РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022Справа № 910/9113/22

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Дніпра

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літом" м. Києва

про стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 115000 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2022 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що під час проведення з відповідачем переговорів щодо поставки металевого сонцезахисного навісу на підставі виставленого відповідачем проекту рахунку № 12 від 13 вересня 2021 р. ним платіжним дорученням № 537 від 14 вересня 2021 р. перераховано 115000 грн. в рахунок оплати за це обладнання.

Однак у процесі переговорів ними не було досягнуто згоди щодо істотних умов поставки, у зв`язку з чим відповідний договір укладено не було.

Посилаючись на те, що грошові кошти відповідачем одержано безпідставно, позивач просив стягнути з того на свою користь 115000 грн., а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 31500 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки між ними виникли договірні відносини з поставки оплаченого позивачем товару. Вказував, що він виставив позивачу рахунок № 12 від 13 вересня 2021 р., який той у свою чергу оплатив. Зазначав, що в жовтні 2021 року він здійснив монтаж сонцезахисного навісу як субпідрядник за замовленням позивача на об`єкті будівництва по АДРЕСА_1 .

Також у процесі розгляду справи відповідач подав заяву про залучення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до у часті у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Враховуючи, що рішення суду у даній справі не впливатиме на права та обов`язки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у задоволенні клопотання про залучення останніх в якості третіх осіб відповідно до вимог ст. 50 ГПК України судом відмовлено.

Крім того, відповідач подав клопотання про витребування доказів, а саме, договорів на виконання робіт щодо облаштування тераси, у т.ч. сонцезахисним навісом та інформацію щодо замовлення цих робіт. Суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з його безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 вересня 2021 р. відповідач виставив позивачу рахунок № 12 на сплату 115000 грн. за металевий сонцезахисний навіс.

Указаний рахунок був оплачений позивачем 14 вересня 2021 р. у повному розмірі.

Це підтверджується наявними у матеріалах справи копіями рахунку, платіжного доручення № 537 від 14 вересня 2021 р.

Заявлені позивачем вимоги стосуються стягнення на його користь 115000 грн. з підстав їх набуття відповідачем безпідставно.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд вважає, що дії сторін з виставлення рахунку та його оплати відповідно до вимог ч. 1 ст. 181 ГК України, ст. 202 ЦК України свідчать про схвалення ними правочину, що створило для них цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини з договору поставки, укладеного в усній формі, врегульовані гл. 54 ЦК України, за яким відповідач зобов`язався передати позивачу у власність обладнання, а позивач - прийняти указаний товар та сплатити за нього встановлену ціну.

Заперечення позивача з цього приводу суперечать змісту його ж позовної заяви щодо укладення між ним та відповідачем правочину в усній формі (абз. 2 стор. 1), зібраним у справі доказам, встановленим обставинам, тому є необґрунтованими.

Крім того, про факт укладення між сторонами договору поставки свідчить наявна у матеріалах справи податкова накладна № 3 від 14 вересня 2021 р.

Згідно з вимогами ч. 2. ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

У відповідності до вимог ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи, що між сторонами у справі укладено договір поставки, кошти відповідачем отримано як попередню оплату за поставку товару, то такі кошти набуті за наявної правової підстави і не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті.

Тому у позові слід відмовити з цих підстав.

Враховуючи, що у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Дніпра відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар