ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Справа № 906/76/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Касянчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022, повний текст складено 25.07.2022, у справі №906/76/22 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест"

про стягнення 298 846 грн. 92 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 у справі №906/76/22 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 25.07.2022 у справі №906/76/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" про стягнення грошових коштів.

Апелянт зазначає, що додатковою угодою, яка була підписана сторонами, врегульовано питання оплати ремонту техніки, якою скаржник здійснював прибирання згідно договору №01/01/2020_ЦІ_ЧСТ від 01.01.2020.

Вказує, що оскільки скаржник здійснював ремонт власної техніки у субпідрядної організації, відповідач не міг виступати замовником в ремонті такої техніки, а також приймати результат такого ремонту. Тому сторонами і було укладено Додаткову угоду щодо ремонту техніки для прибирання, в якій на відповідача було покладено обов`язок оплачувати ремонт техніки, тобто компенсація скаржнику відповідачем за проведений ремонт.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/76/22 від 31.08.2022 витребувано матеріали справи №906/76/22 з Господарського суду Житомирської області. 13.09.2021 матеріали справи №906/76/22 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.10.2022 у справі №906/76/22 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 у справі №906/76/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 у справі №906/76/22; розгляд справи призначено на 15.11.2022 об 14:30 год.

Запропоновано відповідачу у строк до 25.10.2022 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено позивачу на електронну адресу, відомості про яку наявні в матеріалах справи, представник відповідача повідомлений секретарем судового засідання телефонограмою від 06.10.2022 (а.с. 184-185).

14.11.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 у справі №906/76/22, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 15.11.2022 з`явився представник відповідача, який заперечив доводи, апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та надав усні пояснення по суті спору. Позивач в судове засідання належного преставника не направив.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" (замовник) було укладено договір №01/01/2020_ЦІ_ЧСТ проведення прибиральних робіт з додатками (а.с. 16-19, 20-28).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується за завданням замовника виконувати роботи з прибирання приміщення замовника: адреса приміщення - Житомирська обл., Новоград-Волинський р-н., с. Чижівка, вул. Чижівська, 4, іменовані далі "Об`єкт", а замовник зобов`язується приймати й оплачувати ці роботи.

Згідно п. 4.5 договору виконавець щомісяця, не пізніше 1 числа наступного за місяцем в якому виконувались роботи зобов`язаний оформити у двох екземплярах і передати замовнику Акт про виконані роботи за календарний місяць.

Відповідно до п. 4.6. договору, замовник підписує й повертає другий екземпляр Акту виконавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання, або в цей же строк надає письмову аргументовану відмову від підписання Акту, вказавши на недоліки у виконаних роботах та терміни їх усунення виконавцем.

Відповідно до п. 4.7. договору, у випадку не підписання Акту замовником у встановлений п. 4.6. цього договору строк або ненадання аргументованої відмови від його підписання з переліком недоліків, роботи вважаються виконаними у повному обсязі, Акт виконаних робіт вважається підписаним обома сторонами, а замовник втрачає право в подальшому посилатися на недоліки в виконаній роботі.

Відповідно до п. 5.4. договору оплата проводиться замовником щомісяця протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня підписання Акту виконаних робіт.

01.09.2020 сторонами було підписано додаткову угоду №1 до договору, за умовами якої сторонами було досягнуто згоди, щодо доповнення Розділу 3 "Права та обов`язки замовника" пунктом 3.1.11. наступного змісту:

"3.1.11. Під час дії договору, забезпечити/оплатити вузловий та крупно-вузловий ремонт обладнання Виконавця (підлого-миючі машини акумуляторного типу з сидінням для оператора TENNAN T 16, 7). Вузли, які підлягають заміні: колесо приводне, електродвигун ведучого колеса, мотор редуктор щіток, усмоктувальна турбіна, клапан подачі води, актуатор підйому балки, актуатор щіткового вузла, балка усмоктувальна для поломийки, зарядний пристрій, блок управління провідним колесом, реле, гальмо, плата керування" (а.с. 29).

Додатковою угодою №LD/UA/2021/2989 від 25.06.2021 сторони продовжили строк дії договору до 31.07.2021 (а.с. 31).

