ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/1215/22

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедрий двір», с. Гайсин Гайсинського району Вінницької області

до Малого приватного підприємства «Анна», с. Синява Рокитнянського району Київської області

про стягнення грошових коштів

Учасники справи у судове засідання не з`явились

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 26.07.2022 до Господарського суду Київської області (далі суд) засобами поштового зв`язку звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедрий двір» (далі ТОВ «Щедрий двір», позивач) із позовною заявою б/н від 25.07.2022 (вх. №1060/22 від 28.07.2022) до Малого приватного підприємства «Анна» (далі МПП «Анна», відповідач) про стягнення з останнього: 2 722 717,13грн заборгованість за договором поставки; 579 173,01грн пеня; 487 906,05грн інфляційні втрати; 75 102,06грн 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовує ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 525-526, 530, 625, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки в частині здійснення повної оплати за поставлений товар.

1.2. Відповідач правом, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористався та відзиву на позовну заяву не подав.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. 26.07.2022 засобами поштового зв`язку разом із позовною заявою ТОВ «Щедрий двір» подав заяву б/н від 25.07.2022 (вх. №66/22 від 28.07.2022) про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 29.07.2022 залишена без задоволення.

2.2. 12.09.2022 засобами поштового зв`язку позивач надіслав клопотання №17 від 12.09.2022 (вх. №12381/22 від 14.09.2022) про проведення засідання без його участі, яке судом було задоволено про що постановлено відповідну ухвалу від 26.09.2022.

2.3. 21.11.2022 через канцелярію суду представником ТОВ «Щедрий двір» подано заяву про проведення судового засідання, призначеного на 21.11.2022 о 12:30год., без його участі, яку суд у відповідності до ст. 42 ГПК України вважає за можливе задовольнити.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 02.08.2022, зокрема, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.09.2022.

На підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладалось до 26.09.2022, про що судом постановлено ухвалу від 01.09.2022.

3.2. Ухвалою суду від 26.09.2022, зокрема, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.11.2022 на 09:15год.

21.11.2022 у судове засідання представник МПП «Анна» не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання інформувався належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 146). Водночас, явка представника відповідача обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України суд вважає за можливе провести судове засідання без участі вказаного учасника справи.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 12:30год.

3.3. За результатами судового засідання судом ухвалено рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

16.06.2021 між МПП «Анна» (покупець) та ТОВ «Щедрий двір» (постачальник) укладено договір поставки №16062020 (далі Договір), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар. Під товаром цьому договорі розуміється висівки пшениці, здорового товарного виду, без живих комах зернових шкідників, без плісняви, скритої зараженості і нерадіоактивні (т. 1 а.с. 21-26).

Ціна товару, його кількість, по окремій партії товару зазначаються в специфікаціях (включаючи ПДВ 20%), які з моменту підписання сторонами складають невід`ємну частину договору (п. 2.1 Договору).

Датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної або акту приймання-передачі товару уповноваженими представниками сторін (п. 3.3 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків та поставки товару до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 Договору).

12.07.2021 між сторонами підписано специфікацію №1 до Договору, в якій зазначено кількість товару 750тн та його вартість 4 800 000,00грн. При цьому, сторонами у специфікації погоджено порядок оплати 100% попередня оплата протягом 2-3 банківських днів після виставлення рахунку (т. 1 а.с. 25).

У цей же день, постачальником виставлено покупцю рахунок на оплату №44 від 12.07.2021 на суму 4 799 997,00грн (т. 1 а.с. 100).

