ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3600/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали справи

за позовом заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, буд. 21-А,

в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах

1. Міністерства оборони України

03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6,

2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмакова, буд. 1,

до Фізичної особи-підприємця Андреєва Михайла Юрійовича

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів:

1. Фонд державного майна України

01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9

2. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

03039, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 50,

про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії

за участі представників сторін:

прокурор: Чередник Д.В., посвідчення №057948 від 11.11.2020;

позивача - 1: Сергута Г.О., паспорт серія НОМЕР_2 від 26.10.2009, витяг з ЄДРПОУ;

позивача - 2: Липовенко Ю.О., довіреність б/н від 10.01.2022, паспорт № НОМЕР_3 ;

відповідача: Печененко С.М., посвідчення №2731 від 09.04.2019, ордер серії АІ №1250449 від 11.07.2022;

третьої особи - 1: не з`явився;

третьої особи - 2: не з`явився,

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №3549/21 від 06.12.2021) заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Фізичної особи-підприємця Андреєва Михайла Юрійовича про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірними діями відповідача щодо користування нерухомим майном після закінчення строку дії договору про надання тимчасових послуг №331 від 23.06.2020, що укладений між відповідачем та позивачем -2 та неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за вищевказаним договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 13.01.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 333/22 від 10.01.2022) з клопотанням в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшло клопотання (вх. № 687/22 від 13.01.2022) про продовження процесуальних строків.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача-2 надійшла відповідь на відзив (вх. № 697/22 від 13.01.2022).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2022 підготовче засідання відкладено на 08.02.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшов лист (вх. №1599/22 від 24.01.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшла відповідь на відзив (вх. № 1665/22 від 25.01.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшли письмові пояснення (вх. № 2130/22 від 31.01.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача-1 надійшла заява свідка (вх. № 2179/22 від 01.02.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшло клопотання про продовження процесуального строку (вх. № 2190/22 від 01.02.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про виключення доказів, що подані позивачем-2, через те, що вони викликають сумнів з приводу їх достовірності або є підробленими (вх. № 2800/22 від 08.02.2022).

У судове засідання 08.02.2022 з`явились прокурор та представники сторін, представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового засідання повідомлялись.

У судовому засіданні 08.02.2022 розглянуто заяву відповідача про виключення доказів, що подані позивачем-2, через те, що вони викликають сумнів з приводу їх достовірності або є підробленими (вх. № 2800/22 від 08.02.2022), за результатом розгляду постановлено ухвалу суду, в порядку частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання - про відмову у задоволенні вказаної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до частини 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Доводи, якими відповідачем обґрунтовано заяву щодо договору № 1156, з одного боку, стосуються його змісту щодо наявності істотних умов договору, тобто, укладеності договору, а не достовірності наданого суду доказу, відтак, не беруться судом до уваги, зважаючи на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, з іншого боку - стосовно аргументів про виключення договору як доказу у зв`язку із тим, що відповідач не пам`ятає, чи підписував цей договір, судом роз`яснено у судовому засіданні, що таких пояснень представника відповідача недостатньо для ігнорування судом наданого договору і належними діями для оцінки таких обставин має бути особиста заява самого відповідача та клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи підпису відповідача на оригіналі договору, судом також враховано, що копія договору, що надана суду - засвідчена належним чином, щодо аргументів про те, що звіт про незалежну оцінку майна № 01/0620 не засвідчений відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020, то судом враховано, що відповідачем не зазначено, яких саме вимог не дотримано при засвідченні копії звіту, натомість, за висновками суду, наявні усі реквізити належного засвідчення на копії звіту у матеріалах справи, інші доводи щодо доказів мають бути оцінені за наслідками їх дослідження у судовому засіданні з розгляду справи по суті, відповідно до статті 210 Господарського процесуального кодексу України, одночасно, судом враховано, що вказані докази подано з дотриманням вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання прокурора про продовження процесуального строку (вх. № 2190/22 від 01.02.2022) на надання відповідей на запитання, що поставлені відповідачем в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовані необхідністю витребування та опрацювання великого обсягу інформації для надання вказаних відповідей.

Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зважаючи на обґрунтованість вказаної заяви, з метою забезпечення принципу змагальності сторін господарського судочинства та для з`ясування всіх обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 01.03.2022.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Наказом голови Господарського суду Київської області від 03.03.2022 №3 встановлено особливий режим роботи Господарського суду Київської області в умовах воєнного стану, зокрема, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участі учасників судового процесу для запобігання загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду.

Зважаючи на вказане, судове засідання 01.03.2022 не відбулось.

