УХВАЛА

30 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 910/17371/20 (754/12300/16-ц)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022

у справі

за позовом ОСОБА_1

до 1. Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд»,

2. ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

в межах справи № 910/17371/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд»

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/17371/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (далі ПАТ "Страхова компанія "Скайд").

Постановою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 ПАТ "Страхова компанія "Скайд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10.05.2018, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2018, позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 104169,76 грн майнової шкоди, 10 000 моральної шкоди грн, 1 100 грн витрат за оплату звіту №77/05/16 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10.05.2018 та постанову Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2018 скасовано; справу № 754/12300/16-ц передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду від 26.03.2021 справу №754/12300/16-ц передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/17371/20 про банкрутство ПАТ "Страхова компанія "Скайд".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 прийнято справу №754/12300/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Страхова компанія "Скайд" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до розгляду в межах справи №910/17371/20 про банкрутство ПАТ "Страхова компанія "Скайд".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/17371/20 (754/12300/16-ц):

- позов задоволено частково;

- стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Скайд" на користь ОСОБА_1 100 000 грн матеріальної шкоди, 1 990,78 грн судового збору;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 169,76 грн матеріальної шкоди, 2 000 грн витрат по оплаті звіту про оцінку вартості збитку, понесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, 520,93 грн судового збору;

- в іншій частині позов залишено без задоволення;

- в порядку повороту виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10.05.2018 у справі №754/12300/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 116 862,65 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 по справі № 910/17371/20 (754/12300/16-ц) рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/17371/20 (754/12300/16-ц) скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.; ухвалено у відповідній частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн задовольнити; вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/17371/20 залишено без змін.

До Верховного Суду від ОСОБА_1 (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 по справі № 910/17371/20 (754/12300/16-ц).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/17371/20 (754/12300/16-ц) визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. -(головуючий), Пєсков В.Г., Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2022.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_1 є судові рішення у справі № 910/17371/20 (754/12300/16-ц), якими розглянуто позов про стягнення 104 169,76 грн на відшкодування майнової шкоди, 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 2 000,00 грн на відшкодування витрат за оплату оцінки вартості збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу.

Позов до суду першої інстанції було подано у жовтні 2016 року, а тому відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня було встановлено у розмірі 1378 гривень.

Відтак, позов у справі № 910/17371/20 (754/12300/16-ц) є малозначним в розумінні приписів ст. 12 ГПК України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах, залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.

При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Оцінивши доводи скаржника щодо застосування норм права, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи та мотиви, викладені у касаційній скарзі, не є переконливими, доречними і достатніми, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і її розгляд Верховним Судом є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Зокрема Скаржник у касаційній скарзі вказує про обставини того, що в оскаржуваних судових рішеннях присуджено до стягнення з страховика заборгованості без врахування того, що страховик був на момент ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ліквідований внаслідок затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у справі про банкрутство.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що право постраждалої особи (іншої особи, яка набула таке право) щодо відшкодування не лише шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а й відповідальності за несвоєчасне виконання страховиком (у визначених законом випадках - МТСБУ) такого обов`язку (регламентної виплати), передбачене нормами чинного законодавства та підтверджується сталою судовою практикою.

Беручи до уваги вищевказане, з огляду на принципи господарського судочинства (змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом) колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/17371/20 (754/12300/16-ц) за касаційною скаргою ОСОБА_1 поданою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 поданою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі № 910/17371/20 (754/12300/16-ц).

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати Скаржнику

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

В.Г. Пєсков