ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022м. ДніпроСправа № 904/1980/22

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Марганецької міської ради, м. Марганець, Дніпропетровської області

про заборгованості у розмірі 943 035,83 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Марганецької міської ради та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 943 035,83 грн, з яких: 720 000,00 грн - основна заборгованість, 105 440,86 грн - інфляційні втрати, 104 655,62 грн - пеня, 12 939,45 грн - 3% річних, судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання послуг з адвокатської діяльності № 381Т від 29.10.2021.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник позивача 22.11.2022 подав заяву, в якому просить суд вважати вірним розрахунок 3% річних в частині періоду з 01.11.2021 по 07.07.2022.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2022 відповідач отримав 27.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 647. Відзив на позов не подав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу № 1-20 від 25.09.2020 в частині своєчасної оплати наданих послуг.

За неналежне виконання умов договору позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 105 440,86 грн, 3% річних у розмірі 104 655,62 грн та пеню у розмірі 104 655,62 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2022 по справі № 904/8459/21 встановлено таке:

« 25.09.2020 між акціонерним товариством ДТЕК Дніпровські електромережі (кредитор), комунальним підприємством Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради (боржник) та комунальним підприємством Дніпроводоканал Дніпровської міської ради (виконавець) був укладений договір про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу № 1-20.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, боржник покладає на виконавця виконання свого обов`язку, передбаченого умовами договору про постачання електричної енергії № 3 МГ від 01.03.2005 (надалі за текстом основний договір), укладеного між кредитором та боржником, по оплаті заборгованості з активної електричної енергії у сумі 2 500 000,00 (два мільйони п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) за період січень 2018 - лютий 2018 року (частково).

Виконавець зобов`язується здійснити оплату заборгованості боржника перед кредитором, що вказана у п. 1.1 цього договору до 30 вересня 2020 року (п. 1.2 договору № 1-20).

Кредитор зобов`язується зарахувати перераховані виконавцем грошові кошти у якості погашення існуючої заборгованості боржника по оплаті спожитої активної електричної енергії за період січень 2018 - лютий 2018 року (частково) (п. 1.3 договору № 1-20).

Відповідно до пункту 1.5 договору у випадку виконання виконавцем свого обов`язку, встановленого п.п. 1.1, 1.2 цього договору, до виконавця переходять права кредитора в обсязі сплаченої заборгованості (п. 1.5 договору № 1-20).

Згідно з п. 1.6 договору, боржник та виконавець погодили, що у випадку виконання виконавцем свого обов`язку, встановленого п.п. 1.1, 1.2 цього договору, боржник зобов`язаний повернути сплачені виконавцем кошти в наступному порядку:

1) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.03.2021.

2) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.04.2021.

3) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.05:2021.

4) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.06.2021.

5) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.07.2021.

6) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.08.2021.

7) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.09.2021.

8) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.10.2021.

9) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 30.11.2021.

10) 250000грн (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в строк до 31.12.2021.

Відповідно до пункту 2.2 договору грошове зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором вважається виконаним в частині суми заборгованості, сплаченої виконавцем відповідно до умов цього договору, з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора.

Комунальним підприємством Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради частково сплачені позивачу грошові кошти на виконання свого зобов`язання за пунктом 1.6 договору і заборгованість складає 1611000грн.

КП Дніпроводоканал 25.05.2021 на адресу відповідача направив вимогу від 25.05.2021 вих. № 47/11-14 про сплату заборгованості за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу № 1-20 від 25.09.2020.

Відповідно пункту 3.1 договору за внесення платежів, передбачених п.п. 1.1 цього договору, з порушенням строків, встановлених п.п. 1.2 та п.п. 1.6 цього договору виконавець/боржник сплачує кредитору/виконавцю інфляційні втрати, 3% річних, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в той період, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з розрахунком позивача пеня за період з 01.04.2021 по 06.10.2021 складає 70780,66грн.

Відповідно до розрахунку позивача розмір інфляційних збитків за період з квітня по вересень 2021 року складає 9628,49грн, 3% річних з 01.04.2021 по 06.10.2021 - 13458,98грн.».

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2022 по справі № 904/8459/21 позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради (53400 Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Дніпровська, буд. 2-а, ідентифікаційний код 03340989) на користь Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради (49001 м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-а, ідентифікаційний код 03341грн - не повернутих сплачених коштів за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу №1-20 від 25.09.2020, 9628,49грн - інфляційних втрат, 13458,98грн - 3% річних, 70780,66грн пені, 25573,02грн витрат по сплаті судового збору.

21.11.2022 було видано наказ на примусове виконання.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процессуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, не підлягають доказуванню у цій справі обставини, встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2022 по справі № 904/8459/21.

Позивач вказує, що відповідачем не повернуті грошові кошти за договором № 1-20, строк оплати яких настав у жовтні, листопаді та грудні 2021 на загальну суму 720 000,00 грн.

На час прийняття рішення, доказів оплати заборгованості у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо права вимоги

Відповідно до статті 512 Цивільного колексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами та третьою особою укладено договір про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу. На виконання умов цього договору КП Дніпроводоканал на користь акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі були перераховані грошові кошти у розмірі 2 500 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 25.09.2020.

Відтак, позивачем в повному обсязі були виконані зобов`язання за спірним договором.

Враховуючи викладене, за умовами укладеного між учасниками процесу договору до позивача в результаті виконання зобов`язання відповідача за договором про постачання електричної енергії від 01.03.2005 № 3 МГ перейшло право вимоги до відповідача про стягнення 2 500 000,00 грн.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1.6 договору, строк повернення сплачених позивачем коштів є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Станом на час розгляду справи доказів оплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 720 000,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частин 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до положень пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний розділ доповнено пунктом 7 згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020.

Господарський суд звертає увагу, що договір між сторонами був укладений 25.09.2020, тобто укладаючи договір сторони мали бути обізнаними зі змінами законодавства. Більш того, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 104 655,62 грн за період з 01.11.2021 по 07.07.2022.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пеі приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 12 939,45 грн за період з 01.11.2021 по 07.07.2022 та інфляційних втрат у розмірі 105 440,76 грн за період листопад 2021 липень 2022.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 14 145,54 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради (53400 Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Дніпровська, буд. 2-а, ідентифікаційний код 03340989) на користь комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради (49001 м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21-а, ідентифікаційний код 03341305) не повернуті сплачені кошти за договором про покладення обов`язку фактичного виконання зобов`язання за договором про постачання електричної енергії на третю особу №1-20 від 25.09.2020 у розмірі 720 000,00 грн, 3% річних у розмірі 12 939,45 грн, інфляційні втрати у розмірі 105 440,86 грн, пеню у розмірі 104 655,62 грн та судовий збір у розмірі 14 145,54 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, строк для подання доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова