ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Справа№ 910/17556/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Сидоренко В.В.,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року (повний текст рішення складено 21.02.2022)

у справі №910/17556/21 (суддя Ягічева Н.І.)

За позовом Корпорації "ТСМ ГРУП"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 11 639 729,79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Корпорація "ТСМ ГРУП" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 11 639 729,79 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором у №02/19 (№ НАЕК 20-123-08-19-05292) від 26.02.2019 року на виконання комплексу робіт в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 9 367 059, 40 грн., а також обов`язок сплатити на користь позивача 1 310 658, 22 грн. інфляційних втрат та 962 012, 17 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" основну заборгованість у розмірі 9 367 059 грн. 40 коп., 3% річних у розмірі 962 012 грн., 17 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 310 658 грн. 22 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 139 676 грн. 75 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт виконання робіт, визначених умовами договору від 26.02.2019 року №02/19, та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі фактичні обставини справи та не досліджено докази, що мають значення для справи. Скаржник не погоджується з рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення 3% річних в розмірі 962 012, 17 грн., оскільки на думку відповідача він не уникає від виконання своїх зобов`язань щодо оплати коштів передбачених договором та в свою чергу здійснює усі можливі, вичерпні заходи для погашення заборгованості перед своїм контрагентами у найкоротші строки. Скаржник звертає увагу, що у зв`язку з значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом» та суттєвим зменшенням обсягу відпущеної електроенергії, виникла фінансова криза неплатежів. Відтак, на думку скаржника вина ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС, як підстава для відповідальності відсутня. Також скаржник звертає увагу, що 21.03.2022 року між Корпорацією «ТСМ ГРУП» та ПрАТ «ЮЖЕНЕРГОБУД» укладено договір №02/19-ЕПБ/П про відступлення права вимоги на суму 7 805 882, 84 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Яковлєв М.Л., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17556/21.

20.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/17556/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року у справі №910/17556/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року у справі №910/17556/21 та призначено розгляд справи на 14.09.2022 року.

Також, не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги до 1000 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року, розгляд справи призначено на 14.07.2022 року.

06.09.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", відповідача у справі, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю участі в судовому засіданні через систематичні повітряні тривоги на території Миколаївської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 року розгляд справи №910/17556/21 відкладено на 26.10.2022 року.

25.10.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", відповідача у справі, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2022 року, у зв`язку з відпусткою судді Яковлєва М.Л., сформовано для розгляду справи №910/17556/21 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 року апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року у справі №910/17556/21 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено розгляд справи на 30.11.2022 року.

25.11.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", відповідача у справі, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 30.11.2022 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2019 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - замовник) та Корпорацією "ТСМ ГРУП" (далі - генеральний підрядник) укладено договір №02/19 на виконання комплексу робіт (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого генеральний підрядник зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати комплекс робіт з теми: "ВП Южно-Українська АЕС. Комплекс інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту. Технічне переоснащення КПП-3. Будівельно-монтажні роботи. III етап" в цілому або за етапами в обсягах та у строки, що зазначені у графіку виконання робіт (Додаток № 2) та у відомостях обсягів робіт (Додаток № 4) до вказаного договору. (т.1, а.с. 8-18).

Згідно Державного класифікатору продукції та послуг ДК 016:2010 (далі - ДКПП) дані роботи відносяться до коду 43.21 "Роботи електромонтажні" та коду 43.29 "Роботи будівельно-монтажні, інші" (пункт 1.2 договору).

До договору неодноразово вносились зміни шляхом укладання додаткових угод до нього, зокрема додатковими угодами №1 від 27.06.2019 року, №2 від 21.10.2019 року, №3 від 04.12.2019 року, №4 від 10.04.2019 року, №5 від 01.07.2019 року змінено договірну ціну, викладено у нових редакціях "Протокол угоди про договірну ціну (додаток №1 до договору), "Графік виконання робіт" (додаток №2 до договору), "Договірну ціну з додатками" (додаток №3 до договору), "Відомість обсягів робіт" (додаток №4 до договору). (т.1, а.с. 29-30, 35-36, 41-42, 47, 49-50,

Як встановлено судом першої інстанції у відповідності до п. 2.1. договору, у редакції, викладеній у додатковій угоді №5 від 01.07.2020 року, договірна ціна робіт складає 50 455 069, 30 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 8 352 142, 79 грн.

Оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок генерального підрядника після підписання сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складену на підставі актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В протягом 45 банківських днів (пункт 4.1 договору).

Остаточний розрахунок за виконані роботи генеральним підрядником здійснюється після здачі об`єкта в експлуатацію. Замовник має право затримати кінцевий розрахунок за виконані роботи до усунення недоліків та дефектів, які виявлені при прийнятті об`єкту в експлуатацію (пункт 4.6. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання договору сторонами та скріплення його печатками і діє до 15 березня 2020 року (пункт 15.6. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав, а відповідач прийняв погоджені роботи загальною вартістю 50 455 069, 30 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт (за формою КБ-3):

за квітень 2019 року від 26.04.2019 року на суму 28 239 891, 36 грн., за травень 2019 року від 16.05.2019 року на суму 2 482 382, 18 грн. та від 30.05.2019 року на суму 1 165 516, 86 грн., за серпень 2019 року від 20.08.2019 року на суму 8 500 219, 50 грн., за листопад 2019 року від 29.11.2019 року на суму 3 380 064, 14 грн. , за грудень 2019 року від 26.12.2019 року на суму 4 002 343, 28 грн., за червень 2020 року від 30.06.2020 року на суму 2 342 439, 42 грн., з липень 2020 року від 31.07.2019 року на суму 342 212, 56 грн.

а також актами виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2): №1 від 26.04.2019 року на суму 2 696 811, 06 грн., №2 від 26.04.2019 року на суму 5 283 332, 44 грн., №3 від 26.04.2019 року на суму 1 665 668, 56 грн., №4 від 26.04.2019 року на суму 2 446 714, 07 грн., №5 від 26.04.2019 року на суму 8 896 796, 60 грн., №6 від 26.04.2019 року на суму 193 492, 24 грн., №7 від 26.04.2019 року на суму 123 965, 76 грн., №8 від 26.04.2019 року на суму 889 317, 11 грн., №9 від 26.04.2019 року на суму 65 719, 32 грн., №10 від 26.04.2019 року на суму 39 463, 82 грн., №11 від 26.04.2019 року на суму 43 171, 66 грн., №12 від 26.04.2019 року на суму 2 541 722, 31 грн., № 13 від 26.04.2019 року на суму 3 353 715, 92 грн., №15 від 16.05.2019 року на суму 160 137, 94 грн., №16 від 16.05.2019 року на суму 32 208, 44 грн., №17 від 16.05.2019 року на суму 2 197 126, 20 грн., №18 від 16.05.2019 року на суму 35 727, 74 грн., №19 від 16.05.2019 року на суму 23 206, 60 грн., №20 від 16.05.2019 року на суму 9 650, 84 грн., №21 від 16.05.2019 року на суму 24 324, 44 грн., №22 від 30.05.2019 року на суму 708 500, 59 грн., №23 від 30.05.2019 року на суму 82 730, 58 грн., №24 від 30.05.2019 року на суму 42 578, 04 грн., №25 від 30.05.2019 року на суму 331 707, 65 грн., №26 від 20.08.2019 року на суму 2 754 313, 58 грн., №27 від 20.08.2019 року на суму 686 302, 51 грн., №28 від 20.08.2019 року на суму 732 407, 77 грн., №29 від 20.08.2019 року на суму 426 984, 10 грн., №30 від 20.08.2019 року на суму 2 554 315, 38 грн., №31 від 20.08.2019 року на суму 178 085, 80 грн., №32 від 20.08.2019 року на суму 1 167 810, 80 грн., №33 від 29.11.2019 року на суму 81 934, 64 грн., №34 від 29.11.2019 року на суму 11 085, 14 грн., №35 від 29.11.2019 року на суму 2 169, 44 грн., №36 від 29.11.2019 року на суму 3 225 784, 12 грн., №37 від 29.11.2019 року на суму 59 090, 80 грн., №38 від 26.12.2019 року на суму 765 621, 24 грн., №39 від 26.12.2019 року на суму 550 994, 66 грн., №40 від 26.12.2019 року на суму 2 685 727, 38 грн., №41 від 30.06.2020 року на суму 2 342 439, 42 грн., №42 від 31.07.2020 року на суму 20 849, 64 грн., №43 від 31.07.2020 на суму 26 932, 44 грн., №44 від 31.07.2020 року на суму 294 430, 48 грн.

