СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Харків Справа № 917/1566/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя Тарасова І.В.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" (вх. №429 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.12.2021 у справі №917/1566/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Солодюк О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран", смт. Гранітне, Малинський район, Житомирська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт", м. Полтава,

про стягнення 55 776,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" компенсації майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в розмірі 55 776,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія відповідача, перевищує виплачений позивачу страховою компанією розмір страхового відшкодування, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та отриманим страховим відшкодуванням.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.12.2021 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" компенсацію майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в розмірі 55 776,61 грн та 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі вартості втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав його автомобіль, а тому стягнення різниці між сумою, необхідною для відновлення його майна та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією, з відповідача, працівник якого є винуватцем ДТП, у розмірі 55 776,61 грн, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 30.12.2021 у справі №917/1566/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скарга обґрунтовано тим, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 12.07.2021 не може бути визнано об`єктивним і достатньо обґрунтованим, оскільки дослідження відбувалося без надання транспортного засобу за наявними матеріалами. Сумніви в об`єктивності й правильності визначення розмірів матеріальних збитків, завданих майну ТОВ "Юнігран" викликає також і той факт, що експертне автотоварознавче дослідження було проведено через 8,5 місяців після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.09.2020, в зв`язку з чим встановити яких пошкоджень було заподіяно внаслідок ДТП, а яких після обумовленої пригоди, не видається можливим.

Зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 12.07.2021 було підготовлено ФОП Урусовим С.В. на замовлення ПАТ НАСК "Оранта". При цьому, ТОВ "ДБП Ріал Естейт" не знало про проведення дослідження, а тому не мало можливості ні брати участь в процесі його здійснення, ні бути повідомленим про визначений експертом розмір матеріальних збитків, завданих майну ТОВ "Юнігран".

Вважає, що ТОВ "Юнігран" змогло обрати того експерта, який обернув ситуацію на користь позивача та склав найбільш вигідний для останнього висновок, а також включити в акт огляду транспортного засобу пошкодження, які не стосувалися даної дорожньо-транспортної пригоди або яких взагалі не існувало. На це вказує, серед іншого, загальний розмір матеріальних збитків - 119931,50 грн, що є очевидно завищеним і таким, що не відповідає характеру й картині ДТП.

Посилається на те, що всупереч приписам ч.7 ст.98 ГПК України експертом Урусовим С.В. не зазначено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, в зв`язку з чим суд повинен був відхилити висновок експерта та мотивувати це в судовому рішенні. Враховуючи те, що розмір матеріальних збитків, завданих майну ТОВ "Юнігран" визначається на підставі саме висновку від 12.07.2021, вважає, що обставини, які мають ключове значення для даної справи, не можуть вважатися доведеними, у зв`язку з чим апеляційний суд має скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Юнігран" відхилити.

Відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" (вх. №429 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.12.2021 у справі №917/1566/21 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів, з урахуванням поштового перебігу, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, з доказами його надсилання апелянту. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, тощо - протягом 15 днів, з урахуванням поштового перебігу, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

09.11.2022 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6929), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що експертне дослідження проводилось на замовлення страхової компанії, в якій був застрахований автомобіль винуватця ДТП, а не на замовлення позивача. Дане експертне дослідження виконувалося на підставі акту огляду та фотознімків, зроблених 01.10.2020 представником страхової компанії, тобто на наступний день після ДТП. Позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо розміру заподіяної шкоди, окрім висновку експертного дослідження, було також долучено документальні докази, що підтверджують понесені витрати на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля.

16.11.2022 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив (вх.№7132), в якій відповідач зазначив, що висновок судового експерта складено з порушенням вимог чинного законодавства.

Частинами 1, 2 ст.161 ГПК України визначено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є апеляційна скарга, відзив на апеляційну скаргу.

За таких обстави, колегія суддів не розглядає відповідь на відзив (вх.№7132 від 16.11.2022).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 30.09.2020 на а/д Київ-Ковель М-07 33 км відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу - ТОВ "Юнігран" автомобіль марки FIAT DUKATO, д.н.з. НОМЕР_1 (свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 14.07.2017) з вини водія автомобіля ГАЗ 3302-414, д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2020 у справі №367/6545/20 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Також, зі змісту постанови вбачається, що водій автомобіля ГАЗ 3302-414 ОСОБА_1 працює в ТОВ "ДБП Ріал Естейт".