Так, на виконання умов Договору МПП «Анна» сплачено ТОВ «Щедрий двір» грошові кошти у загальному розмірі 1 924 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями із призначенням платежу «часткова оплата за висівки пшеничні згідно рахунку №44 від 12.07.2021р.», а саме: №427_8601R/611 від 06.08.2021 на суму 220 000,00грн; №1157_8601Т/233 від 06.08.2021 на суму 10 000,00грн; №431_89076/325 від 09.08.2021 на суму 245 000,00грн; №1159_89074/666 від 09.08.2021 на суму 125 000,00грн; №1166_8В01М/411 від 11.08.2021 на суму 340 000,00грн; №1186_8І01А/610 від 18.08.2021 на суму 400 000,00грн; №1195_8J016/470 від 19.08.2021 на суму 120 000,00грн; №1198_8J01J/401 від 19.08.2021 на суму 55 000,00грн; №439_8К01J/856 від 20.08.2021 на суму 209 000,00грн; №1252_А700Y/278 від 07.10.2021 на суму 100 000,00грн; №1518 від 24.12.2021 на суму 100 000,00грн (т. 1 а.с. 101-111).

Водночас, постачальником поставлено покупцю товар на загальну суму 4 646 717,13грн, про що свідчать товарно-транспортні накладні (далі ТТН) та видаткові накладні, підписані між сторонами без зауважень та скріплені їх печатками, а саме: №129 від 07.08.2021 на суму 159 039,90грн; №130 від 10.08.2021 на суму 140 095,91грн; №131 від 10.08.2021 на суму 154 495,91грн; №134 від 12.08.2021 на суму 147 135,91грн; №136 від 13.08.2021 на суму 151 679,90грн; №137 від 13.08.2021 на суму 156 031,91грн; №139 від 14.08.2021 на суму 129 663,92грн; №140 від 17.08.2021 на суму 153 343,91грн; №141 від 18.08.2021 на суму 143 295,91грн; №142 від 18.08.2021 на суму 152 895,90грн; №143 від 18.08.2021 на суму 138 367,91грн; №144 від 18.08.2021 на суму 140 607,91грн; №145 від 18.08.2021 на суму 147 135,91грн; №146 від 18.08.2021 на суму 155 647,91грн; №147 від 18.08.2021 на суму 147 327,91грн; №149 від 19.08.2021 на суму 143 423,92грн; №150 від 19.08.2021 на суму 171 135,89грн; №157 від 20.08.2021 на суму 159 615,90грн; №158 від 20.08.2021 на суму 169 599,90грн; №164 від 26.08.2021 на суму 148 479,91грн; №165 від 26.08.2021 на суму 154 687,91грн; №168 від 27.08.2021 на суму 199 295,88грн; №170 від 27.08.2021 на суму 189 631,88грн; №171 від 27.08.2021 на суму 150 911,90грн; №172 від 27.08.2021 на суму 152 063,90грн; №173 від 27.08.2021 на суму 118 143,92грн; №174 від 28.08.2021 на суму 206 847,88грн; №175 від 28.08.2021 на суму 154 559,90грн; №176 від 28.08.2021 на суму 123 839,93грн; №177 від 28.08.2021 на суму 187 711,88грн (т. 1 а.с. 32-91).

25.01.2022 ТОВ «Щедрий двір» засобами поштового зв`язку звернувся до МПП «Анна» із претензією №4, в якій зазначив, що в покупця станом на 25.01.2022 наявна перед постачальником заборгованість у розмірі 2 722 717,13грн, яку необхідно погасити протягом 5 банківських днів. У свою чергу, МПП «Анна» отримано вказану претензію 19.02.2022, що підтверджується інформацією із офіційного сайту АТ «Укрпошта» (т. 1 а.с. 29-30). Доказів реагування відповідача на вказану претензію сторонами суду надано не було.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив наявну у нього заборгованість перед позивачем, останній звернувся із даним позовом до суду.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

Як встановлено судом, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму на суму 4 646 717,13грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними та ТТН. Доказів протилежного відповідачем суду надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, у специфікації №1 до Договору сторони визначили, що МПП «Анна» зобов`язане здійснити попередню оплату товару у 100% розмірі протягом 2-3 банківських днів після виставлення рахунку.

Як зазначалось вище, ТОВ «Щедрий двір» надав суду рахунок №44 від 12.07.2021 на суму 4 799 997,00грн, який повинен бути виставлений відповідачу. Водночас, будь-яких доказів направлення (вручення) вказаного рахунку МПП «Анна» позивачем до свого позову не долучено, у зв`язку із чим встановити коли саме у відповідача виник обов`язок саме за Договором внести відповідну оплату у суду можливості немає. За таких обставин, судом беруться до уваги положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, згідно яких, відповідач повинен здійснити оплату поставленого позивачем товару після його прийняття.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару виконав лише частково, а саме, на загальну суму 1 924 000,00грн, у а відтак, у МПП «Анна» наявна заборгованість перед ТОВ «Щедрий двір» у розмірі 2 722 717,13грн (4 646 717,13-1 924 000,00=2 722 717,13).

За таких обставин, зважаючи на те, що своєчасна оплата поставного ТОВ «Щедрий двір» товару є одним з основних обов`язків МПП «Анна» належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 2 722 717,13грн.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 579 173,01грн за період прострочення з 18.08.2021 по 25.07.2022. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, у п.п. 5.4, 5.6 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати або неповної оплати товару у строки, зазначені у даному договорі, покупець зобов`язується на вимогу постачальника сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов`язань. У відповідності до п. 6 ст. 232 ГК України та ст. 259 ЦК України сторони домовилися про те, що до вимог щодо стягнення штрафних санкцій (пеня, штраф та інші види неустойки) за прострочення виконання зобов`язання за цим договором застосовується трирічний строк позовної давності, а саме нарахування таких штрафних санкцій (пеня, штраф та інші види неустойки) здійснюється протягом трьох років починаючи з першого дня прострочення.

У свою чергу, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (т. 1 а.с. 92) за відповідний період прострочення, вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем: здійснено відповідні нарахування на загальну суму заборгованості, а не по кожній видатковій накладній окремо; невірно визначено початок прострочення зобов`язання, зважаючи на положення ч. 1 ст. 692 ЦК України; не взято до уваги часткову оплату відповідача по тій чи іншій видатковій накладній, що призвело до неправильного визначення суми основного боргу, на який нараховується пеня.

Проте, у перерахунку, сума пені становить більший розмір, аніж заявлений ТОВ «Щедрий двір» у позові, а тому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача пені саме у розмірі 579 173,01грн.

5.3. Разом з цим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 75 102,06грн за період прострочення з 18.08.2021 по 25.07.2022 та інфляційні втрати у розмірі 487 906,05грн за період з вересня 2021 року по травень 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.08.2022 у cправі №910/6636/21).

При цьому, щодо нарахування інфляційних втрат, то судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, суд перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат (т. 1 а.с. 93-97) за відповідні періоди прострочення, вважає їх арифметично неправильними, з підстав зазначених у п. 5.2 цього рішення. Проте, у перерахунку, сума 3% річних та інфляційних втрат становить більший розмір, аніж заявлений ТОВ «Щедрий двір» у позові, а тому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 75 102,06грн та інфляційних втрат у розмірі 487 906,05грн.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства «Анна» (09634, Київська обл., Рокитнянський р-н, с. Синява, вул. Шевченка, буд. 3, ідентифікаційний код 32257533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедрий двір» (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Гайсин, вул. 1 Травня, буд. 77, ідентифікаційний код 40548712) 2 722 717,13грн (два мільйона сімсот двадцять дві тисячі сімсот сімнадцять грн 13 коп.) осиного боргу, 579 173,01грн (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят три грн 01 коп.) пені, 75 102,06грн (сімдесят п`ять тисяч сто дві грн 06 коп.) 3% річних, 487 906,05грн (чотириста вісімдесят сім тисяч дев`ятсот шість грн 05 коп.) інфляційних втрат, 57 973,48грн (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят три грн 48 коп.) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.12.2022.

Станом на 01.12.2022 рішення законної сили не набрало.