Згідно з наказом голови Господарського суду Київської області від 01.04.2022 № 4 відновлено проведення відкритих судових засідань за участі учасників судового процесу в Господарському суді Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.05.2022 підготовче засідання у справі призначене на 24.05.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшли пояснення щодо відповідей на поставлені відповідачем питання (вх. № 2190/22 від 01.02.2022).

У судове засідання 24.05.2022 з`явились прокурор і представники сторін справи та надали усні пояснення у справі, представники третіх осіб у судове засідання не з`явились.

У судовому засіданні 24.05.2022 представником відповідача заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи.

У судовому засіданні 24.05.2022 оголошено перерву до 26.05.2022 о 12:00 з метою надання відповідачу можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2022 повідомлено сторін, що підготовче засідання відбудеться 26.05.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява-заперечення щодо наданого позивачем - 2 клопотання про долучення доказів (вх. № 5757/22 від 26.05.2022).

У судове засідання 26.05.2022 з`явились прокурор і представники сторін справи та надали усні пояснення у справі, представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені.

У судовому засіданні 26.05.2022 прокурор подав письмову заяву про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви щодо площі спірних приміщень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2022 заяву прокурора про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви задоволено. Подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням виправлень, відповідно до заяви прокурора про виправлення описки від 26.05.2022, а саме: у пункті 2 прохальної частини позовної заяви замість площі спірного нежилого приміщення 145,6 кв. м вважати вірною площу 156,4 кв. м, крім цього, судом закрито підготовче провадження у справі №911/3600/21 та призначено справу до розгляду по суті на 21.06.2022.

У судовому засіданні 21.06.2022 оголошено перерву до 12.07.2022, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 8406/22 від 12.07.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від третьої особи - 1 надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 8413/22 від 12.07.2022).

У судовому засіданні 12.07.2022 оголошено перерву до 19.07.2022, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від третьої особи - 1 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (вх. №8441/22 від 12.07.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява-заперечення на пояснення третьої особи - 1 (вх. №734/22 від 15.07.2022).

У судове засідання 19.07.2022 з`явились: прокурор, представники позивачів, представник відповідача та представник третьої особи - 2, представник третьої особи - 1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений.

У судовому засіданні представники сторін та третіх осіб виступили зі вступним словом, суд закінчив стадію вступного слова, але не почав стадію з`ясування обставин та дослідження доказів, зважаючи на закінчення робочого дня та оголосив перерву до 04.08.2022 о 12:00.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2022 повідомлено учасників справи №911/3600/21, що судове засідання відбудеться 04.08.2022 о 12:00.

У судове засідання 04.08.2022 з`явилися прокурор, представники позивачів та відповідача, представники третіх осіб не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені.

У судовому засіданні суд зупинився на стадії з`ясування обставин і дослідження доказів у зв`язку із закінченням часу на судове засідання та графік судових засідань у Господарському суді Київської області.

У судовому засіданні 04.08.2022 оголошено перерву до 16.08.2022 о 15:45, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.08.2022 повідомлено учасників справи, що наступне судове засідання відбудеться 16.08.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 10259/22 від 11.08.2022), в яких заявлене клопотання про виправлення описки у пункті 2 позовної заяви.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від прокурора надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 10397/22 від 15.08.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про заперечення письмових пояснень (вх. № 07-21/974/2022 від 16.08.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача - 2 надійшло клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на оплату правничої допомоги (вх. № 10534/22 від 16.08.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача - 2 надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 10563/22 від 16.08.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 10684/22 від 16.08.2022).

У судове засідання з`явились прокурор, представники позивача - 1, позивача - 2 та відповідача, представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені.

У судовому засіданні представник позивача - 1 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. №10940/22 від 16.08.2022).

У судовому засіданні суд зупинився на стадії з`ясування обставин і дослідження доказів у зв`язку із закінченням робочого дня.

Крім того, суд у судовому засіданні постановив ухвалу від 16.08.2022, якою заяву Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (вх. №10259/22 від 11.08.2022) про виправлення описки у пункті 3 прохальної частини позовної заяви - задоволено повністю.

Враховуючи обставини справи, з метою забезпечення дотримання принципу змагальності сторін господарського судочинства, для надання сторонам можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права, суд дійшов висновку про оголошення перерви в даному судовому засіданні до 30.08.2022 о 15:30, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

30.08.2022 у судове засідання з`явились прокурор, представники позивачів, представник відповідача, представники третьої особи-1 та третьої особи-2 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

За результатами розгляду в судовому засіданні матеріалів справи, з урахуванням позицій усіх учасників судового процесу та вимог чинного законодавства, суд

встановив:

23.06.2020 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква Міністерства оборони України та Фізичною особою - підприємцем Андреєвим Михайлом Юрійовичем укладено Типовий договір № 531 про надання тимчасових послуг, за умовами якого Квартирно - експлуатаційний відділ м. Біла Церква надає послуги по тимчасовому виділенню приміщення площею 156,4 кв.м для роботи Фізичної особи - підприємця Андреєва Михайла Юрійовича за адресою: АДРЕСА_2 , інв. № 220 (пункт 1 договору). За надані тимчасові послуги Фізична особа - підприємець Андреєв Михайло Юрійович сплачує 3800,00 грн. в місяць (пункт 3 договору). Вказаний договір діє до 31.12.2020 (пункт 4 договору).

Факт реалізації вказаного договору підтверджується наданими позивачем копіями актів наданих послуг та випискою по рахункам, згідно з якими Фізична особа - підприємець Андреєв Михайло Юрійович отримував у користування вказане вище майно та сплачував за його використання кошти.

При цьому, згідно з наданим суду актом про виявлення самовільного зайняття (неправомірного вилучення) земель оборони або нерухомого майна, 27.05.2021 на території військового містечка № 50 м. Біла Церква в присутності начальника Квартирно - експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України підполковника Ігоря Горобця та інженера проектно-кошторисної групи Квартирно - експлуатаційного відділу м. Біла Церква Міністерства оборони України Юлії Баранової виявлено ознаки самовільного зайняття будівлі інв. № 220 «Склад без опалення» площею 207,3 м2. Згідно з текстом вказаного акту: «ворота до будівлі закриті на замок, ключі відсутні. Начальником об`єднано паливно-матеріального складу КЕВ м. Біла Церква Людмилою Місєврою, яка відповідає за охорону вказаної будівлі, надано усне пояснення, що будівля здається в оренду. Станом на 27.05.2021 в КЕВ м. Біла Церква не підписано жодного договору по оренді на будівлю інв. № 220 військового містечка № 50 м. Біла Церква. Самовільне зайняття будівлі інв. № 220, військового містечка № 50м. Біла Церква здійснено, зі слів начальника об`єднано паливно - матеріального складу ОСОБА_1 , громадянином - Андреєвим Михайлом Юрійовичем . Під час спілкування по телефону з Андреєвим Михайлом Юрійовичем , ним був підтверджений факт оренди будівлі інв. № 220 розташованої на території військового містечка № 50 м. Біла Церква.».

Станом на дату подачі позовної заяви, вказане приміщення Фізичною особою - підприємцем Андреєвим Михайлом Юрійовичем не звільнене, доказів повернення майна суду не надано.

Згідно з поясненнями, наданими суду Фондом державного майна України, спірне орендоване майно не відноситься до сфери управління або відання Фонду державного майна України або його регіональних відділень та, відповідно до даних Єдиного реєстру об`єктів державної власності, який формується та ведеться Фондом, належить до сфери управління Міністерства оборони України, а саме: вказане майно належить на праві власності Міністерству оборони України та перебуває на праві господарського відання Квартирно - експлуатаційного відділу м. Біла Церква, що підтверджується довідкою від 14.09.2021 № 2507 та технічним паспортом від 03.11.2020 № ЛС 187.

На адресу відповідача 23.06.2021 позивачем-2 рекомендованим листом з описом вкладення надіслано: 1) акт про самовільне заняття рухомого майна; 2) рахунок №458 від 17.06.2021; 3) розрахунок плати за надання послуг.

Крім того, 20.08.2021 рекомендованим листом з описом вкладення позивачем-2 надіслано відповідачу повідомлення про необхідність явки відповідача 30.08.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , склад інв. № 220 для складення акту прийому - передачі спірного приміщення.

За твердженнями позивача-2, відповідач на вказані листи не відреагував, матеріали справи не містять доказів протилежного.

За результатами аналізу правовідносин сторін та змісту договору між ними, суд дійшов висновку про нікчемність вказаного правочину у зв`язку із таким.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 530/1995/18 від 28.09.2022, нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду.

По-перше, під час розгляду справи вирішувалось питання правової природи спірного договору: за твердженнями відповідача вказаний договір є договором про надання послуг і до нього мають застосовувались загальні норми чинного законодавства, що регулюють такі правовідносини.