Зазначені вище довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та акти виконаних будівельних робіт форми КБ-2В наявні в матеріалах справи, підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками сторін. (т.1, а.с. 55-252, т. 2., а.с. 1-83).

Також місцевим господарським судом встановлено, що відповідач свого обов`язку з повної та своєчасної оплати виконаних робіт належним чином не здійснив, сплативши лише 41 088 009, 90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №УКС/767 від 16.12.2019 року на суму 9 725 172, 10 грн., №УКС/1 від 03.01.2020 року на суму 5 000 000, 00 грн., №УКС/8 від 09.01.2020 року на суму 3 000 000, 00 грн., №УКС/29 від 14.01.2020 року на суму 10 514 719, 26 грн., №УКС/27 від 14.01.2020 року на суму 2 020 158, 64 грн., №УКС/28 від 14.01.2020 року на суму 462 223, 54 грн., №УКС/83 від 23.01.2020 року на суму 1 165 516, 86 грн., №УКС/197 від 19.03.2020 року на суму 600 000, 00 грн., №УКС/203 від 20.03.2020 року на суму 5 000 000, 00 грн., №УКС/259 від 30.04.2020 року на суму 2 900 219, 50 грн., №УКС/126 від 13.04.2021 року на суму 700 000, 00 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9 367 059, 40 грн. (т.2, а.с. 84-94).

Крім того в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків за договором станом на 31.12.2020 року в якому підтверджена заборгованість відповідача в сумі 10 067 059, 40 грн. (т.2, а.с. 95).

29.09.2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості №190 від 20.09.2021 року, яка була вручена 23.09.2021 року. (т.2, а.с. 96-99).

Листом №51/17758 від 11.10.2021 року у відповідь на претензію, відповідач визнав вимоги позивача обґрунтованими та повідомив про наявність істотних труднощів у зв`язку з нестачею фінансування, зазначивши, що після надходження фінансових коштів заборгованість буде сплачена у повному обсязі. (т.2, а.с. 100-101).

Місцевий господарський суд відповідно до матеріалів справи встановив факт виконання робіт, визначених умовами договору від 26.02.2019 року №02/19, та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, відповідно дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 9 367 059, 40 грн.

Також, суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за виконані роботи, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 962 012, 17 грн. за загальний період прострочення з 08.07.2019 року по 27.10.2021 року та інфляційних втрат у розмірі 1 310 658, 22 грн. за загальний період прострочення з 06.08.2019 року по 30.09.2021 року.

Звертаючись з апеляційної скаргою, відповідач не погоджується з місцевим господарським судом лише в частині стягнення 3% річних в розмірі 962 012, 17 грн.

Отже, колегія суддів керуючись ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, здійснює перегляд справи №910/17556/21 в межах та доводів апеляційної скарги, а саме в частині стягнення 3% річних в розмірі 962 012, 17 грн.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1. ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Окремим видом договору підряду є договір будівельного підряду.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, а частинами 1, 2 статті 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вже вище було зазначено, місцевий господарський суд відповідно до матеріалів справи встановив факт виконання робіт позивачем, визначених умовами договору від 26.02.2019 року №02/19, та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, й відповідно наявність боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 9 367 059, 40 грн., що в свою чергу не оспорюється відповідачем.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних в розмірі 962 012, 17 грн. відповідач наполягає на відсутність його вини в простроченні оплати за виконані роботи, у зв`язку з значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом» та суттєвим зменшенням обсягу відпущеної електроенергії, виникла фінансова криза неплатежів.

При цьому частиною 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак, остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Відповідач у своїх аргументах не заперечує факт порушенням ним своїх зобов`язань перед позивачем у спірних правовідносинах за укладеним з позивачем договором

Разом з тим, згідно із правилом, закріпленим в частині другій статті 19 ГПК України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З огляду на приписи ч. 2 статті 617 ЦК України та ч. 2 статті 218 ГК України в даному випадку, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на відсутність його вини у невчасному виконанні зобов`язань з оплати виконаних робіт, оскільки відсутність коштів у боржника, а також недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт.

З огляду на зазначене вище правомірним є задоволення позову судом першої інстанції про стягнення з відповідача та 3 % річних в розмірі 9 367 059, 40 грн.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів переглянувши рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року у справі №910/17556/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року у справі № 910/17556/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 року у справі №910/17556/21.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17556/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.11.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко