ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" листопада 2022 р. м. Рівне Справа №918/1131/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про поворот виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі

за позовом Титечка Юрія Тарасовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ - АГРО ЗЕРНО"

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604 грн 30 коп.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" звернувся до Господарського суду Рівненської області в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604,30 грн, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі №918/1131/20 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 скасовано рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі №918/1131/20 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 4 954 604,30 грн. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" 2 900 556,76 грн збитків (упущеної вигоди), 43 417,19 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 46 736, 00 грн витрат за проведення судової економічної експертизи. В іншій частині рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 у справі № 918/1131/20 залишено без змін з мотивів, викладених у постанові.

На виконання вказаної постанови 23.07.2020 Господарським судом Рівненської області видано накази.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.11.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі № 918/1131/20 скасовано, справу № 918/1131/20 передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.02.2022 у задоволенні позову відмовлено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді касаційної інстанції в розмірі 87 017,00 грн.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 в задоволенні апеляційної скарги Титечка Юрія Тарасовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО ЗЕРНО" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року у справі № 918/1131/20 відмовлено, змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року у справі №918/1131/20, виклавши її в редакції цієї постанови.

09.09.2022 супровідним листом №918/1131/20/711/22 на виконання ухвали Верховного Суду від 01 вересня 2022 року направлено матеріали справи №918/1131/20 до Касаційного господарського суду.

10.11.2022 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про поворот виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 07 липня 2021 року, якій просить: накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, що належать ТОВ "ЮТ - АГРО ЗЕРНО"; ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту направити на виконання в Здолбунівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів; здійснити поворот виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 07 липня 2021 року та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ - АГРО ЗЕРНО" на користь ОСОБА_1 2 363 100,84 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкладено вирішення питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про поворот виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду Рівненської області від 07.07.2021 до повернення матеріалів справи №918/1131/20 до Господарського суду Рівненської області.

23.11.2022 на адресу суду повернулись матеріали справи №918/1131/20.

Суд, розглянувши заяву щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, встановив наступне.

В обгрунтування заяви відповідачем зазначено, що невжиття таких заходів як забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, може істотно ускладнити виконання рішення суду про поворот виконання, а позивач може розпорядитися майном та грошовими коштами, що призведе до неможливості стягнення коштів за судовим рішенням.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд наголошує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у позивача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення позивачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення позивача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного позивачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та відповідно до ст. 74 ГПК України заявник зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічні положення щодо можливості забезпечення позову на стадії виконання рішення суду містяться у ч. 6 ст. 327 ГПК України, відповідно до якої за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу.

Нормою ч. 8 ст. 333 ГПК України передбачена можливість вжиття заходів щодо забезпечення позову (за заявою відповідача) при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення.

Однак жодних належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, відповідачем надано не було. Відсутнє будь-яке посилання в заяві на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення та не наведене відповідне обґрунтування.

Вимога про вжиття заходів є неконкретизованою, носить загальний характер та складається із загальновживаних неуточнених формулювань.

Саме лише звернення до суду із проханням забезпечити позов не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, зважаючи на безпідставність та необґрунтованість, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За приписами ч. 10 ст. 333 ГПК України, заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити заяву про поворот виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі №918/1131/20, до розгляду в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 139, 140, 234, 235, 333 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту.

2. Прийняття до розгляду заяву ОСОБА_1 про поворот виконання постанови Північно - західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та призначити до розгляду в судовому засіданні на "08" грудня 2022 р. на 14:30 год.

3. Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна 26 а, в залі судового засідання № 9.

4. Явка сторін в судове засідання не є обов`язковою.

5. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 29.11.2022 та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя А.М. Горплюк