Натомість, за результатами аналізу змісту спірних правовідносин сторін та тексту спірного договору, зокрема, його предмету, суд дійшов висновку, що сторонами укладений удаваний правочин.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з частиною 3 статті 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

За частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За Типовим договором про надання тимчасових послуг № 531 від 23.06.2020 Квартирно - експлуатаційний відділ м. Біла Церква надає послуги по тимчасовому виділенню приміщення площею 156,4 кв.м для роботи Фізичної особи - підприємця Андреєва Михайла Юрійовича, за адресою: АДРЕСА_2 , інв. № 220 (пункт 1 договору); за надані тимчасові послуги Фізична особа - підприємець Андреєв Михайло Юрійович сплачує 3800,00 грн. в місяць (пункт 3 договору); вказаний договір діє до 31.12.2020 (пункт 4 договору), такий зміст договору свідчить, що сторони договору насправді вчинили договір про оренду, а, відтак, за вимогами статті 235 Цивільного кодексу України, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

По-друге, спірний у справі договір оренди порушує вимоги абзацу 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», положення Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778 «Про затвердження Порядку надання дозволу військовими частинами Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна», Наказу Міністерства оборони України № 155 від 21.03.2017 за умовами яких передача військового майна в оренду здійснюється виключно за результатами конкурсів, які проводяться або уповноваженими ним органами військового управління чи безпосередньо військовими частинами.

Вказана умова є ключовою для укладення таких договорів. У той же час, відповідачем не спростовано заявлені позивачем-2 факти того, що вказаний договір укладений не тільки без проведення будь-якого конкурсу, проте, і без фактичного відома Міністерства оборони України та погодження уповноваженими ним органами військового управління. Таким чином, договір є нікчемним за своєю правовою природою.

У той же час, факт користування вказаним майном підтверджений позивачем-2 наданими суду копіями: 1) акту наданих послуг; 2) рахунку на оплату, відповідно до якого відповідач здійснив перерахування обумовленої договором орендної плати на рахунок позивача-2; 3) актів службового розслідування, згідно з якими факт самовільного використання спірного майна у заявлений позивачем-2 період встановлений службовими особами позивача-2; 4) виписок по рахунках щодо оплати відповідачем комунальних послуг, наданих для експлуатації спірного приміщення; 5) рахунки та акти про виконані роботи по наданню комунальних послуг, оформлені на ім`я відповідача.

Відповідач не навів достатніх аргументів та доказів на спростування вказаних документів, що підтверджують використання ним спірного приміщення, не надав доказів існування у нього інших правовідносин, у межах яких він здійснював оплати і приймав постуги за вказаними вище документами.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на таке.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Тлумачення як статті 3 Цивільного кодексу України загалом, так і пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 759/9443/17).

У пункті VII.-2:101 Книги VII Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.

У статті VII-3:101 Книги VII Модельних правил європейського приватного права щодо змісту збагачення зазначено, що особа вважається збагаченою у випадку: a) збільшення доходів або зменшення обов`язків; b) отримання послуги або результатів виконаної роботи; c) користування чужим майном.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19 вказано, що «аналіз змісту статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що цивільне законодавство що охоплюється безпідставно набутим майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). Наприклад, у статті VII-3:101 Книги VII Модельних правил європейського приватного права (Draft Common Frame of Reference. Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law) щодо змісту збагачення зазначено, що особа вважається збагаченою у випадку: a) збільшення доходів або зменшення обов`язків; b) отримання послуги або результатів виконаної роботи; c) користування чужим майном. Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України, із застосуванням телеологічного способу її тлумачення, свідчить, що цією нормою до випадків безпідставного набуття та збереження майна віднесено також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона згідно закону мала віддати (перерахувати) іншій особі в силу покладеного на неї законом зобов`язання. Тобто зменшення обов`язку.

У справі, що розглядається, Фізична особа - підприємець Андреєв Михайло Юрійович фактично користувався і продовжує користуватись майном, на безоплатне користування яким у нього відсутні правові підстави. Такий підхід до розуміння норми статті 1212 Цивільного кодексу України відповідає змісту інституту набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, адже очевидно, що у наведений спосіб відбувається збагачення відповідача за рахунок не сплати позивачу орендних платежів та зменшення (звільнення) позивача від можливості отримати, через передачу вказаного майна у законний спосіб іншому орендарю, відповідну оренду плату.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України).

Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку висновку, що до безпідставно набутого майна набувача, з урахуванням розумності, відноситься користування чужим майном. При чому, позивач, якому належить майно, яким користувався набувач, має право вимагати від набувача повернення збагачення, яке б він отримав, якщо б майно перебувало у його віданні.

Частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Розмір щомісячних орендних платежів та, відповідно, заявлені позовні вимоги про стягнення основного боргу, розрахований відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами).

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про вірність розрахунку основного боргу із розмірів орендних платежів, що визначені відповідно до вищевказаної Методики розрахунку, що відповідає правовій природі повернення збагачення, яке б кредитор отримав, якщо б майно перебувало у його віданні, оскільки тільки у такому розмірі позивач-2 може визначати вартість такого користування.

Одночасно, зважаючи на відсутність у відповідача правових підстав перебувати у спірному приміщенні, він зобов`язаний повернути таке майно, відтак, позовна вимога про звільнення відповідачем спірного приміщення підлягає задоволенню.

Відповідно до остаточного розміру позовних вимог про стягнення заборгованості, що прийнятий судом, прокурором заявлено за період з 23.06.2020 по 25.11.2021 до стягнення 61371,20 грн. основного боргу, 5003,33 грн. пені, 1134,94 грн. 3% річних.

Прокурором обгрунтований розрахунок позовної вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 61371,20 грн. та врахована часткова сплата у розмірі 3800,00 грн., доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення орендної плати не спростовують вірності цих розрахунків, відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За статтею 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України пеня є одним із видів неустойки.

Зважаючи на вищевикладені висновки суду про нікчемність договору між сторонами, у спірних правовідносинах сторін відсутнє погодження у письмовій формі про нарахування пені за невиконання спірних грошових зобов`язань, відтак, позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами перевірки судом розрахунків позовних вимог про стягнення 3 % річних, з урахуванням заперечень відповідача, нікчемності договору, а, відтак, і нікчемності його положень, що визначають строки оплати щомісячних платежів, у зв`язку із чим, судом врахована правова природа орендних платежів як щомісячної оплати, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 3 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 595,38 грн.

Відповідачем також заперечена наявність у даній справі підстав для звернення прокурора з позовом, з огляду на вказане, судом враховане таке.

Підстави для представництва в суді інтересів держави встановлена прокурором за результатами вивчення стану додержання вимог законодавства про охорону державного майна.

Спірне у справі нерухоме майно належить на праві власності Міністерству оборони України.

Договір оренди щодо нього, що знайшло підтвердження під час розгляду справи, укладений з порушенням вимог законодавства, що регулює правовідносини з оренди державного та, зокрема, військового, майна, після закінчення строку дії договору приміщення орендарем не звільнене та наявна заборгованість зі сплати орендних платежів.

Власник майна - Міністерство оборони України, а також Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, у якого спірне майно перебуває на праві господарського відання, не вчинили дій із захисту порушених майнових прав держави, навіть більше - саме балансоутримувач уклав з відповідачем договір, що суперечить чинному законодавству.

Зважаючи на вказане, з урахуванням того, що прокуром у тексті позовної заяви детально обгрунтовані обставини, що викликали необхідність його звернення до суду, які підтвердились вищевикладеним, суд дійшов висновку, що захист інтересів держави у даній справі прокурором - виправданий та відповідає вимогам статті 1311 Конституції України, статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частині 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Результати розгляду справи

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності конкретизовано у частині 3 статті 13, частині 1 статті 76, частині 1 статті 78, частині 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Як визначено Верховним Судом, справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Европейський суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, у свою чергу, звертає увагу на те, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Отже, принцип змагальності не лише наділяє осіб, які беруть участь у справі, відповідними правами, але і покладає на них обов`язки подати наявні у них докази на підтвердження своїх вимог.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати прокурора покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судові витрати відповідача, на підставі частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із висновками суду про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача - залишаються за відповідачем.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги Заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, буд. 21-А, ) в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмакова, буд. 1, ) до Фізичної особи-підприємця Андреєва Михайла Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Андреєва Михайла Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити нежиле приміщення площею 156,4 кв. м за адресою: Київська область, м. Біла Церква, військове містечко №50 інв. №220.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Андреєва Михайла Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмакова, буд. 1, ) плату за користування нежилим приміщенням площею 156,4 кв. м за адресою: Київська область, м. Біла Церква, військове містечко №50 інв. №220 за період з 23.06.2020 по 25.11.2021 у розмірі 61371,20 грн. (шістдесят одна тисяча триста сімдесят одна гривня двадцять копійок) основного боргу, 595,38 грн. (п`ятсот дев`яносто п`ять гривень тридцять вісім копійок) трьох відсотків річних.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Андреєва Михайла Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (, р/р UA0082966, МФО 820172 в ДКСУ, м. Київ; 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, буд. 21-А) 4353,90 грн. (чотири тисячі триста п`ятдесят три гривні дев`яносто копійок) витрат по сплаті судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 28.11.2022.

Суддя С.О. Саванчук