заходів забезпечення позову шляхом внесення суми 1 000 000 грн на депозитний рахунок суду прокурор зауважує, що матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, яким чином накладений арешт та зазначені в заяві заходи забезпечення позову можуть завдати збитків ПП Крок, а також, у чому саме можуть полягати такі збитки. Прокурор також стверджує, що дії відповідача 2 в частині подання суду разом із письмовими запереченнями Звіту про технічний стан за результатами обстеження від 27.09.2021, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2022, технічного паспорту на громадський будинок, допоміжні будівлі та споруди від 18.10.2022, інвентарної справи №3025 та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 18.10.2022 свідчать про створення видимості законного набуття права оренди на спірну земельну ділянку, яка, у свою чергу, для цілей будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури без проведення аукціону надана не може бути взагалі.

У поданому через підсистему Електронний суд клопотанні б/н від 03.11.2022 (вх. №02.3.1-02/5956/22 від 03.11.2022) представник відповідача 2 навів додаткові заперечення щодо заяви про забезпечення позову та, зокрема, вказав, що прокурором не подано суду належних і допустимих доказів у підтвердження існування загрози здійснення будівництва на спірній земельній ділянці до закінчення розгляду даної справи по суті, а також доказів того, що на даний час на такій вчиняються підготовчі, будівельні, демонтажні або земельні роботи. Представник відповідача 2 зауважує, що ПП Крок уклало відповідні договори з проєктною та будівельною організаціями для вжиття заходів щодо можливого подальшого будівництва після завершення судового спору, однак на даний час проводяться лише закупівля будівельних матеріалів та проєктні роботи. На переконання представника відповідача 2, встановлення заборони будь-яким особам на проведення будівельних робіт у даному випадку порушуватиме права третіх осіб, які не є стороною наявного спору, а саме, проєктантів та будівельників. З огляду на вищенаведене, представник ПП Крок наголошує, що сам факт перебування нерухомого майна у користуванні відповідача 2 і твердження прокурора про можливе відчуження майна ще не свідчать про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому чи неможливість ефективного поновлення порушених прав прокурора, за захистом яких він звернувся до суду із даним позовом.

Проаналізувавши доводи учасників спору, викладені у заяві про забезпечення позову, письмових запереченнях, поясненнях та заслухавши озвучені останніми в судовому засіданні по розгляду заяви про забезпечення позову усні пояснення, суд дійшов наступних висновків.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 у справі №921/40/20).

Отже умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №911/1111/20).

Статтею 1291 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спірних правовідносин є заявлені прокурором вимоги немайнового характеру, а саме, про визнання незаконним та скасування п. 1 рішення 3 сесії 8-го скликання Мукачівської міської ради від 22.12.2020 №79 Про зміну цільового призначення земельних ділянок, визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки б/н від 22.12.2020, зобов`язання повернути земельну ділянку в комунальну власність за актом приймання-передачі та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку.

Відтак, із огляду на те, що в даній справі прокурор звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення в разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, в зазначеному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, в постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі №911/1551/18.

Водночас вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому, суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Крім того, адекватність певного заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17, від 22.11.2021 у справі №922/827/21, від 26.11.2021 у справі №922/826/21).

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

До того ж, заявник самостійно обирає конкретний вид забезпечення позову, а суд надає тільки оцінку його співмірності заявленим позовним вимогам.

Так, у даному випадку прокурор просить суд застосувати такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3008 га, за кадастровим номером :01:001:1469, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; встановлення заборони ПП Крок, іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці; встановлення заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України і її територіальним структурним підрозділам, а також відділу архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці; встановлення заборони Мукачівській міській раді, а також іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки; встановлення заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Відповідно до статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Системний аналіз наведених положень Господарського процесуального кодексу України дає підстав дійти висновку про те, що позивач, звертаюсь до суду із заявою про забезпечення позову, повинен підтвердити ті обставини, на які він посилається у заяві, певними доказами, на підставі яких суд має встановити обґрунтованість поданої заяви.

Разом із цим, визначений у процесуальному законі принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 21.12.2020 у справі №916/401/17).

Водночас суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення належного обґрунтування наведених обставин не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. В даному випадку матеріали справи не містять належних доказів для застосування судом саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на спірну земельну ділянку, при чому у спорі, в якому не розглядаються вимоги майнового характеру, одночасно із таким видом забезпечення позову, як заборона вчиняти дії, тоді як арешт включає в себе і заборону вчиняти будь-які дії стосовно визначеного об`єкта речового права. Разом з тим, у поданій суду заяві прокурором не обґрунтовано підстав для одночасного застосування визначених ним декількох видів забезпечення позову.

Слід звернути увагу на те, що однією із підстав для вжиття запобіжних заходів, на яку посилається прокурор, є твердження про те, що відповідачем 1 допущено порушення земельного законодавства під час передачі спірної земельної ділянки в оренду відповідачу 2 на позаконкурентних засадах.

У даному контексті суд зазначає, що питання правомірності п. 1 рішення 3 сесії 8-го скликання Мукачівської міської ради від 22.12.2020 №79 Про зміну цільового призначення земельних ділянок та передачі відповідачу 2 спірної земельної ділянки на позаконкурентних засадах стосуються суті заявлених позовних вимог і не можуть бути предметом розгляду під час вирішення питання про наявність або відсутність підстав для забезпечення позову (аналогічна позиція викладена у постановах від 22.11.2021 у справі №922/827/21, від 26.11.2021 у справі №922/826/21).

Крім того, заслуговує на увагу той факт, що метою накладення арешту на земельну ділянку є заборона відчуження її будь-яким чином у порядку, встановленому законодавством. Поряд із цим, матеріалами справи підтверджено, що спірна земельна ділянка перебуває у власності Мукачівської міської територіальної громади в особі Мукачівської міської ради, а в користуванні у Приватного підприємства Крок на підставі договору оренди земельної ділянки.

З наведеного випливає, що відповідач 2 об`єктивно позбавлений можливості будь-яким чином здійснювати відчуження земельної ділянки. Крім того, відчуження земельної ділянки комунальної власності здійснюється виключно в порядку та в межах, визначених чинним законодавством України. Водночас прокурором не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що власник земельної ділянки Мукачівська міська рада вчиняє дії, спрямовані на її відчуження (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №916/3238/20).

В частині доводів прокурора про необхідність встановлення заборони ПП Крок, іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці суд відзначає, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять документальних доказів на підтвердження здійснення відповідачем 2 заходів із забудови спірної земельної саме станом на момент подання прокурором позовної заяви та заяви про забезпечення позову в даній справі, а також доказів того, які саме роботи проводяться, осіб, що їх проводять, як і не містять належного обґрунтування, що проведення зазначених робіт змінює характеристики земельної ділянки та ускладнить її повернення в разі задоволення позову. Натомість, один лише дозвіл на виконання будівельних робіт не підтверджує факту їх виконання станом на день звернення прокурором до суду із заявою про забезпечення позову.

Суд зауважує, що предметом спору у справі не є незаконність будівництва, як такого, оскільки прокурор оспорює неправомірність набуття ПП Крок права оренди на спірну земельну ділянку.

Також суд враховує той факт, що прокурор у поданій ним заяві про забезпечення позову просить суд заборонити будь-яким особам проведення будівельних робіт. Тобто вказана вимога спрямована не лише на заборону відповідачу вчиняти певні дії, а також й іншим особам, що в даному випадку порушуватиме права третіх осіб, які не є стороною даного спору.

З урахуванням наведеного, прийняття судом обмежувальних заходів за відсутності належних доказів можливості утруднення виконання рішення суду в разі їх невжиття фактично матиме наслідком втручання у права відповідача 2 як законного на даний час користувача земельної ділянки.

При цьому, за умови відсутності на розгляді в господарського суду позовної вимоги щодо неправомірності проведення забудови та належних і допустимих доказів щодо її реального здійснення на спірній земельній ділянці станом на даний час, заявлені прокурором заходи забезпечення позову в частині встановлення заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України і її територіальним структурним підрозділам, а також відділу архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці, а також у частині органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна, розташованих на спірній земельній ділянці є неспіврозмірними та неадекватними, а тому, такими, що не підлягають задоволенню.

В частині доводів прокурора про необхідність застосування заходу забезпечення позову у вигляді встановлення заборони Мукачівській міській раді, а також іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки суд зауважує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів у підтвердження того, що відповідачем 1, як власником спірної земельної ділянки, вчиняються будь-які дії із перелічених вище.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За приписами статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

У той же час, слід зауважити, що заборона власнику приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо своєї власності є крайньою мірою судового примусу і може застосовуватись у виняткових випадках, інакше таке обмеження може призвести до істотних негативних наслідків, а саме, порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 912/1711/20.

В частині доводів прокурора про необхідність встановлення іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо спірної земельної ділянки суд звертає увагу, що лише Мукачівська міська рада та ПП Крок мають право ініціювати вищевказані питання, і тільки відповідач 1, у свою чергу, наділений повноваженнями щодо розгляду та прийняття рішення із цього приводу. Відтак, аргументи прокурора про доцільність вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду спірної земельної ділянки є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, прокурор не навів обставин та не подав належних доказів, із якими законодавство пов`язує необхідність їх застосування.

З огляду на викладене, оцінивши обґрунтованість доводів прокурора щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що прокурор не подав доказів наявності фактичних обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за даним позовом. Відтак, суд не вбачає наявності достатніх підстав для задоволення заяви Керівника Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області №07.51-95-1589ВИХ-22 від 26.08.2022 (вх. №02.3.1-02/5201/22 від 05.10.2022) про вжиття заходів забезпечення позову, долученої до матеріалів позовної заяви у справі №907/737/22, що є підставою для відмови в їх застосуванні шляхом постановлення відповідної ухвали.

Керуючись ст. 73, 74, 77, 79, 123, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України

суд ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Керівника Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області №07.51-95-1589ВИХ-22 від 26.08.2022 (вх. №02.3.1-02/5201/22 від 05.10.2022) про забезпечення позову, долученої до матеріалів позовної заяви у справі №907/737/22, відмовити.

2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

3. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повну ухвалу складено та підписано 02.12.2022.

Суддя Пригара Л.І.