Згідно страхових актів №ОЦВ-20-06-36120/1 від 14.12.2020, №ОЦВ-20-06-36120/2 від 09.04.2021, №ОЦВ-ЗГ-20-06-36120/3 від 16.07.2021 страхувальником (договір страхування № АР 8844508 від 29.07.2020) автомобіля ГАЗ 3302-414 є ПрАТ "Укрросметал".

ПрАТ "Укрросметал" листом №03/00-003628 від 17.08.2021 повідомив позивача про те, що автомобіль ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 , використовується з 2018 року ТОВ "ДБП Ріал Естейт" відповідно до договору оренди автотранспортних засобів № 05-04-2018 від 05.04.2018.

Відповідно до п. 1.4 договору оренди автотранспортних засобів № 05-04-2018 від 05.04.2018 строк дії договору встановлено по 05.03.2021.

Пунктом 2.2.4. договору передбачено, що орендар зобов`язаний: відшкодувати орендодавцю збитки, завдані у зв`язку з втратою або пошкодженням автотранспортних засобів. Розмір збитків визначається за ринковими цінами або експертним висновком (на вибір орендодавця); відшкодувати шкоду, заподіяну іншим особам у зв`язку з використанням автотранспортних засобів, відповідно до глави 82 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.2.2.10. договору орендар зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з використанням автотранспортних засобів в період дії цього договору.

Таким чином, як зазначає позивач, володільцем автомобіля ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 на момент настання ДТП був відповідач - ТОВ "ДБП Ріал Естейт".

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ПрАТ "Укрросметал", як власника автомобіля ГАЗ 3302-414, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 8844508 від 29.07.2020 у ПАТ "HACK "Оранта".

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "HACK "Оранта" перерахувало ТОВ "Юнігран" 7 984,52 грн страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування від 12.12.2020 відповідно до страхового акту № ОЦВ-20-06-36120/1 від 14.12.2020, на підтвердження чого надано виписку з банку від 24.09.2021 (дата та номер операції № 60163 від 15.12.2020); 29584,48 грн страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування від 08.04.2021 відповідно до страхового акту № ОЦВ-20-06-36120/2 від 09.04.2021, на підтвердження чого надано виписку з банку від 24.09.2021 (дата та номер операції № 18163 від 12.04.202).

22.06.2021 позивач звернувся до ПАТ НАСК "Оранта" із заявою за вих. № 481, в якій повідомив, що ТОВ "Юнігран" понесло витрати на ремонт автомобіля марки FIAT DUKATO на загальну суму 155 512,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт №ФО-К-01002 від 02.04.2021 та банківською випискою про перерахування коштів за проведені ремонтні роботи, в зв`язку з чим просив вказати загальну суму страхового відшкодування по справі №36120 з врахуванням витрат ТОВ "Юнірган" на відновлюваний ремонт та надати страховий акт по даному страховому випадку, а також копії документів (звіт про оцінку, розрахунок вартості шкоди тощо), на підставі яких ПАТ HACK "Оранта" оцінено майнову шкоду по даному страховому випадку.

У відповідь ПАТ HACK "Оранта" листом від 21.07.2021 за № 09-02-17/1-04/6576 повідомило позивача, що ПАТ HACK "Оранта" було замовлено висновок експертного авторизованого дослідження № 48-D/91/4 від 12.07.2021 (складений ФОП Урусовим С.В.), відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки FIAT DUKATO, д.р.н. НОМЕР_1 у результаті пошкодження при ДТП, склав 65 654,89 грн, а тому ПАТ HACK "Оранта" було прийнято рішення щодо доплати ТОВ "Юнігран" страхового відшкодування у розмірі 26 585,89 грн.

Відповідно до виписки з банку від 24.09.2021 (дата та номер операції № 36972 від 19.07.2021) ПАТ "HACK "Оранта" перерахувало позивачу 26 585,89 грн на підставі розрахунку страхового відшкодування від 15.07.2021 відповідно до страхового акту № ОЦВ-ЗГ-20-06-36120/3 від 16.07.2021.

Відповідно до висновку експертного авторизованого дослідження № 48-D/91/4/0920 від 12.07.2021, складеного ФОП Урусовим С.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, необхідного для відновлення пошкодженого транспортного засобу згідно калькуляції вартості відновлюваного ремонту складає 119 931,50 грн, а вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ (визначається як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин) складає 65 654,89 грн.

ПАТ "HACK "Оранта" виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 64 154,89 грн, розраховане як розмір матеріального збитку 65 654,89 грн з вирахуванням суми франшизи 1 500 грн.

Позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування має право вимагати від відповідача сплати різниці між вартістю відновлюваного ремонту транспортного засобу і сумою страхового відшкодування, що становить 55 776,61 грн.

З метою досудового врегулювання спору, ТОВ "Юніргам" 20.08.2021 направило ТОВ "ДБП Ріал Естейт" лист-вимогу за №650 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, який повернувся на адресу позивача з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, оперативного управління або з інших підстав (договір оренди, довіреності тощо).

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 12.07.2021 не може бути визнано об`єктивним і достатньо обґрунтованим, оскільки дослідження відбувалося без надання транспортного засобу за наявними матеріалами, без участі ТОВ "ДБП Ріал Естейт", на замовлення ТОВ "Юнігран".

Як вбачається з матеріалів справи, висновок експертного авторизованого дослідження № 48-D/91/4/0920 від 12.07.2021, складений ФОП Урусовим С.В., було виготовлено на підставі заявки 20-06-36120 від 12.07.2021 ПАТ НАСК "Оранта" для визначення вартості матеріального збитку завданого майну марки FIAT DUKATO, д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску внаслідок ДТП, що сталася 30.09.2020, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль.

Таким чином, експертне дослідження проводилося на замовлення страхової компанії, в якій застрахований автомобіль винуватця ДТП, а не на замовлення позивача.

Зі змісту експертного дослідження вбачається, що воно проводилось на підставі протоколу огляду транспортного засобу FIAT DUKATO від 01.10.2020 та результатів знімків зроблених представниками страхової компанії 01.10.2020, тобто на наступний день після ДТП.

У висновку вказано, що 12.07.2021 до ПАТ НАСК "Оранта" було направлено клопотання про надання для технічного огляду транспортний засіб FIAT DUKATO, реєстраційний номер НОМЕР_1 у пошкодженому стані, на що 12.07.2021 було отримано відповідь про неможливість надання транспортного засобу для огляду, в зв`язку з чим було прийнято рішення провести експертне автотоварознавче дослідження за наявними матеріалами.

Відповідно до п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта, його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

За таких обставин, наведені посилання скаржника щодо неправомірності проведеної експертизи, яка була проведена на замовлення позивача, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що розмір матеріальних збитків визначався лише на підставі висновку від 12.07.2021 і є завищеним, з огляду на те, що в матеріалах справи міститься акт виконаних робіт №ФО-К-01002 від 02.04.2021, складений між ТОВ "Юнігран" та ФОП Кравчуком О.Л., відповідно до якого вартість ремонтних робіт склала 155512,00 грн. Відповідно до банківської виписки за період з 05.04.2021 по 25.05.2021 позивачем було перераховано за ремонт пошкодженого автомобіля (запчастини) 151980,00 грн, а відповідно до банківської виписки за період з 30.06.2021 по 01.07.2021 - 3532,00 грн.

За таких обставин, вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля, виконаних на замовлення позивача, була навіть більша, ніж встановлено у експертному дослідженні.

Стосовно того, що експертом Урусовим С.В. у висновку не зазначено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 3, 7 статті 98 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з частинами 1, 5 статті 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

За змістом частин 1, 5 статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку експертиза була проведена на замовлення страхової компанії для визначення вартості матеріального збитку, а не на підставі ухвали суду та не для надання для суду. Наданому висновку судом була надана оцінка як письмовому доказу, а не як висновку експерта.

Щодо посилання відповідача на порушення судом норм процесуального права та не забезпечення принципу змагальності сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов, оформленого згідно з вимогами ч.3 ст.165 ГПК України, з додатками, передбаченими ч. 6, ч.7 ст.165 ГПК України -15 днів з дня вручення даної ухвали, встановлено відповідачу строк для подання суду (за бажанням) клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Копія ухвали суду від 12.10.2021, направлена на адресу відповідача, отримана останнім 18.10.2021, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.63).

Відповідач заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав.

28.10.2021 від представника відповідача до суду надійшло клопотання (вх.№11823) про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій (а.с.66).

29.11.2021 від представника відповідача надійшла заява (вх.№13192) про приєднання адвоката, як представника відповідача по справі 917/1566/21 (а.с.68).

Отже, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомлення з матеріалами справи та надати відзив на позовну заяву, а також документи в обґрунтування своїх заперечень, чого останнім зроблено не було.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Полтавської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.12.2021 у справі №917/1566/21 без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБП Ріал Естейт" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.12.2021 у справі №917/1566/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.11.2022

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова