ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 листопада 2022 рокуСправа № 912/3183/21(912/1700/22)

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В., розглянувши матеріали позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Косякевича С.О.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт", 45606, Волинська область, м. Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 5а

про визнання недійсними протоколів

в межах справи № 912/3183/21

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" (25001, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 1, ідентифікаційний код 41869613)

ВСТАНОВИВ:

Постановою від 30.05.2022 господарський суд визнав Товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" банкрутом. Відкрив ліквідаційну процедуру щодо банкрута та призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Косякевича С.О.

18.11.2022 на адресу Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" арбітражного керуючого Косякевича С.О., в межах провадження у справі про банкрутство, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт" наступного змісту:

визнати недійсними Протоколи про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог від 03.09.2019, від 19.09.2019 та від 27.09.2019, укладені між ТОВ "Моноліт-Агро" та ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт", з покладенням на відповідача судових витрат.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За ч. ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Статтями 162 та 164 Господарського процесуального кодексу України визначено вимоги щодо оформлення позовної заяви та комплектність документів, які повинні додаватися до неї.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем подано заяву про визнання недійсними Протоколів про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог від 03.09.2019, від 19.09.2019 та від 27.09.2019, укладені між ТОВ "Моноліт-Агро" та ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт", з посиланням на ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

З урахуванням викладеного, позивачем за подання вказаної заяви сплачено судовий збір у розмірі 4 962,00 грн з посиланням на п. 10 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Наведеною нормою передбачено, що за подання до господарського суду заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною судовий збір справляється у розмірі 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зауважує, що ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає подання арбітражним керуючим або кредитором заяви про визнання недійсними правочинів боржника.

Частина 4 названої статті вказує, що за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Разом з цим, арбітражним керуючим подано до суду саме позовну заяву, яка розглядається в межах справи про банкрутства, але у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України, за результатами розгляду якої судом ухвалюється рішення.

Таким чином, застосування у даному випадку положень підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та посилання на підтвердження своєї позиції на постанову Верховного Суду у справі № 915/441/18 від 24.04.2019 є помилковими.

Згідно висновку Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №905/1818/19, зазначено, що визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом хоч в межах основної справи про банкрутство боржника, але у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

За розгляд у позовному провадженні у межах справи про банкрутство, провадження у якій регулюється нормами КУзПБ, майнового чи немайнового спору господарському суду необхідно обраховувати розмір судового збору виходячи із ставки, що підлягає сплаті за подання позовної заяви відповідно майнового чи немайнового характеру (підпункти 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Водночас ставки судового збору за подання заяв в основній процедурі банкрутства передбачені підпунктами 8-10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

З підстав викладеного, розмір судового збору за подання позовної заяви про стягнення заборгованості на користь банкрута підлягає визначенню відповідно до підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції на дату подання позовної заяви, встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на рівні 2 481,00 грн.

За подання до господарського суду встановлено наступний розмір та порядок сплати судового збору: за позовними заявами майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за позовними заявами немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, подавши вказаний позов позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 7 443,00 грн (за 3 вимоги немайнового характеру (визнання недійсними трьох протоколів)).

Вказане свідчить про недоплату судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявником позову не додержано вимог, встановлених ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Також, у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу вимог частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Таким чином, у відповідності до вимог процесуального закону, на позивача покладається обов`язок надіслання учасникам справи позовної заяви та доданих до неї документів саме листом з описом вкладення.

Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05.03.2009 підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, а підтвердженням переліку відправлених документів є опис вкладення встановленої форми.

Виходячи з викладеного, належним доказом відправлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є саме опис вкладення та документ, що підтверджує надання поштових послуг (фіскальний чек, розрахункова квитанція тощо).

Однак, позивачем зазначених вимог не виконано.

Так, на підтвердження направлення відповідачу копій позовної заяви та доданих до неї документів заявником надано до суду опис вкладення від 10.11.2022, з якого вбачається, що позовні матеріали направлено Приватному підприємству "Титан-Агро" за адресою: 43017, Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 7б, тоді як відповідачем за даним позовом є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт" місцезнаходженням якого є: 45606, Волинська область, м. Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 5а.

Суд зауважу, що до опису вкладення від 10.11.2022 додано також фіскальний чек від 10.11.2022 та накладна № 384 від 10.11.2022.

Згідно вказаної накладної Одержувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт", однак з вказаного документа неможливо встановити, які саме документи направлено відповідачеві та чи направлено їх взагалі.

Будь-які інші докази, які б підтверджували вручення відповідачу примірника позовної заяви з додатками іншим шляхом, позивачем до суду не надані.

Вказане суперечить вимогам процесуального закону, оскільки за наведеними вище вимогами статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було надано належних доказів виконання вимог пункту 1 частини 1 статті 164, статті 172 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Суд зауважує, що позивач просить визнати недійсним, зокрема, протокол про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог від 19.09.2019, однак такого протоколу (копії або оригіналу) суду не надано, як і не надано клопотання про його витребування.

Таким чином, арбітражним керуючим Косякевичем С.О. не додержано вимог ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення позовної заяви та комплектність документів, які повинні додаватися до неї.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про залишення заяви арбітражного керуючого, ліквідатора Косякевича С.О. без руху із встановленням строку та способу усунення її недоліків.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись Кодексом України з питань банкрутства та ст.ст. 3, 12, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" арбітражного керуючого Косякевича С.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-Зерно-Продукт" про визнання недійсними протоколів, поданої в межах справи № 912/3183/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" - залишити без руху.

2. Арбітражному керуючому Косякевичу С.О. усунути встановлені при поданні заяви, недоліки в строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме надати суду:

- належні докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (докази доплати судового збору в сумі 2 481,00 грн);

- належні докази належні докази направлення відповідачу (ТОВ "Волинь-Зерно-Продукт") копії позовної заяви та доданих до неї документів опис вкладення та документ, що підтверджує надання поштових послуг (фіскальний чек, розрахункова квитанція тощо);

- протокол про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог від 19.09.2019 (копія або оригінал) або клопотання про його витребування, оформлене належним чином, відповідно до вимог ГПК України.

3. Роз`яснити Арбітражному керуючому Косякевичу С.О., що у відповідності до ч. 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Копію ухвали надіслати Арбітражному керуючому Косякевичу С.О. електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суддя В.В.Тимошевська