РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2022Справа № 910/5703/22

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/5703/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

до Державного підприємства "Радіовимірювач"

про стягнення 508 286, 80 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Радіовимірювач" про стягнення 508 286,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу № 10/21 від 22.10.2021, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 486 048,44 грн, за прострочення сплати якої нарахована пеня в сумі 22 238,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви.

21.07.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" надійшла заява про усунення недоліків з відповідними додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

04.08.2022 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме відповіді на адвокатський запит, наданої ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», відповідно якої Товариство повідомило, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56ХО0000Е8К31007 був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" (ЕІС-код 56X70Х) у періоди з 01.12.2021 по 31.12.2021 таз 01.02.2022 по 28.02.2022.

Також, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» проінформувало, що обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56ХО0000Е8К31007 у періоди з 01.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.02.2022 по 28.02.2022 та віднесений в алокацію постачальника ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" (ЕІС-код 56X70Х), становить: з 01.12.2021 по 31.12.2021 -23 085,00 м3; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 5 881, 00 м3.

05.09.2022 відповідачем в системі «Електронний суд» було сформовано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому заявник просить суд до закінчення дії в країні правового режиму воєнного стану оголосити перерву у судовому засіданні у справі №910/5703/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» до Державного підприємства «Радіовимірювач» про стягнення 508 286,80 грн.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 25.08.2022 набув чинності Закон України від 27.07.2022 № 2455-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» (надалі по тексту - Закон № 2455-ІХ).

Вказаним Законом № 2455-ІХ, пункт 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі по тексту - Закон № 1404-VIII) було доповнено, зокрема, новими дванадцятим та тринадцятим абзацами, за змістом яких: у період дії воєнного стану встановлено заборону на вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України (абзац 12). Дія заборони, встановленої абзацом дванадцятим цього пункту, не поширюється на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці дванадцятому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення (абзац 13).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (із змінами та доповненнями, внесеними Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022) з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 до 21 листопада 2022 в Україні запроваджено правовий режим воєнного стану.

Відповідач по справі - Державне підприємство «РАДІОВИМІРЮВАЧ» (код згідно ), згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.02.2014 № 70-р, включене до Переліку підприємств оборонно-промислового комплексу.

З наведеного убачається, що ДП «РАДІОВИМІРЮВАЧ» є підприємством оборонно-промислового комплексу, визначеним в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та на нього, починаючи з 25.08.2022, поширюється обмеження у вигляді заборони на будь-яке стягнення з нього грошових коштів за судовим рішенням, окрім рішень, стягувачами за якими є особи, перелічені у абзаці тринадцятому пункту 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення (перенесення) розгляду справи до закінчення дії в країні правового режиму воєнного стану, зазначає наступне.

Частиною 2 та 3 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а відтак, оголосити перерву у судовому засіданні у порядку спрощеного провадження без виклику сторін є неможливим.

Стосовно того, що ДП «РАДІОВИМІРЮВАЧ» є підприємством оборонно-промислового комплексу, визначеним в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та на нього, починаючи з 25.08.2022, поширюється обмеження у вигляді заборони на будь-яке стягнення з нього грошових коштів за судовим рішенням, окрім рішень, стягувачами за якими є особи, перелічені у абзаці тринадцятому пункту 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, суд відзначає, що частиною 1 ст. 12 закон України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу є правом, а не обов`язком стягувача.

Окрім того, судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи до закінчення дії в країні правового режиму воєнного стану.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, інших заяв чи клопотань по суті спору суду не надав.

Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 ГПК України та частини другої ст. 178 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

22.10.2021 між Державним підприємством "Радіовимірювач" (за договором - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (за договором - Постачальник) укладено Договір постачання природного газу № 10/21.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, за результатами конкурсу (ідентифікатор закупівлі №UA-2020-12-10-171349880) та на підставі умов укладеної між Сторонами додаткової угоди до Договору за формою визначеною у Додатку № 1 до цього Договору (далі - Додаткова угода), по результатам аукціонів (відборів) Постачальник зобов`язується поставити Споживачу в період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. природний газ (далі - газ, код за ДК 021:2015 Код 09120000-6) у необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені умовами Договору та відповідної Додаткової угоди.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ в обсязі до 30 тис. куб. метрів.

У відповідності до п. 2.4. Договору, обсяги газу, що визначені в п.2.2. цього Договору, є плановими та можуть змінюватись Сторонами шляхом щоденного коригування впродовж поточного газового місяця за наявності «Заявки на коригування планових розподілів обсягів постачання природного газу», яку Споживач надає Постачальнику до 17:00 годин дня, в якому відбувається коригування. Зміна обсягів замовленої потужності може здійснюватися за допомогою щоденного коригування впродовж поточного газового місяця шляхом подання Постачальнику заявки до 13:00 години дня, що передує дню щодо якого відбувається коригування.

Пунктом 2.12. цього Договору визначено, що приймання-передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання Сторонами щомісячних Актів приймання-передачі газу і розрахунку вартості перевищень потужності та відхилення фактичних обсягів спожитого газу над замовленим обсягом. Ці акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Акти приймання-передачі природного газу складаються Постачальником, підписуються і скріплюються його печаткою та направляються Споживачу до 12 (дванадцятого) числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу. Протягом трьох робочих днів з дня отримання проекту Акта від Постачальника Споживач зобов`язаний підписати та кріпити печаткою Акти приймання-передачі природного газу або надати Постачальникові обґрунтовані зауваження. Підписані та скріплені печаткою Акти приймання-передачі природного газу Споживач зобов`язаний направити на адресу Постачальника протягом 3 (трьох) днів з дня їхнього підписання. (п. 2.13. Договору).

Відповідно до п. 3.1. цього Договору, ціна за 1 000,0 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу для власних потреб за цим Договором на окремий розрахунковий період (окремий місяць) формується відповідно до результатів конкурсу (ідентифікатор закупівлі №UA-2020-12-10-171349880) та фіксується у кожній окремій Додатковій угоді до Договору.

Пунктом п. 3.2. Договору визначено, що ціна природного газу для виробництва теплової енергії зазначається згідно п. 3.7. даного Договору та відповідно до наявних діючих даних НАК "Нафтогаз Україна" та фіксується у додатковій угоді до Договору.

Загальна ціна постачання газу за цим Договором визначається відповідно до всіх укладених Додаткових угод (п. 3.3. Договору).

Пунктом 3.4. Договору також визначено, що ціна газу включає в себе всі витрати Постачальника, пов`язані з передачею газу до місця призначення, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються Постачальником, а також всі інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору.

Відповідно до п. 3.5 Договору, ціна газу в кожному окремому місяці протягом 2021 року за цим Договором є фіксованою та відповідає ціні аукціону у відповідному місяці.

Ціна кожного відповідного місяця (розрахункового періоду) фіксується у Додатковій угоді до цього Договору (п. 3.6. Договору).

Згідно п. 3.8. Договору, в подальшому тариф на послуги замовленої потужності може змінюватися, в тому числі протягом місяця споживання, при набранні чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України. У таких випадках змінений тариф визначається шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до Договору.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що оплата вартості замовлених обсягів газу за Договором здійснюється Споживачем на підставі наданих Постачальником щомісячних рахунків наступним чином: підпункт 4.1.1. Договору: 50% сплачується до 15-го числа (включно) місяця поставки газу за замовлений обсяг на місяць; підпункт 4.1.2. Договору: остаточний розрахунок проводиться до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (за фактом) за фактично спожитий обсяг за попередній місяць.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі, якщо гранична дата розрахунку випадає на святковий або вихідний день, то вона автоматично переноситься на перший робочий день після свята та/або вихідного дня.

Датою оплати вартості отриманого газу відповідно до цього Договору є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 4.4. Договору).

Згідно п. 6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (п. 6.2. Договору).

У відповідності до п. 10.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами, скріплення відбитками печаток Сторін (за наявності), вводиться в дію з дати укладення Додаткової угоди до Договору про постачання газу у відповідному розрахунковому періоді, та діє в частині постачання газу протягом строку, вказаного в Додатковій угоді, але в будь-якому випадку до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їхнього здійснення.

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, Договір вважається призупиненим в частині зобов`язань з постачання газу протягом строку, в якій не діє Додаткова угода до Договору, та з дати, з якої постачання газу Споживачеві буде здійснювати новий/ інший постачальник, до вступу в дію іншої Додаткової угоди до цього Договору про постачання газу у відповідному розрахунковому періоді.

Також, 24.11.2021 між ДП "Радіовимірювач" та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" укладена Додаткова угода № 1 до Договору постачання природного газу № 10/21 від 22.10.2021 року, якою Сторони дійшли згоди про наступне:

1. На виконання умов п.3.1. Договору, Сторони погодили встановити ціну газу на розрахунок період з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року в наступному розмірі: « 3.1. Ціна за 1 000,0 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу для власних потреб за цим Договором з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року складає 27 999,49 грн. (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 49 копійок) без ПДВ, додатковий тариф на послуги з замовленої потужності на внутрішніх точках виходу з ГТС України, який становить за 1000,0 куб.м. на добу без урахування податку на додану вартість 136,58 грн. (сто тридцять шість грн. 58 коп.), відповідно до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013. Загальна ціна 1000,0 (однієї тисячі) кубічних метрів природного газу для власних потреб на дату укладення Додаткової угоди складає 28 136,07 грн. (двадцять всім тисяч сто тридцять шість грн. 07 коп.), крім того ПДВ 20% - 5 627,21 грн. (п`ять тисяч шістсот двадцять сім грн. 21 коп.), разом за 1000,0 куб.м. природного газу на власні потреби - 33 763,28 грн. (тридцять три тисячі сімсот шістдесят три грн. 28 коп.) з урахуванням ПДВ.

2. В усьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, Сторони керуються умовами договору.

3. Ця Додаткова угода набуває чинності з 01.12.2021р. і діє до 31.12.2021р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даною Додатковою угодою та є невід`ємною частиною Договору.

Так, позивачем згідно рахунку на оплату № 3896 від 31.12.2021 року у грудні 2021 року було поставлено Відповідачу 23,085 тис.м3 природного газу за ціною 27 999,49 грн, а всього на загальну суму 775 641,88 грн, а також направлено Акт № УГР00004295 від 31.12.2021 р. прийому-передачі природного газу на загальну суму 775 641,88 грн.

Крім того, позивач направив відповідачу рахунок на оплату № 3897 від 31.12.2021 року за послуги з компенсації тарифу за послуги замовленої потужності, компенсації послуги перевищення замовленої договірної потужності та компенсації витрат за небаланс природного газу у грудні 2021 року на загальну суму 22 865,00 грн. з ПДВ та Акт надання послуг № 4398 від 31.12.2021 р. на загальну суму 22 865,00 грн.

Рахунок № 3896 від 31.12.2021 року на оплату природного газу за грудень 2021 року на загальну суму 775 641,88 грн. з ПДВ та рахунок № 3897 від 31.12.2021 року на оплату компенсації тарифу за послуги замовленої потужності у сумі 4 097,40 грн., компенсації послуги перевищення замовленої договірної потужності у сумі 486,82 грн. та компенсації витрат за небаланс природного газу у сумі 14 469,95 грн. у грудні 2021 року у загальному розмірі 22 865,00 грн. з ПДВ відповідачем були оплачені не в повному обсязі.

Так, відповідачем фактично рахунок № 3897 від 31.12.2021 оплачено частково у сумі 2 458,44 грн., рахунок № 3896 від 31.12.2021 на оплату природного газу за грудень 2021 року оплачено у сумі 310 000,00 грн, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за період 01.01.2021 по 20.06.2022.

Оскільки вищевказані акти не були підписані з боку відповідача, а рахунки повністю не оплачені у строк, визначений пп. 4.1.2. Договору, 27.05.2022 ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося до ДП "Радіовимірювач" з претензією № 65-Ю2, в якій вимагало погасити заборгованість у розмірі 486 048,44 грн, що виникла за поставлений природний газ та надані послуги у грудні 2021 року за Договором постачання природного газу № 10/21 від 22.10.2021.

При цьому, до вказаної претензії позивачем були долучені рахунки на оплату № 3897 від 31.12.2021, № 3896 від 31.12.2021, акт прийому-передачі природного газу №УГР00004295 від 31.12.2021 р., акт надання послуг № 4398 від 31.12.2021 р.

На підтвердження направлення претензії з додатками позивачем надано до справи опис вкладення від 28.05.2022 № 108 та згрупований список відправлень № 4596 від 30.05.2022.

Натомість, відповідач свої фінансові зобов`язання за Договором постачання природного газу № 10/21 від 22.10.2021 не виконав, рахунки не оплатив, підписані та скріплені печаткою акт прийому-передачі природного газу №УГР00004295 від 31.12.2021 р. та акт надання послуг № 4398 від 31.12.2021 р. позивачу не повернув та не здійснив кінцевий розрахунок за поставлений природний газ у грудні 2021 року. Відповідь на вказану претензію не надав.

У зв`язку із вище викладеними обставинами та невиконанням ДП "Радіовимірювач" своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу № 10/21 від 22.10.2021 щодо повної оплати поставленого ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" природного газу у грудні 2021 року у загальній сумі 465 641,88 грн. та відшкодування витрат за послуги з компенсації тарифу за послуги замовленої потужності у грудні 2021 року у сумі 20406,56 грн., позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку відповідачу природного газу у грудні 2021 року на суму 775 641,88 грн, а також надав послуги з замовленої потужності.

Натомість, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені Договору та у строк, визначений умовами укладеного між сторонами Договору, не здійснив повну оплату поставленого товару та наданих послуг. У зв`язку з чим у відповідача перед позивачем існує заборгованість на загальну суму 486 048,44 грн, розмір якої відповідачем не спростований.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу № 10/21 від 22.10.2021 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 486 048,44 грн заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 86427,31 грн нарахованої з 21.01.2022 по 06.07.2022.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом, відповідач у строк, визначений п.4.1 договору свого обов`язку зі сплати за отриманий у лютому 2022 року природний газ не виконав, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені.

Позивачем при здійсненні розрахунку пені було застосовано подвійну облікову ставку Національного банку України, оскільки 0,1 відсоток від суми простроченого платежу за кожен день прострочення складав більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені у розмірі 22 238,36 грн, судом встановлено, що він є арифметично невірним. За розрахунком суду пеня за визначений позивачем період становить 58059,48 грн, тобто більше, ніж заявлено позивачем.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає право учаснику справи вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 ГПК України).

Водночас, приймаючи розмір пені, заявлений позивачем до стягнення, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 22 238,36 грн.

Суд зазначає, що ст.129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд зазначає, що на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості позивачем було надано суду належні та вірогідні докази поставки відповідачу товару.

В той же час, відповідачем у справі, будь-яких доказів в обґрунтування своєї позиції суду не надано.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Радіовимірювач" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 24/26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, офіс 201, ) суму основної заборгованості у розмірі 486 048, грн 44 коп., пеню у розмірі 22 238 грн 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 7624 грн 29 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.11.2022.

Суддя А.І. Привалов