01.02.2021 між ТОВ "Чистий світ технології" (замовник) та ФОП Євдакімовим С.В. (виконавець) було укладено договір №ТО/3-2021 про надання послуг технічного обслуговування та ремонту обладнання (а.с. 35-37).

За умовами п. 1.1 договору №ТО/3-2021 від 01.02.2021, виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги технічного обслуговування та/або ремонту промислової та побутової техніки та обладнання в порядку та на умовах, визначених цим договором.

05.02.2021 ФОП Євдакімов С.В. виставив ТОВ "Чистий світ технології" рахунок №11/0181 на оплату 109 408, 50 грн.

27.05.2021 ФОП Євдакімов С.В. виставив ТОВ "Чистий світ технології" рахунок №11/0685 на оплату 198 104, 61 грн.

09.07.2021 ФОП Євдакімов С.В. виставив ТОВ "Чистий світ технології" рахунок №11/0896 на оплату 48 654, 40 грн. (на загальну суму 356 167, 51 грн.) (а.с. 38-40).

Позивач за ремонт обладнання виставив відповідачу рахунки на загальну суму 298 846, 92 грн.

На підтвердження вартості ремонту обладнання в сумі 298 846, 92 грн. позивач надав до справи рахунки та акти надання послуг: № 101/03314 від 31.03.2021 на суму 102 087, 91 грн.; № 101/06147 від 30.06.2021 на суму 173 104, 61 грн.; № 101/07082 від 31.07.2021 на суму 23 654, 40 грн. (а.с. 52-57).

Згідно листа ТОВ "Чистий світ технології" від 23.07.2021, як стверджує позивач, останній передав відповідачу:

акт наданих послуг № 101/03314 від 31.03.2021 та рахунок на оплату № 101/03314 від 31.03.2021 на суму 102 087, 91 грн.;

акт наданих послуг № 101/06147 від 30.06.2021 та рахунок на оплату № 10/06147 від 30.06.2021 на суму 173 104, 61 грн.;

акт наданих послуг № 101/07082 від 31.07.2021 та рахунок на оплату № 101/07082 від 23.07.2021 на суму 23 654, 40 грн. (а.с. 41, 42).

30.09.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №30/09/21-1 з вимогою оплатити заборгованість на суму 298 846, 92 грн. (а.с. 43-46).

02.12.2021 позивач повторно направив відповідачу претензію №02/12/21-1 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 298 846, 92 грн., яка виникла за послуги з ремонту підлогомиючих машин та направив відповідачу рахунки та акти надання послуг № 101/03314 від 31.03.2021; № 101/06147 від 30.06.2021; № 101/07082 від 31.07.2021 (а.с. 47-50).

Позивач вказує, що відповідач вимоги претензій не виконав, відповіді на них не надав, акти надання послуг не підписав, обгрунтованої відмови від підписання актів не висловив.

Позивач, на підтвердження факту прийняття відповідачем ремонтних робіт, які були виконані раніше, подав до суду підписані двома сторонами акти надання послуг № 101/05159 від 22.05.2020 на суму 61 815, 64 грн., № 101/11365 від 30.11.2020 на суму 65 676, 37 грн., № 101/11135 від 30.11.2020 на суму 11 275, 88 грн. (а.с.32-34).

За твердженням позивача вартість робіт за вищевказаними актами сплачена відповідачем у повному обсязі.

Оскільки відповідач не оплатив вартість робіт за актами № 101/03314 від 31.03.2021; № 101/06147 від 30.06.2021; № 101/07082 від 31.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" 298 846, 92 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 у справі №906/76/22 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Місцевий господарський суд вказав, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо виконання ремонту обладнання позивача, а також не доведено факт виникнення у відповідача обов`язку зі сплати вартості ремонтних робіт техніки, виконаних іншою особою, в рамках договору №01/01/2018-ЦІ-ЧСТ від 01.01.2020.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем, з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг на підставі договору №01/01/2020_ЦІ_ЧСТ від 01.01.2020, регулювання якого здійснюється ГК України, ЦК України тощо.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу дії ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послуг, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послуг в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві платну в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено з матеріалів справи на виконання умов договору позивач надавав відповідачу послуги з прибирання приміщення замовника, а відповідач згідно актів про виконані роботи здійснював їх оплату.

Спір у сторін виник з приводу не оплати відповідачем вартості ремонту обладнання, використаного позивачем при виконанні робіт з прибирання приміщень відповідача.

На підтвердження факту проведення ремонтних робіт обладнання, позивач надав відповідачу акти надання послуг, а саме:

№ 101/03314 від 31.03.2021 на суму 102 087, 91 грн.;

№ 101/06147 від 30.06.2021 на суму 173 104, 61 грн.;

№ 101/07082 від 31.07.2021 на суму 23 654, 40 грн.

Позивач вважає, що відповідач повинен був оформити вказані акти в порядку п. 4.6 договору №01/01/2020_ЦІ_ЧСТ від 01.01.2020.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що замовник підписує й повертає другий екземпляр Акта виконавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання, або в цей же строк надає письмову аргументовану відмову від підписання Акту, вказавши на недоліки у виконаних роботах та терміни їх усунення виконавцем.

Оскільки відповідачем вказані акти підписані не були, позивач вважає роботи виконаними, а акти підписаними згідно п. 4.7 вищевказаного договору, яким передбачено, що у випадку не підписання Акту замовником у встановлений п. 4.6. цього договору строк або ненадання аргументованої відмови від його підписання з переліком недоліків, роботи вважаються виконаними у повному обсязі, Акт виконаних робіт вважається підписаним обома сторонами, а замовник втрачає право в подальшому посилатися на недоліки в виконаній роботі.

Колегією суддів встановлено, що умовами договору №01/01/2018-ЦІ-ЧСТ від 01.01.2020, який за правовою природою є договором про надання послуг, сторони визначили порядок і строки виконання робіт, приймання-передачі виконаних робіт з прибирання приміщень, порядок оформлення сторонами актів про виконані роботи, вартість та строки оплати відповідачем виконаних позивачем робіт з прибирання.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 01/01/2020_ЦІ_ЧСТ від 01.01.2020.

За умовами цієї додаткової угоди було внесено зміни до пункту 3.1.11. договору, які викладено у наступній редакції "Під час дії договору, забезпечити/оплатити вузловий та крупно вузловий ремонт обладнання виконавця (підлого-миючі машини акумуляторного типу з сидінням для оператора TENNANT 16, 7). Вузли, які підлягають заміні: Колесо приводне, електродвигун ведучого колеса, мотор редуктор щіток, усмоктувальна турбіна, клапан подачі води, актуатор підйому балки, актуатор щіткового вузла, балка усмоктувальна для поломийки, зарядний пристрій, блок управління провідним колесом, реле, гальмо, плата керування".

Як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачем були частково оплачені відповідні послуги, а саме:

22.05.2020 акт № 101/05159 на суму 61 815, 64 грн. (заміна мотора редуктора, заміна привідного колеса);

30.11.2020 акт № 101/11365 на суму 65 676, 37 грн. (заміна електродвигуна ведучого колеса, заміна плати управління);

30.11.2020 акт № 101/11135 на суму 11 275, 88 грн. (заміна мотора редуктора).

Як вказує позивач, для надання ремонтних послуг йому довелося залучати іншого суб`єкта - ФОП Євдакімова Сергія Володимировича, з яким було укладено договір №ТО/3-2021 від 01.02.2021.

Вищевказаний ФОП надав позивачу рахунки на оплату послуг з ремонту обладнання на загальну суму 356 167, 51 грн.

Колегія суддів зауважує, що в актах виконаних робіт не зазначено ідентифікованих ознак обладнання, ремонт якого проводився.

Як зазначає відповідач, ТОВ "Церсаніт Інвест" провівши внутрішню перевірку з метою встановлення чи дійсно відповідачу надавалися послуги, які є предметом даного спору, було виявлено, що позивачем відповідачу в рамках існуючого Договору та Додаткових угод відповідні послуги не надавалися, і саме тому відповідач не підписав надані позивачем акти зокрема через те, що позивач не підтвердив надання ним відповідних послуг.

Відповідач зазначає, що дійсно між сторонами спору існували тривалі партнерські відносини з приводу надання клінінгових послуг позивачем відповідачу на підставі Договору №01/01/2020_ЦІ_ЧСТ від 01.01.2020 та додаткових угод до нього, однак позовні вимоги не визнає у зв`язку з їх безпідставністю.

На підтвердження факту проведення ремонтних робіт, позивач надав рахунки № 11/0181 від 05.02.2021 на суму 109 408, 50 грн., № 11/0685 від 27.05.2021 на суму 198 104, 61 грн., № 11/0896 від 09.07.2021 на суму 48 654, 40 грн., виставлені ФОП Євдакімовим С.В., з яким позивач уклав договір №ТО/3-2021 про надання послуг технічного обслуговування та ремонту обладнання від 01.02.2021 на загальну суму 356 167, 51 грн. (а.с. 35-40).

Дослідивши рахунки ФОП Євдакімова С.В. та акти наданих послуг і рахунки позивача, виставлені для оплати відповідачу, апеляційним судом встановлено, що рахунки ФОП Євдакімова С.В. датовані 05.02.2021, 27.05.2021, 09.07.2021, та рахунки позивача - 31.03.2021, 30.06.2021, 23.07.2021 відрізняються між собою за змістом в частині обладнання, яке було відремонтоване чи замінене, та в частині вартості ремонтних робіт. Тобто вбачається, що ФОП Євдакімовим ремонтувалось і інше обладнання позивача. Крім того, судом звернуто увагу, що рахунок на сплату 23654,4 грн. датований 23.07.2021 при тому, що акт наданих на цю суму послуг датований 31.07.2021.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи позивача щодо виникнення обов`язку у відповідача, в силу п.п. 4.6, 4.7 договору, в оплаті надісланих актів у зв`язку з відсутністю обґрунтованих заперечень відповідача, які мають бути висловлені в 3-х денних термін з моменту їх отримання.

Так, позивач доводить суду, що Акти № 101/03314 від 31.03.2021, № 101/06147 від 30.06.2021 та № 101/07082 від 31.07.2021 були передані представнику відповідача нарочно, однак відповідачем заперечується даний факт, суд також позбавлений можливості дослідити цю обставину в силу відсутності доказів на підтвердження уповноваження особи від імені відповідача на отримання документів. Окрім того, згідно реєстру приймання-передачі документів від 26.07.2021 відповідачу був переданий акт надання послуг, зокрема від 31.07.2021, при тому, що ця дата ще не настала.

Колегією суддів встановлено, що на стадії підготовчого провадження відповідачем зверталась увага на необхідність з`ясування обставин ремонту обладнання, яке використовувалось позивачем під час надання послуг в рамках договору, однак позивач в судові засідання 05.05.2022, 31.05.2022, 05.07.2022 та 19.07.2022 не з`являвся, детального пояснення щодо ремонту обладнання не надав.

У зв`язку з вищевикладеним суд апеляційної інстанції, враховуючи врегульований сторонами обов`язок оплачувати ремонтні роботи обладнання позивача, позбавлений можливості встановити обставини ремонту використаного позивачем обладнання в силу відсутності належних доказів.

Дані докази також не були зібрані під час судового розгляду справи у зв`язку з їх ненаданням позивачем і відсутності їх у відповідача.

Колегія суддів вважає, що сторони, уклавши змішаний договір, який містить елементи договору надання послуг та договору підряду, скористались правом на індивідуальне врегулювання приватних відносин, що відповідає принципу свободи договору і є правовою підставою виникнення, зміни та припинення відносин.

Зміст засади свободи договору викладено у ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець разом із тим у Цивільному кодексі України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд.

Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін.

Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає за можливе врегулювання відносин сторін договором, що є підставою даних позовних вимог, однак для стягнення коштів за виконаний ремонт, як компенсація понесених витрат, необхідно надати належні та допустимі докази виконання робіт саме в рамках виконання умов договору, що позивачем зроблено не було.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 у справі №906/76/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу №906/76/22 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 22

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Грязнов В.В.