УХВАЛА

м. Київ

23.11.2022Справа № 910/12697/22
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» про забезпечення позову до подання позовної заяви

особи, які можуть отримати статус учасника справи відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд»

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва від товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» надійшла заява про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до якої просить суд: вжити заходи до забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Сільпо-Фуд» (, 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1) в межах суми 5 877 041,06 грн., що знаходяться на будь-яких банківських рахунках ТОВ «Сільпо-Фуд» (, 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1) у будь-якій установі банку, в якій відкритий чи буде відкритий будь-який банківський рахунок на ім`я ТОВ «Сільпо-Фуд» (, 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1), та на рухоме майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд» (, 02090, місто Київ, вулиця Бутлерова, будинок 1) на праві власності, а саме:

- трактор колісний ХТЗ-1702, заводський номер НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_3 , Номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску 2007, область реєстрації м. Київ;

- трактор колісний ХТЗ-1702, заводський номер НОМЕР_5 , № шасі НОМЕР_2 , № двигуна 5575, Номерний знак НОМЕР_6 , рік випуску 2007, область реєстрації м. Київ;

Навантажувач фронтальний Т-156Б, заводський номер НОМЕР_7 , № двигуна НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 , рік випуску 2012, область реєстрації м. Київ;

- трактор колісний БЕЛАРУС-892, заводський номер НОМЕР_10 , № шасі НОМЕР_11 , № двигуна НОМЕР_12 , Номерний знак НОМЕР_13 , рік випуску 2010, область реєстрації м. Київ;

- трактор колісний МТЗ-82.2, заводський номер НОМЕР_14 , № двигуна НОМЕР_15 , Номерний знак НОМЕР_16 , рік випуску 20076, область реєстрації м. Київ;

- трактор колісний БЕЛАРУС-892, заводський номер НОМЕР_17 , № двигуна НОМЕР_18 , Номерний знак НОМЕР_19 , рік випуску 2007, область реєстрації м. Київ.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що між сторонами укладено договір поставки від 17.11.2016 №369Р, відповідно до умов якого ТОВ «ВІК-А» поставляло ТОВ Сільпо-Фуд» товари протягом п`яти років. Протягом останнього року ТОВ Сільпо-Фуд» систематично порушує умови оплати поставленого товару. На момент звернення з цією заявою заборгованість ТОВ Сільпо-Фуд» за поставлений товар складає 5 877 041,06 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» збирається подати позов про стягнення основного боргу, інфляційних нарахувань та пені, передбаченої договором. Фактичне та реальне виконання в майбутньому судового рішення за цим позовом безпосередньо залежить від наявності у ТОВ Сільпо-Фуд» необхідної суми грошових коштів.

Згідно з інформацією веб-порталу «Судова влада» за останні шість місяців проти ТОВ Сільпо-Фуд» подано три десятки позовів про стягнення коштів на суму декількох десятків мільйонів гривень.

Враховуючи поведінку ТОВ Сільпо-Фуд» після виникнення заборгованості за договором та наявну в нього можливість вільного здійснення розпорядчих дій щодо спірної суми грошових коштів, а також зважаючи на те, що сума майбутнього позову ТОВ «ВІК-А» є значною, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладено.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, заявник, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, заявником не надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий