ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" листопада 2022 р. м. Рівне Справа № 918/469/16

Господарський суд у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у матеріалах справи

за заявою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі відділення 100/17 АБ "Укргазбанк"

до боржника Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост"(33024, м. Рівне, вул. Старицького, 37 А, )

про визнання банкрутом

клопотання арбітражного керуючого ліквідатора Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" Сокотуна В.А. про затвердження звіту про роботу та ліквідаційного балансу

В судовому засіданні приймали участь:

від кредиторів: НБУ- Софін О.В., ПАТ «Укргазбанк»-Кравчук О.О.; від ГУ ДПС у Рівненській обл.- не з`явився;

від боржника: Сокотун В.А.;

від ліквідатора: Сокотун В.А..

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суд Рівненської області від 11.07.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" (далі по тексту ПП ВКФ «Фрост»). Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Рибачука В.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.11.2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів, загальна сума кредиторських вимог 26 478293 грн. 91 коп..

Постановою Господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року Приватне підприємство виробничокомерційну фірму "Фрост" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Сокотуна В. А.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури про банкрутство Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" було опубліковано на сайті Вищого господарського суду України за № 38189 від 07.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 року продовжено строк ліквідаційної процедури та строк повноважень ліквідатора.

Через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від арбітражного керуючого ліквідатора Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" Сокотуна В.А. надійшло клопотання, в якому просить:

- затвердити звіт про роботу ліквідатора Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Фрост», ліквідаційний баланс, звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди ліквідатора та відшкодування понесених господарських витрат при проведенні ліквідаційної процедури;

- видати судовий наказ про стягнення з кредиторів основної грошової винагороди ліквідатора Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Фрост» з грудня 2016 року по січень 2020 року в сумі 279 213,64 грн. та понесених господарських витрат на оцінку майна в сумі 77 800,00 грн..

Ухвалою суду від 12.08.2022 року клопотання арбітражного керуючого ліквідатора Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" Сокотуна В.А. про затвердження звіту про роботу та ліквідаційного балансу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 18.10.2022 року розгляд справи відкладено на 08.11.2022 року.

Через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника кредитора Національного банку України надійшли заперечення на звіт ліквідатора щодо стягнення з кредиторів грошової винагород ліквідатора та понесених витрат. В даних запереченнях представник кредитора зазначає, що Національний банк України не погоджується з нарахованою ліквідатором сумою грошової винагороди арбітражного керуючого Сокотуна В.А. за період з 06.12.2016 по 20.01.2020 року у сумі 292 282 грн. 64 коп., посилаючись при цьому на неналежне виконання ліквідатором своїх повноважень, передбачених, зокрема, ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі по тексту КУзПБ) за період з 06.12.2016 по 20.01.2020 року та те, що Звіт ліквідатора про нарахування та виплату основної грошової винагороди не затверджений комітетом кредиторів боржника.

Через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від ліквідатора Сокотуна В.А. надійшов уточнений звіт про нарахування та виплату грошової винагороди ліквідатора та відшкодування понесених витрат.

Через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від ліквідатора Сокотуна В.А. надійшли письмові пояснення на заперечення Національного банку України стосовно звіту ліквідатора та детального розрахунку стягнення з кредиторів основної грошової винагороди ліквідатора та понесених витрат, в яких зазначає наступне. Ліквідатором під час проведення ліквідаційної процедури ПП ВКФ «Фрост» послідовно здійснено всі необхідні дії передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Кодексу України з процедур банкрутства.

Ліквідатор арбітражний керуючий Сокотун В.А. зазначає, що твердження кредитора Національного банку України, що ліквідатор протягом 14 місяців не вживав жодних дій не відповідає дійсності, оскільки в самому звіті про роботу зазначено основні дії ліквідатора, та зокрема, дії стосовно розшуку майна, проведення інвентаризації, оцінки майна та подальшої реалізації, проведення розрахунків з кредиторами, здачі документів в архів на зберігання, закриття рахунків боржника тощо. Зазначає, що протягом всієї процедури ліквідації ліквідатором належним чином вжито заходи по збереженню майна банкрута, в тому числі майна, яке знаходилося в іпотеці Національного банку України. Про відсутність бездіяльності в межах здійснення ліквідатором ліквідаційних заходів підтверджує також Ухвала Господарського суду Рівненської області від 27.04.2022 року по справі № 918/469/16 за наслідками розгляду скарги Національного банку України на бездіяльність арбітражного керуючого ліквідатора ІШВКФ «Фрост» Сокотуна В.А., а також Постанова Північно - західного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 року.

Щодо детального розрахунку стягнення з кредиторів основної грошової винагороди ліквідатора та понесених витрат ліквідатор зазначає наступне. Порядок нарахування грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора банкрута визначається положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, а також Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства). Відповідно, загальний розмір нарахованої основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з моменту призначення ліквідатором банкрута по момент подання звіту ліквідатора та клопотання про стягнення грошової винагороди ліквідатора склав 279213,64 грн.. Таким чином, ліквідатор стверджує, що нарахування грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора здійснено у мінімально встановлених положеннями Закону про банкрутство та Кодексу розмірах.

Ліквідатор зазначає, що «Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна тата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати». В даному випадку, ліквідатором здійснено нарахування грошової винагороди в мінімальному розмірі, а взаємозв`язок загального розміру грошової винагороди з «надмірно високою заробітної платою керівника» відсутній. Відповідно, тривалість ліквідаційної процедури не є наслідком неналежного виконання мною повноважень, а обумовлена обставинами справи про банкрутство, в т.ч. є наслідком тривалих наполягань кредитором Національним банком України на проведенні оцінки майна, неодноразових погоджень оцінки та умов продажу майна.

При вжитті ліквідатором додаткових заходів, пов`язаних з розшуком майна банкрута у 2020 - 2022 роках, зняття арештів та обмежень з майна боржника грошова винагорода не нараховувалась.

Ліквідатор зазначає, з огляду на вказане, та аналізуючи практику, що склалася з розгляду справ про банкрутство в частині визначення розміру та стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого, та відповідно до ч.3, ч.4, ч.7 ст.43 Конституції України, передбачено, що використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У постанові від 04.10.2018р. по справі №916/1503/17 Верховний Суд зазначив, що відмова від авансування або ж відсутність інших джерел для покриття на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року, ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації №105 про скасування примусової праці 1957 року, ратифікованої Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить приписам ст.43 Конституції України.

Окрім того приписами ч.6 ст.65 Кодексу, передбачено, що ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи - банкрута.

Ліквідатор вважає, що при поданні клопотання про стягнення грошової винагороди арбітражним керуючим враховано норми права, а також судову практику з розгляду аналогічних спорів, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, вона повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам (висновки щодо застосування цих норм права викладені у постанові Верховного Суду від 01.08.2018р. у справі №912/1783/16).

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

В судове засідання 08.11.2022 року не з`явився представник ГУ ДПС у Рівненській області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника ГУ ДПС у Рівненській області надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності повноважного представника.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Неявка учасників процесу не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи.

В судовому засіданні представники кредиторів, кожен окремо, заперечили щодо стягнення з кредиторів основної грошової винагороди ліквідатора та відшкодування понесених витрат. Ліквідатор в судовому засіданні просив суд затвердити звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди ліквідатора та відшкодування понесених витрат, з урахуванням поданого уточненого звіту.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши представників кредиторів та ліквідатора, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Ухвалою Господарського суд Рівненської області від 11.07.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ПП ВКФ «Фрост». Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Рибачука В.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.11.2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів, загальна сума кредиторських вимог 26 478293,91 грн.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року Приватне підприємство виробничокомерційну фірму "Фрост" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Сокотуна В. А.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури про банкрутство Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" було опубліковано на сайті Вищого господарського суду України за № 38189 від 07.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 року продовжено строк ліквідаційної процедури та строк повноважень ліквідатора.

До 21.10.2020 року, провадження у справі № 918/469/16 про банкрутство Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" здійснювалось у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 19.01.2013 року).

На виконання вимог пункту 6 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» 21.12.2016 року ліквідатором ПП ВКФ «Фрост» прийнято установчі документи та печатку підприємства від керівника, проведено інвентаризацію майна ПП ВКФ «Фрост».

Відповідно до ст. ст. 37, 38, 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатором вжито заходи щодо розшуку та повернення майна банкрута, а саме, відправлено запити до реєструючих органів:

21.12.2016 за № 01-21/918/469/16/381 ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області, для отримання інформації щодо наявності або відсутності відкритих банківських рахунків;

21.12.2016 за № 01-21/918/469/16/382 Управління держпраці у Рівненській області для отримання інформації щодо наявності рухомого майна;

21.12.2016 за № 01-21/918/469/16/383 Державній інспекції сільського господарства у Рівненській області для отримання інформації щодо наявності зареєстрованої сільськогосподарської техніки;

21.12.2016 за № 01-21/919/469/16/384 Територіальному сервісному центру № 5641 регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області для отримання інформації щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів.

02.08.2021 року додатково подано запити про наявність зареєстрованого майна за ППВКФ «Фрост» до реєструючих органів зокрема: Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку України, Державної служби морського та річкового транспорту України Морської адміністрації, Департамент льотної придатності Державної авіаційної служби України, Державної митної служби України, АТ Укрзалізниці, Державної архітектурної будівельної інспекції України та Державного космічного агентства України.

30.01.2017 року ліквідатором направлено звернення Національному банку України з проханням надати згоду на продаж майна підприємства-банкрута ПП ВКФ «Фрост», що перебуває в заставі Національного банку України.

10.03.2017 року від Національного банку України прийшла відмова від надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення Національного банку України.

16.03.2017 року в газеті «Вільне Слово» за номером № 12 (14995) оприлюднено оголошення щодо проведення конкурсу з визначення торгівельної організації, яка буде задіяна як організатор проведення торгів (аукціону) з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост».

16.03.2017 року ліквідатором до Господарського суду Рівненської області направлено клопотання на зняття обмежень, арештів, заборон з рухомого на нерухомого майна ПП ВКФ «Фрост».

30.03.2017 року ліквідатором проведено конкурс з визначення організатора на проведення торгів (аукціону) з продажу майна ПП ВКФ «Фрост». Переможцем конкурсу визначено Рівненську товарну біржу.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року задоволено клопотання ліквідатора, та знято арешти з рухомого та нерухомого майна ПП ВКФ «Фрост».

20.07.2017 року ліквідатором направлено звернення до ПАТ «Укрсоцбанк» з проханням надати згоду на продаж майна ПП ВКФ «Фрост» яке забезпечує вимоги та перебуває в заставі ПАТ «Укрсоцбанк».

01.08.2017 року ліквідатором повторно направлено звернення до Національного банку України щодо отримання згоди на реалізацію майна, що перебуває в заставі Національного банку України.

23.08.2017 року від Національного банку України надійшов лист з проханням звернутись до суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна банкрута, що перебуває в заставі.

19.10.2017 року ПП ЕКФ «Приватна Справа» проведено оцінку нерухомого майна ПП ВКФ «Фрост».

Згідно експертного висновку визначено ринкову вартість об`єктів нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля, виробничий корпус та цех з виготовлення поліетиленових виробів (літ. «А-2») - 3185100,00 грн.

- нежитлова будівля, адмінприміщення (літ. «В-2») 712 980,00 грн.

- нежитлова будівля, майстерня-гараж (літ. «В-1») 126 300,00 грн.

- нежитлова будівля, склад-вагова (літ. «Г-1») 365 900,00 грн.

- нежитлова будівля, трансформаторна (літ. «Д-1») 69 100,00 грн.

- автомобіль автомобіль KIA MAGENTIS 179 200,00 грн.

20.10.2017 року ліквідатором повторно направлено звернення до Національного банку України щодо погодження продажу заставного майна.

Оскільки від Національного банку України не отримано згоду на реалізацію заставного майна, 08.11.2017 року ліквідатором повторно відправлено звернення до Національного банку України для погодження продажу заставного майна.

28.11.2017 року Національним банком України погоджено відчуження об`єктів нерухомого майно, переданого ПП ВКФ «Фрост» в іпотеку Національному банку України.

Оскільки від ПрАТ «Укрсоцбанк» так і не отримано жодної позиції щодо можливого відчуження заставного майна, а ліквідаційна процедура є обмеженою в часі, 11.12.2017 року

ліквідатором подано клопотання до Господарського суду Рівненської області для отримання згоди на реалізацію майна ПП ВКФ «Фрост».

26.12.2017 року ухвалою Господарського Рівненської області погоджено продаж майна, що знаходиться в заставі ПрАТ «Укрсоцбанк».

25.01.2018 року з Рівненською товарною біржею укладено договір про надання послуг по організації та проведенню аукціону з реалізації майна.

12.03.2018 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 49842 оприлюднено оголошення про проведення аукціону з реалізації цілісного майнового комплексу ПП ВКФ «Фрост».

Початкова вартість цілісного майнового комплексу, відповідно частини 1 статті 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», становила 26 478 293,91 грн..

26.03.2018 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 50188 оприлюднено повідомлення про визнання аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь. Граничний термін подачі заяв 23.03.2018 року.

29.03.2018 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 50289 оприлюднено оголошення про проведення аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початковою вартістю майна на даному аукціоні є ринкова вартість згідно експертних висновків, а саме 4 638580,00 грн. Аукціон призначено на 07.05.2018 року.

16.04.2018 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 50642 оприлюднено повідомлення про визнання аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь. Граничний термін подачі заяв 13.04.2018 року.

16.04.2018 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 50654 оприлюднено оголошення про проведення повторного аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Відповідно до частини 3 статті 65 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» початковою вартістю повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, та становить 3710864,00 грн. Аукціон заплановано на 25.05.2018 року.

25.05.2018 року відбувся аукціон з реалізації лоту № 2 автомобіль KIA MAGENTIS легковий, седан-В, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1998, тип пального бензин, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами якого переможцем визнано Сторожук Юлію Петрівну, яка за Лот № 2 запропонувала ціну в розмірі 71 680,00 грн., без ПДВ. По лоту № 1 аукціон визначено таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

Інформаційне повідомлення про результати проведення аукціону опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України 25.05.2018 року за номером публікації 51560.

15.06.2018 року ліквідатором було скликано збори комітету кредиторів у справі про банкрутство ПП ВКФ «Фрост» для вирішення питання щодо подальшого продажу майна. Загальними зборами комітету кредиторів прийнято рішення виставити майно на другий повторний аукціон на умовах визначених рішенням Правління Національного банку України № 764-рш від 28.11.2017 року.

15.06.2018 року на офіційному сайті Міністерства юстиції України та 18.06.2018 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за номером публікації 52142 оприлюднено оголошення про проведення другого повторного аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість майна на повторному аукціоні становила 3 567504,00 грн. Аукціон заплановано на 20.07.2018 року.

23.07.2018 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 52532 оприлюднено інформаційне повідомлення про визнання аукціону таким, що не відбувся, в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

04.07.2018 року ліквідатором повторно направлено звернення до заставного кредитора Національного банку України для прийняття рішення щодо подальшого продажу заставного майна.

13.07.2018 року від Національного банку України отримано лист № 12-0007/38429 з проханням надати пропозиції щодо реалізації нерухомого майна, для подальшого їх погодження.

26.07.2018 року ліквідатором направлено лист Національному банку України з пропозицією виставити нерухоме майно на продаж з можливістю пониження початкової вартості та встановити граничну вартість реалізації майна на другому повторному аукціоні не нижче 20% від експертної оцінки, а саме 891876,00 грн..

21.08.2018 року від Національного банку надійшов лист з проханням провести актулізацію звіту про оцінку нерухомого майна ПП ВКФ «Фрост».

Ліквідатором повторно укладено договір про проведення оцінки нерухомого майна з ПП «ЕКФ «Приватна Справа».

Станом на 31.08.2018 року згідно експертного висновку визначено ринкову вартість об`єктів нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля, виробничий корпус та цех з виготовлення поліетиленових виробів (літ. «А-2») - 3 850900,00 грн.

- нежитлова будівля, адмінприміщення (літ. «В-2») 893100,00 грн.

- нежитлова будівля, майстерня-гараж (літ. «В-1») 105900,00 грн.

- нежитлова будівля, склад-вагова (літ. «Г-1») 292700,00 грн.

- нежитлова будівля, трансформаторна (літ. «Д-1») 580000,00 грн.

25.09.2018 року ліквідатором повторно направлено звернення на погодження продажу майна, що перебуває в заставі Національного банку України.

04.12.2018 року від Національного банку України надійшло рішення № 817-рш про погодження умов реалізації нерухомого майна переданого ПП ВКФ «Фрост» в іпотеку, яким погоджено початкову ціну реалізації у розмірі 5200600 грн., що відповідає оціночній вартості такого майна, а також мінімальну ціну нерухомого майна в розмірі 2 080 240 грн.

16.01.2019 року ліквідатором скликано збори комітету кредиторів для прийняття рішення щодо подальшого продажу майна. Зборами кредиторів прийнято рішення виставити на перші електронні торги майно ПП ВКФ «Фрост» на умовах визначених рішенням Правління Національного банку України № 817-рш від 04.12.2018 року з початковою вартістю згідно експертної оцінки 5 200 600,00 грн..

24.01.2019 року в газеті «Вільне Слово» № 4 (15092) опубліковано оголошення про проведення конкурсу з визначення торгівельної організації, яка буде задіяна як організатор проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост».

12.02.2019 року ліквідатором проведено конкурс з визначення організатора на проведення електронних торгів (аукціону) з продажу майна ПП ВКФ «Фрост». Переможцем конкурсу визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України».

14.03.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 58140 оприлюднено оголошення про проведення аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість нерухомого майна на даному аукціоні становила 5 200600,00 грн..

01.04.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 58533 оприлюднено інформаційне повідомлення, про визнання аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

04.04.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 58628 оприлюднено оголошення про проведення повторного аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість нерухомого майна на повторному аукціоні становила 4 160480,00 грн.

16.04.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 58873 оприлюднено інформаційне повідомлення, про визнання повторного аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

23.04.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 59029 оприлюднено оголошення про проведення другого повторного аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість нерухомого майна на другому повторному аукціоні становила 3 328 384,00 грн.

15.05.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 59475 оприлюднено інформаційне повідомлення, про визнання другого повторного аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

15.05.2019 року ліквідатором направлено лист до Національного банку України з проханням прийняти рішення щодо подальшого продажу майна ПП ВКФ «Фрост».

18.06.2019 року від Національного банку України надійшов лист з проханням провести актуалізацію звіту про оцінку нерухомого майна ПП ВКФ «Фрост».

18.06.2019 року на засіданні зборів комітету кредиторів було прийнято рішення відкласти вирішення питання щодо подальшого продажу майна ПП ВКФ «Фрост» після проведення актуалізації оцінки.

У зв`язку з закінченням терміну дії звіту про оцінку майна, ліквідатором укладено новий договір на проведення незалежної оцінки з ПП «ЕКФ «Приватна Справа».

Станом на 01.07.2019 року згідно експертного висновку визначено ринкову вартість об`єктів нерухомого майна, а саме:

- нежитлова будівля, виробничий корпус та цех з виготовлення поліетиленових виробів (літ. «А-2») - 3 854480,00 грн.

- нежитлова будівля, адмінприміщення (літ. «В-2») 900930,00 грн.

- нежитлова будівля, майстерня-гараж (літ. «В-1») 105640,00 грн.

- нежитлова будівля, склад-вагова (літ. «Г-1») 287980,00 грн.

- нежитлова будівля, трансформаторна (літ. «Д-1») 57820,00 грн.

Оскільки позиції Національного банку України щодо продажу не отримано, реалізація майнових активів банкрута за вказаних обставин містила ризики щодо можливих оскаржень результатів аукціону, ліквідатором подано клопотання до Господарського суду Рівненської області на отримання згоди на реалізацію заставного майна ПП ВКФ «Фрост».

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.09.2019 року задоволено клопотання ліквідатора ПП ВКФ «Фрост» та надано згоду на реалізацію майна, що перебуває в заставі Національного банку України, а тому реалізація заставного майна проводилася у відповідності до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема статті 65 та статті 66.

11.09.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 62342 оприлюднено оголошення про проведення аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість майна на аукціоні становила 5 206 850,00 грн. без можливості зниження вартості майна.

23.09.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 62635 оприлюднено інформаційне повідомлення про визнання аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

23.09.2019 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 62640 оприлюднено оголошення про проведення повторного аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість майна на повторному аукціоні зменшена на 20 % щодо початкової вартості попереднього аукціону та становить 4 165480,00 грн., аукціон з можливістю зниження початкової вартості до - 50 % на самому аукціоні.

01.10.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 62881 оприлюднено інформаційне повідомлення про визнання аукціону таким, що не відбувся в зв`язку з відсутністю заяв на участь.

09.10.2019 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та на сайті Міністерства юстиції України за номером публікації 63151 оприлюднено оголошення про проведення другого повторного аукціону з реалізації майна ПП ВКФ «Фрост». Початкова вартість майна на другому повторному аукціоні зменшена на 20 % щодо початкової вартості попереднього аукціону та становить 3 332 384,00 грн., аукціон з можливістю зниження початкової вартості до граничної, яка становить 10% стартової ціни. Аукціон буде проводиться 12.11.2019 року. Кінцевий термін прийняття заяв 18.10.2019 року.

27.11.2019 року відбувся аукціону з реалізації нерухомого майна ПП ВКФ «Фрост». Переможцем аукціону визначено Сторожук Юлію Петрівну, яка запропонувала найвищу ціну в розмірі 1 799487,36 грн..

Повідомлення про результати проведення аукціону оприлюднено 28.11.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за номером публікації 64277.

Кошти отримані від продажу автомобіля KIA MAGENTIS легковий, седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , направленні на погашення позачергової вимоги заставодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 65862,40 грн., за мінусом винагороди організатора проведення електронних торгів в розмірі що становить 5 017,60 грн. та 800,00 грн. витрати на оцінку автомобіля.

Кошти отримані від реалізації нерухомого майна направлені на погашення позачергової вимоги заставодержателю Національному банку України в сумі 1 655528,37 грн., за мінусом винагороди організатора проведення електронних торгів в розмірі 143958,99 грн.

Залишились непогашені вимоги в сумі 24 757 262,54 грн.:

1. ПАТ АКБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 20611896,83 грн. 4 черга задоволення, 676281,20 грн. 6 черга задоволення та 19292, 00 грн. судові витрати 1 черга задоволення.

2. ГУ ДПС у Рівненській області заборгованість в розмірі 220507,61 грн. 3 черга задоволення, 290611, 73 грн. 6 черга задоволення та 3200,00 грн. судові витрати 1 черга задоволення.

3. ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 272430,24 грн. 6 черга задоволення, 466 410,16 грн. позачергова вимога забезпечена заставою, (яку частково погашено ліквідатором на суму 65862,40 грн.), залишилась непогашеною 400 547,76 грн., та 3200,00 грн. судові витрати 1 черга задоволення.

4. Національний банк України заборгованість в розмірі 1 085325,56 грн. 4 черга задоволення, 371026,38 грн. - 6 черга задоволення, 2 452600,00 грн. позачергова вимога забезпечена заставою, (яку частково погашено ліквідатором на суму 1655168,97 грн.), позачергові вимоги на суму 797 431,03 грн., всього залишилась непогашеною 2 259 738 грн. 97 коп. та 5 956,00 грн. судові витрати 1 черга задоволення.

Інше майно у підприємства банкрута відсутнє, про що підтверджують довідки з реєструючи органів :

- Управлінням Держпраці у Рівненській області листом №01-12/95 від 10.01.2017 року надано відповідь, що великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби за ППВКФ «Фрост» не зареєстровані.

- Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області листом № 01-09/2892 від 12.07.2017 року повідомило, що за ПП ВКФ «Фрост» зареєстрованої техніки не значиться.

- Філією «Головного інформаційнообчислювального центру» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надано відповідь за № 59/1571 від 12.08.2021 року що за ПП ВКФ «Фрост» вагони та під`їздні колії не зареєстровані.

- Державна митна служба України надала відповідь за № 19-19/19-02-04/14/250 від 13.08.2021 року про те, що ПП ВКФ «Фрост» відсутнє в реєстрі осіб, які під час провадження своєї діяльності є учасниками відносин, що регулюються законодавством України з питань митної справи.

- Державне космічне агентство України надало відповідь за № 4292-3.3 від 13.08.2021 року що об`єктів космічної діяльності у ПП ВКФ «Фрост» немає.

- Управління підтримання льотної придатності Державної авіаційної служби України надало відповідь за № 12/12.5-3166-21 від 17.08.2021 року про те, що в державному реєстрі цивільних повітряних суден України за ПП ВКФ «Фрост» повітряні судна не зареєстровані.

- Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом за № 10/04/17796 від 17.08.2021 року повідомила, що станом на 30.06.2021 року ПП ВКФ «Фрост» серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств відсутнє.

- Управління ліцензування, обстеження та паспортизації Державної архітектурно будівельної інспекції України надано відповідь за № 40-40-21-1565 від 19.08.2021 року про те, що в Держархбудінспекції відсутня інформація щодо видачі ліцензії на провадження господарської діяльності. Пов`язаної із створенням об`єктів архітектури ПП ВКФ «Фрост».

- Територіальний сервісний центр № 5641 РСЦ МВС в Рівненській області листом № 10.02.2022 за № 31/428-17-5641-2022 повідомив, що за ПП ВКФ «ФРОСТ» транспортні засоби не зареєстровані.

Як встановлено судом, відсутнє у підприємства банкрута нерухоме майно та земельні ділянки, про що підтверджує інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.12.2021 року за № 287907931.

Розрахункові рахунки банкрута ліквідатором закриті.

Наявні документи які підлягають зберіганню протягом 75 років, ліквідатором упорядковані та здані на зберігання в Комунальну Установу «Трудовий архів Рівненської міської ради» згідно акту № 6 від 07.02.2022 року про що підтверджує довідка за № 17/01-22.

Відсутня у банкрута дебіторська заборгованість, яка списана з бухгалтерського обліку ПП ВКФ «Фрост» як безнадійна, ще в першому кварталі 2016 року до порушення провадження у справі про банкрутство згідно пункту «а» статті 14.1.11 Податкового кодексу України «безнадійною заборгованістю вважається заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності». Згідно статті 256 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Керуючись ст. 61 Кодексу з процедур банкрутства України ліквідатором проведено аналіз фінансового стану банкрута з використанням фінансової звітності боржника за 2013 р., 2014 р., та 2015р. (за три останні роки до порушення провадження у справі про банкрутство) про що складено висновок щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності (приховуваного банкрутства) ПП ВКФ «Фрост».

Отже, за результатами проведеного аналізу ПП ВКФ «Фрост» можна зробити наступні висновки:

Результат аналізу основних показників діяльності підприємства кінець періоду, що аналізується обумовлює первинну оцінку фінансового стану як високий ризик втрати ліквідності та фінансової стійкості, оскільки в результаті погашення поточних зобов`язань подальша виробнича діяльність підприємства буде можливою лише за умови залучення додаткових позикових коштів. Неефективний розподіл основного та оборотного капіталу зумовив критичну наявність оборотних активів, які головним чином вкладені в дебіторську заборгованість. Недостатність власного капіталу, висока залежність від позикових джерел фінансування визначає низьку фінансову стійкість, стабільність підприємства.

Результат аналізу коефіцієнтів ліквідності підприємства на кінець періоду, що аналізується обумовлює кризову ліквідність коли підприємство є неплатоспроможним. Ліквідність підприємства характеризує неспроможність за рахунок внутрішніх з зовнішніх джерел оперативно знайти резерви платіжних коштів, необхідних для погашення боргів, і постійно, на будь-який момент часу, підтримувати рівновагу між обсягами і строками перетворення активів в грошові кошти та обсягами і строками погашення зобов`язань. Абсолютний коефіцієнт ліквідності при існуючому коефіцієнті покриття, та збитковій діяльності боржника вказує на ознаки поточної та надкритичної неплатоспроможності, що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства, коли задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.

Результат аналізу коефіцієнтів фінансової стійкості підприємства на кінець періоду, що аналізується обумовлює кризовий стан фінансової стійкості коли внаслідок нераціонального розпорядження виробничими фондами і джерелами їх формування зменшується власний капітал, що продукує ріст позикового капіталу та відсутність фінансової стійкості підприємства. Прибуток не забезпечує самофінансування та незалежність підприємства від зовнішніх (залучених) джерел фінансування. Підприємство надмірно залежне від позикових коштів. Коефіцієнт забезпечення власними засобами, поточна неплатоспроможність, коефіцієнт покриття та забезпечення власними засобами вказують на ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідає фінансовому стану потенційного банкрутства та понижує для неплатоспроможного підприємства можливість використання позасудових заходів відновлення платоспроможності.

Результат аналізу показників рентабельності підприємства на кінець періоду, що аналізується визначає оцінку ефективності господарської діяльності, як незадовільну. Перевищення валового прибутку над собівартістю реалізованої продукції зумовлює відсутність показників рентабельності. Результатом фінансово-господарської діяльності боржника є скорочення капіталу який втратив здатність підвищувати рівень економічного ефекту тобто сприяти зростанню обсягів виробленої продукції та наданих послуг.

Результат аналізу необоротних активів підприємства протягом періоду, що аналізується обумовлює вчинення раціональних управлінських рішень спрямованих на збільшення матеріально-технічної бази. Проте простої та неефективне використання основних фондів зменшує їх споживчу вартість та можливість їх реалізації за справедливою ціною. Підприємство знизило рівень управління ефективністю використання власного капіталу, вкладеного в основні фонди.

Результат аналізу оборотних активів підприємства протягом періоду, що аналізується визначає їх незначне зменшення. Оборотний капітал іммобілізований в дебіторській заборгованості, що зменшує його ліквідність, знижує платоспроможність, зумовлює залучення додаткових фінансових ресурсів на покриття витрат. Тривалість операційного циклу зростає, що негативно впливає на як на обсяг, так і на структуру оборотних активів. Відсутність високоліквідних оборотних активів, які необхідні для забезпечення безперервності кругообігу виробничого процесу загрожує зупиненням виробничо-господарської діяльності підприємства або банкрутства.

Результат аналізу власних оборотних засобів підприємства виявив їх недостатність на кінець періоду, що аналізується, що ініціює потребу в залучені позикових джерел фінансування виробничої діяльності. Власні оборотні засоби не забезпечують безперервність процесу виробництва, реалізації продукції та зростання прибутку, що веде до фінансових втрат та збитків.

Результат аналізу структури грошових потоків підприємства протягом періоду, що аналізується виявив їх дефіцит, при якому надходження грошових потоків значно нижчі реальних потреб, що не забезпечує планової потреби в витрачанні грошових коштів. Наявних грошових потоків недостатньо для обслуговування господарської діяльності боржника. Розбалансування структури грошового потоку свідчить про погіршення фінансової стійкості підприємства. Дефіцит грошового потоку створює підстави вважати підприємство незабезпеченим власними коштами.

Результат аналізу власного капіталу підприємства протягом періоду, що аналізується виявив його зменшення внаслідок росту непокритого збитку. Власний капітал підприємства характеризується низькою здатністю капіталізації прибутку, підвищенням ступеня фінансових ризиків, що спрямовує до застосування перетворення боржника, шляхом залучення додаткових коштів або ліквідації. Співвідношення коефіцієнтів надходження та вибуття власного капіталу посвідчує перевагу величини коефіцієнтів вибуття, що визначає відсутність чистих активів підприємства, втрату фінансової стійкості, економічної самостійності, незалежності боржника, що є результатом неефективної роботи підприємства.

Результат аналізу дебіторської заборгованості підприємства протягом періоду, що аналізується характеризується незначним скороченням та збільшенням її питомої ваги у складі валюти балансу, що зазвичай оцінюється позитивно. Проте збільшення її питомої ваги у складі оборотних активів може свідчити про наявність безнадійної дебіторської заборгованості. Розбалансування розрахунково-кредитної політики боржника, іммобілізація оборотних коштів у дебіторській заборгованості спричиняє нестачу власних оборотних коштів та збільшує потребу в залучені додаткових позикових джерел фінансування виробничої діяльності..

Результат аналізу кредиторської заборгованості підприємства протягом періоду, що аналізується визначає її незначне збільшення, що характеризується негативно. Відсутність вільних коштів та високоліквідних активів, які можуть бути направленні на погашення термінових зобов`язань, наявність помилкових управлінських рішень щодо кредитної дисципліни обмежують свободу підприємства в управлінні активами. Висока залежність від позикових коштів, посилює кризовий стан підприємства, визначає нездатність боржника своєчасно й повністю розраховуватися за своїми зобов`язаннями, що зменшує інвестиційну привабливість підприємства.

Результат аналізу формування чистого прибутку підприємства визначає його відсутність протягом періоду, що аналізується внаслідок зменшення обсягів реалізації, перевищення темпів скорочення доходів над темпами скорочення витрат. Така тенденція діяльності підприємства неминуче приводить до незадовільної структури балансу та росту збитку, внаслідок чого вичерпується власний капітал, зростає заборгованість підприємства, зменшуються інвестиції в оборотні активи, що, в свою чергу, призводить до скорочення виробництва та одночасного зменшення чистих активів підприємства. Прибуток як основне джерело формування фінансових ресурсів визначає неможливість подальшого розвитку підприємства за рахунок власних джерел фінансування.

Результат аналізу структури прибутку підприємства протягом періоду, що аналізується, свідчить що основною сферою його діяльності є операційна діяльність, яка формує збитковий фінансовий результат, та визначає відсутність резервів інтенсивного розвитку підприємства. Тривала збиткова діяльність загрожує подальшому існуванню підприємства і призводить до його банкрутства. Нестача прибутку обумовлює відсутність першорядних оборотних коштів, як наслідок, відсутність основних джерел життєдіяльності.

Результат аналізу структури витрат підприємства протягом періоду, що аналізується визначає їх фронтальне зменшення, що скеровує до зменшення прибутку. Зменшення прибутку знижує ступінь забезпеченості матеріально-технічними та трудовими ресурсами, що негативно позначається на темпах та обсягах виробництва та реалізації продукції. Скорочення витрат не санкціонувало ріст фінансового результату боржника.

Результат аналізу виявлення ознак фіктивного банкрутства підприємства, за наданих джерел інформації, враховуючи наявність офіційної заяви власника або службової особи підприємства-боржника до господарського суду, щодо порушення провадження у справі про банкрутство та визначений коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами, може свідчити про відсутність ознак фіктивного банкрутства.

Результат аналізу виявлення ознак доведення до банкрутства підприємства, за наданих джерел інформації, не може виявити ознаки умисних дій службових осіб боржника, що призвели до стійкої фінансової неспроможності підприємства, що завдало великої матеріальної шкоди державі чи кредитору. Недостатня інформація щодо господарських договорів боржника.

Результат аналізу виявлення ознак приховуваного банкрутства підприємства, за наданих джерел інформації, враховуючи ознаки поточної неплатоспроможності боржника та відсутність інформації щодо подання боржником недостовірних відомості про його фінансовий та майновий стан у фінансовій звітності або в інших документах не виявив ознаки приховуваного банкрутства.

Фінансово-господарський стан приватного підприємства виробничо-комерційна фірма "Фрост" протягом періоду, що аналізується, кризовий, який характеризується кризовою ліквідністю та фінансовою стійкістю, відсутністю ділової активності, надмірним залученням позикових коштів, відсутністю власного капіталу, що загрожує подальшому існуванню підприємства.

Збиткова діяльність підприємства протягом останніх років, недостатність чистих активів, які можуть бути використані для погашення кредиторських вимог, критичний рівень позикового капіталу та використання його як джерела фінансування визначають кризовий фінансовий стан боржника. Подальша ефективна діяльність підприємства неможлива без залучення додаткових джерел фінансування, проте підприємство з низьким рівнем власного капталу вкрай ризикове для інвесторів.

Результат аналізу виявлення ознак дій фіктивного банкрутства, приховування чи доведення до банкрутства, за наданих джерел інформації, не виявив ознаки дій фіктивного та приховування банкрутства та не може виявити ознаки умисних дій з доведення до банкрутства підприємства за відсутності господарський договорів боржника.

Негативні тенденції динаміки основних коефіцієнтів діяльності підприємства, зокрема абсолютний коефіцієнт ліквідності, коефіцієнти покриття та забезпечення власними засобами, за відсутності отриманого прибутку, вказують на ознаки поточної, критичної та надкритичної неплатоспроможності, що відповідає фінансовому стану потенційного банкрута, коли задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури. За таких обставин, враховуючи низький рівень чистих активів підприємства при відсутності інвестиційної привабливості боржника, є доцільним та економічно обґрунтованим задоволення вимог кредиторів шляхом застосування ліквідаційної процедури в ході провадження справи про банкрутство.

Зважаючи на вищевикладене не вбачається ознак застосування солідарної та субсидіарної відповідальності щодо керівника та засновників.

Майна, дебіторської заборгованості та будь яких активів у підприємства банкрута немає.

За наслідками проведення ліквідаційної процедури, продажу майна банкрута та погашення вимог кредиторів було створено ліквідаційний баланс станом 01.11.2021 року.

Господарський суд дійшов висновку, що ліквідатором в повній мірі виконані обов`язки з розшуку кредиторів банкрута та виявленню майна (активів) банкрута.

Відповідно до частини 7 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги, не погашені у зв`язку з недостатністю майна, вважаються погашеними.

Згідно зі статтею 65 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції на момент винесення даної ухвали, після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об`єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії документів, що підтверджують відчуження активів боржника під час ліквідаційної процедури (у тому числі протоколи про проведення аукціону, договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі майна, акти про придбання майна на аукціоні тощо); реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, що підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, видане Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів боргових цінних паперів - звіт про результати погашення цінних паперів.

Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.

Господарський суд після розгляду звіту ліквідатора та з`ясування обставин справи, постановляє ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Отже, законодавством передбачено певну сукупність дій, які необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури, та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із зазначеним звітом, та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком усіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури.

Розглянувши ліквідаційний баланс та звіт про проведену роботу, дослідивши матеріали ліквідаційної процедури, суд вважає, що ліквідатором вжито всіх встановлених Кодексом України з процедур банкрутства заходів по здійсненню та завершенню ліквідаційної процедури. Згідно з матеріалами справи та документами, що підтверджують проведену ліквідаційну процедуру, рухоме та нерухоме майно, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, виконавчих документів в органах ДВС не перебуває.

Проведеною ліквідатором роботою встановлено, що майно банкрута, за рахунок якого можливо було б погасити кредиторську заборгованість, відсутнє, що підтверджено матеріалами ліквідаційної процедури. У ліквідаційному балансі підприємства-банкрута відображено відсутність майнових активів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою; 6) отримувати інформацію з державних реєстрів; 7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Частиною 4 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

За приписами ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду, яка складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Отже, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо Кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора на рівні трьох мінімальних заробітних плат, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Відмова від авансування, відсутність майна боржника або ж відсутність інших джерел для покриття на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року, ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації № 105 про скасування примусової праці 1957 року, ратифікованої Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Таким чином, законодавством закріплено безумовне право арбітражного керуючого (ліквідатора) на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат в межах здійсненних повноважень ліквідатора у справі № 918/469/16.

Як встановлено судом, ліквідатором заявлено до стягнення витрати з оплати основної грошової винагороди та відшкодування втрат, що пов`язані з веденням справи № 918/469/16, у загальній сумі 357 013 грн. 64 коп. за період з грудня 2016 року по січень 2020 року, що включає основну грошову винагороду арбітражного керуючого в розмірі 279 213 грн. 64 коп. та витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним обов`язків ліквідатора у справі № 918/469/16 на суму 77 800 грн. 00 коп.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їх існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Законодавством визначено декілька джерел для здійснення оплати послуг ліквідатора, у тому числі і за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

За приписами ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутств кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді задовольняються в першу чергу.

У зв`язку із відсутністю у Боржника коштів та будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі на кредиторів за реєстром, пропорційно сумам визнаних вимог, є правомірним, оскільки вказане положення закріплене законодавством як одне із джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого. При цьому, відмова від здійснення оплати послуг арбітражного керуючого за відсутності майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату послуг арбітражному керуючому можна розцінювати як відмову в можливості отримання гарантованої Законом та Кодексом оплати послуг і тим самим примушення його виконувати повноваження за відсутності оплати праці, що суперечить статті 43 Конституції України та статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № Б14/040-07/15-08, від 14.08.2019 у справі № 5/80-10, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 19.04.2018 у справі № 265/2б-02/14/13-08, від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2021 у справі № 912/3214/18, від 23.06.2021 у справі № 904/10924/16.

Законодавець не ставить визначення джерела оплати послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), а також від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Крім того, суд зазначає, що кредиторами у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, господарської діяльності боржник не здійснював та не було виявлено активів, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди ліквідатора та відшкодування його витрат.

Відтак, суд, встановивши факт невиконання у добровільному порядку зобов`язання щодо оплати послуг арбітражного керуючого, дійшов висновку про стягнення з кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення судового рішення та видачі наказу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 912/1783/16 (постанова КГС ВС від 01.08.2018) у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, невиявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника чи інших його активів та грошових коштів жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Крім того, суд зазначає, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, невиявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Частиною 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутств передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого у справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 918/454/18 (постанова КГС ВС від 16.07.2020).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про затвердження Звіту ліквідатора про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі про банкрутство Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" (33024, м. Рівне, вул. Старицького, 37 А, ) у сумі 357 013 грн. 64 коп. за період з грудня 2016 року по січень 2020 року та стягнення її із кредиторів, пропорційно заявлених кредиторських вимог:

- Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, м. Рівне, ) 6 926 (шість тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн.06 коп.;

- Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі відділення 100/17 АБ "Укргазбанк" (03087, м.Київ, вул.. Єреванська,1, ) - 287 288 (двісті вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят вісім ) грн.88 коп.;

- Національного банку України (01601, м. Київ, вул.. Інститутська, 9, код ЄДРПОУ 00032106) 52802 ( п`ятдесят дві тисячі вісімсот дві) грн. 32 коп.;

- Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул..Ковпака,29) - 9996 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн.38 коп.

на користь арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполінарійовича (свідоцтво № 247 від 02.04.2013 року, 33028, м.Рівне, вул. Драгоманова, буд. 27, оф. 10, ІН НОМЕР_2 ) грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за період з грудня 2016 року по січень 2020 року у процедурі банкрутства Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост".

Заперечення кредиторів щодо звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост", щодо звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора у процедурі банкрутства останнього, спростовуються всім вищенаведеним, є не підтвердженими матеріалами справи, і відповідно такими, що не є підставою для відмов у затвердженні вищевказаних звітів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, затвердження звіту ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом, є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, у випадках, передбачених пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись статтями 2, 30, 60, 65, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, статями 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Затвердити звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост" (33024, м. Рівне, вул. Старицького, 37 А, ) у сумі 357 013 грн. 64 коп. за період з грудня 2016 року по січень 2020 року.

2. Стягнути із кредиторів, пропорційно заявлених кредиторських вимог:

- Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, м. Рівне, ) 6 926 (шість тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн.06 коп.;

- Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі відділення 100/17 АБ "Укргазбанк" (03087, м.Київ, вул.. Єреванська,1, ) - 287 288 (двісті вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят вісім ) грн.88 коп.;

- Національного банку України (01601, м. Київ, вул.. Інститутська, 9, код ЄДРПОУ 00032106) 52 802 ( п`ятдесят дві тисячі вісімсот дві) грн. 32 коп.;

- Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул..Ковпака,29) - 9996 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн.38 коп.

на користь арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполінарійовича (свідоцтво № 247 від 02.04.2013 року, 33028, м.Рівне, вул. Драгоманова, буд. 27, оф. 10, ІН НОМЕР_2 ) грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за період з грудня 2016 року по січень 2020 року у процедурі банкрутства Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост".

3.Затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост"(33024, м. Рівне, вул. Старицького, 37 А, ).

4. Ліквідувати юридичну особу - Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма "Фрост" (33024, м. Рівне, вул. Старицького, 37 А, ).

5. Вимоги, що не задоволені за недостатністю майна, вважати погашеними.

6. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

7. Зобов`язати ліквідатора, орган державної реєстрації провести відповідні дії по виключенню юридичної особи банкрута - Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Фрост"(33024, м. Рівне, вул. Старицького, 37 А, ) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

8. Закрити провадження у справі № 918/469/16.

9. Накази видати після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали підписано 24 листопада 2022 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.