ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" листопада 2022 р. м. Рівне Справа № 918/420/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Серненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області

до відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна екологічна інспекція Поліського округу

про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 415 820 грн. 42 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від прокуратури: Манжаюк Денис Леонтійович (в залі суду);

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: Комісаров Ігор Дмитрович (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

28 червня 2022 року Керівник Серненської окружної прокуратури (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області (далі - позивач) звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна екологічна інспекція Поліського округу (далі - третя особа) про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 415 820 грн. 42 коп.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідачем не дотримано норм природоохоронного законадавста, а саме Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Лісового кодексу України. що у свою чергу призвело до заподіяння шкоди, шляхом незаконної порубки деревини.

Прокурор пояснює, що шкода заподіяна навколишньому середовищу внаслідок незаконної порубки деревини, завдана місцевому бюджету Березівської сільської ради, що у свою чергу призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що порушує інтереси територіальної громади.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, прокурор просить суд стягнути з Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" на користь Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області збитки завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 415 820 грн. 42 коп.

В судовому засіданні 14 листопада 2022 року представник прокуратури позовні вимоги підтримав та просив суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не визнає позовних вимог з наступних обставин.

На думку відповідача, прокурор не надав суду належних та допустимих доказів того, що саме з вини відповідача завдана шкода навколишньому природному середовищу внаслідок самовільної порубки дерев в розмірі 415 820 грн. 42 коп.

На підтвердження факту незаконної порубки дерев і в свою чергу факту невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань щодо забезпечення охорони лісу на підвідомчій йому території, прокурором долучено до позовної заяви акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року, польову перелікову відомість, детальну мат-грошову оцінку лісосіки № 555, розрахунок шкоди, завданої незаконною рубкою дерев, витяг з ЄРДР № 0000153 від 31 липня 2021 року.

Відповідач стверджує, що належним та допустимим доказом у справі, який підтверджував факт вчинення порушення вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, факт вирубки дерев, їх реальної кількості, місця вчинення та інших обставин правопорушення є акт перевірки, складений у порядку визначеному чинним законодавством уповноваженим контролюючим органом в межах його компетенції, та який може бути підставою для притягнення особи до відповідальності в сфері природоохоронного законодавства та відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, в даному випадку, Державною екологічною інспекцією Поліського округу (на яку покладено обов`язки державного нагляду щодо додержання природоохоронного законодавства) не здійснювались будь-які заходи державного нагляду за дотриманням Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" вимог природоохоронного законодавства на території кварталу 24 вид.1 Кам`янського лісництва, акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства не складався та матеріали справи такого акту не містять.

Щодо долучених прокурором до позовної заяви акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року, польової перелікової відомості, детальної мат-грошової оцінки лісосіки № 555, розрахунку шкоди, завданої незаконною рубкою дерев, на підставі яких прокурором пред`явлено позов, відповідач зазначає, що вказані матеріали складені службовими особами Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" а тому не можуть по своїй суті замінити акт перевірки уповноваженого контролюючого органу та не можуть бути допустимими доказами на підтвердження вчинення правопорушення вимог природоохоронного законодавства. Крім того, вказані документи містять ряд недоліків, які не дозволяють встановити обставини, які підлягають доведенню в даній справі.

Що стосується акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року, відповідач зазначає, що останній складений інженером охорони лісу Тимощуком Р.І. за участі інженера охорони Рогульчика В.І., проте, вказаний акт підписаний лише Тимощуком Р.І., в той час як підпис Рагульчика В.І. в акті відсутній.

Відповідно до вказаного акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року, в результаті проведеного розрахунку шкода лісовому господарству становить 415 824 грн. 93 коп., однак в акті не зазначено розміру пнів зрізаних дерев, попри те, що згідно Постанови КМУ № 665 від 23 липня 2008 року "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", обчислення шкоди, заподіяної знищенням, пошкодженням чи незаконною рубкою окремих дерев визначається виходячи з замірів діаметру пня. Пункт 2.5. "Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративне правопорушення" затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України від 31 серпня 2010 року № 262 визначає, що у разі якщо виявлено факт порушення лісового законодавства, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства (далі - акт) (додаток 2). Складений акт протягом трьох днів з моменту виявлення правопорушення направляється до органу внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення для встановлення особи порушника. Виявлені при цьому незаконно добуті лісові ресурси вилучаються, про що зазначається в акті.

Відповідач стверджує, що акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року складений працівниками останнього у відповідності до п. 2.5. "Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративне правопорушення" з метою направлення його органу внутрішніх справ, який в межах своєї компетенції повинен був провести перевірку зазначених матеріалів та вжити заходів, передбачених чинним законодавством, зокрема щодо проведення перевірки спеціально уповноваженим на те контролюючим органом, в даному випадку Державною екологічною інспекцією Поліського округу.

Відомості зазначені в акті огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року, зокрема щодо виявлення факту правопорушення, кількості зрубаних дерев та розміру шкоди є попередніми та підлягали уточненню за результатами проведення Державною екологічною інспекцією Поліського округу заходів державного контролю за дотриманням природоохоронного законодавства. Форма Акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, яка затверджена Наказом Державного комітету лісового господарства України від 31 серпня 2010 року № 262 є відмінною від уніфікованої форми акту, який затверджений Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 26 листопада 2019 року № 450 та складається Державною екологічною інспекцією за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

На думку відповідача, акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 30 липня 2021 року не є актом перевірки уповноваженого контролюючого органу та не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження вчинення правопорушення вимог природоохоронного законодавства. Для притягнення особи до відповідальності у сфері природоохоронного законодавства необхідним є встановлення правопорушення компетентним органом, на який чинним законодавством покладено відповідні завдання, та який здійснює фіксування даного порушення у визначеному законом порядку шляхом складання актів перевірок, винесення приписів, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності тощо.

Що стосується наявної в матеріалах справи польової перелікової відомості пнів, в якій відображено кількість та діаметр пнів виявлених працівниками Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" в кварталі 24 вид. 1 Кам`янського лісництва, відповідач зазначає, що у даній відомості відсутні дані про вимірювальний засіб, яким здійснювались заміри пнів та відомості про дату складання вказаної перелікової відомості. Дані про вимірювальний засіб, яким здійснювались заміри пнів виявлених в кварталі 24 вид.1 Кам`янського лісництва відсутні також в наявному в матеріалах справи розрахунку шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки дерев, виконаному працівниками відповідача та детальній мат-грошовій оцінці лісосіки № 555. Наведені недоліків вищевказаних документів не можуть бути покладені в основу доведення наявності факту правопорушення та розміру заподіяної шкоди, натомість вказані матеріали разом з витягом з ЄРДР № 0000153 від 31 липня 2021 року, на думку відповідача спростовують наявність вини в діях Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" та доводи прокурора про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок дерев на підвідомчій йому території земель лісового фонду.

Відповідач вказує на те, що прокурором та позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач не дотримався або порушив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок та не обґрунтовано в чому саме полягала бездіяльність або неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, тому, в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, а тому підстави для стягнення 415 820 грн. 42 коп. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу відсутні. На підтвердження розміру шкоди, прокурором долучено до позовної заяви розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев на території кварталу 24 виділу 1 Кам`янського лісництва від 13 червня 2022 року, який проведений Державною екологічною інспекцією Поліського округу на підставі протоколу огляду місця події від 30 липня 2021 року, складеного заступником начальника СВ відділу поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції Дударом Д.В. Однак, до розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев на території кварталу 24 виділу 1 Кам`янського лісництва від 13 червня 2022 року проведеного Державною екологічною інспекцією Поліського округу прокурором не долучено первинних документів, на підставі яких здійснювався вказаний розрахунок, а саме протоколу огляду місця події від 30 липня 2021 року.

Відповідач звертає увагу суду на те, що при співставленні розрахунку розміру шкоди проведеного Державною екологічною інспекцією та розрахунку розміру шкоди проведеного працівниками Відповідача вбачається, що зазначені у вказаних розрахунках відомості про кількість пнів певного діаметра є різними в обох розрахунках. Крім того, розрахунок розміру шкоди від 13 червня 2022 року, що проведений Державною екологічною інспекцією Поліського округу також не містить даних про те, яким чином та із застосуванням якого вимірювального засобу заступник начальника СВ відділу поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції Дудар Д.В. здійснював заміри діаметрів пнів при оформленні протоколу огляду місця події від 30 липня 2021 року та чи проходив такий прилад повірку.

В даному випадку, на думку відповідача ні прокурором, ні позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами факту завдання відповідачем шкоди державі внаслідок самовільної порубки дерев або неналежного виконання Відповідачем обов`язку із забезпечення охорони, захисту лісового насадження та її розміру, оскільки в матеріалах справи відсутній акт перевірки уповноваженого органу держави, чи складені за результатами виявлених порушень приписи про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства тощо, а також обґрунтований розрахунок шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, обрахований відповідно до чинних Такс, затверджених постановою КМУ від 23 липня 2008 року № 665 які б доводили сам факт вирубки дерев та обґрунтованість заявлених позовних вимог, що відповідно свідчить про відсутність всіх складових елементів, необхідних для відшкодування шкоди.

Зважаючи на вказані вище обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 14 листопада 2022 року представник відповідача не з`явився.

Окрім того, третьою особою подано пояснення по суті позовних вимог, відповідно до яких останній позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні 14 листопада 2022 року представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Заяви та клопотання у справі.

13 липня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору.

15 липня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшла заява, в якій останні просить суд продовжити процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, 15 липня 2022 року до канцелярії суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляд справи.

28 липня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує у повному обсязі.

09 серпня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

10 серпня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив, в якій остання спростовує доводи викладені у відзиві на позовну заяву та підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

31 серпня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови про долучення проведення судової економічної експертизи від 09 серпня 2022 року та копії висновку експерта від 26 серпня 2022 року № СЕ-19/118-22/7554-ЕК.

08 вересня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та продовжити строк розгляду підготовчого засідання.

19 вересня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

04 жовтня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

31 жовтня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення.

14 листопада 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти судове засідання призначене на 14 листопада 2022 року на іншу дату.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно вимог пунктів 2, 4, 6, 7 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом також враховано, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Судом враховано той факт, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи. Окрім того, слід зазначити, що суд неодноразово відкладав розгляд справи.

З огляду на те, що розгляд справи № 918/420/22 неодноразово відкладався та у зв`язку із його неявкою у призначене судове засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, вимоги частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач - 2 не позбавлений права направити у судове засідання іншого представника, оскільки відповідно до частини 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/420/22 за позовною заявою Керівника Серненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області до відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна екологічна інспекція Поліського округу про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 415 820 грн. 42 коп., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 18 липня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 липня 2022 року відкладено підготовче засідання на 09 серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09 серпня 2022 року відкладено підготовче засідання на 08 вересня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 вересня 2022 року відкладено підготовче засідання на 19 вересня 2022 року та продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року відкладено підготовче засідання на 04 жовтня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/420/22 за позовом Керівника Серненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області до відповідача Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна екологічна інспекція Поліського округу про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 415 820 грн. 42 коп. та призначено розгляд справи № 918/420/22 до судового розгляду по суті на 18 жовтня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року відкладено розгляд справи 918/420/22 по суті на 31 жовтня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року відкладено розгляд справи 918/420/22 по суті на 14 листопада 2022 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, висновок суду та джерела права й акти їх застосування.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Сарненською окружною прокуратурою Рівненської області у ході реалізації представницьких повноважень опрацьовано матеріали кримінального провадження № 0000153 від 31 липня 2021 року за фактом незаконної порубки лісу невстановленими особами 30 липня 2021 року в кварталі 24 виділі 1 Кам`янського лісництва, що відноситься до Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" у загальній кількості 54 дерева породи береза за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

13 червня 2022 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу на адресу Сарненської окружної прокуратури скеровано лист №1847/5/2-06 від 13 червня 2022 року із розрахунком шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, визначеної на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665, розмір якої становить 415 820 грн. 42 коп. Встановлено, що вищевказані лісові ділянки, на яких здійснено незаконну рубку лісу, а саме кв. 24 вид. 1 Кам`янського лісництва перебуває у постійному користуванні Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-РВ № 000401.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Статтею 40 вказаного Закону передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

У той же час, стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому законом порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до приписів ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 105 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) визначено, що особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному видобуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Таким чином, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи, вина завдавана шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з п. 1.6 роз`яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього середовища" від 27 червня 2001 року № 02-5/744 вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Статтями 19, 86, 90 ЛК України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження ослаблення та Іншого шкідливого впливу захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. Основними завданнями лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового господарства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Статтею 63 ЛК України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ст. 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Судом встановлено, що згідно положень статуту відповідача (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів членів Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" від 12 лютого 2019 протоком № 2/19, кооператив створений в процесі реформування колективних сільськогосподарських підприємств Рокитнівського району, ліквідації Рокитнівського міжгосподарського лісгоспу і є правонаступником майнових та фінансових прав Рокитнівського міжгосподарського лісгоспу. Статтею 2 Статуту визначено, кооператив є добровільним об`єднанням фізичних осіб на засадах обов`язкової трудової участі для провадження спільної виробничої або господарської діяльності, пов`язаної із веденням лісового господарства, захисним лісорозведенням, виробництвом, заготівлею, переробкою і реалізацією продукції лісового, рибного та сільськогосподарського виробництва з метою одержання прибутку, і є суб`єктом підприємницької діяльності. Кооператив може здійснювати виробничу, переробну, заготівельно-збутову, постачальницьку, сервісну і будь-яку іншу діяльність, не заборонену законом.

Відповідно до ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Згідно до положеннями ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються також нормативи о-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать Земельному кодексу України. У той же час, статтею 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак, застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення має базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин мають визначатись згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.

Основним елементом правового статусу земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом ст. 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. "б" ч. 1 ст.164 ЗК України).

З огляду на це, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання з лісокористуванням (правова позиція ВСУ постанови від 27 січня 2015 року у справі № 21-570а14).

Статтею 45 ЛК України передбачено, що лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка в кв. 24 вид. 1 відносяться до Кам`янського лісництва Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" та належить останньому на праві постійного користування.

Суд зазначає, що відповідачем як постійним лісокористувачем, порушено норми ст.ст. 19, 63, п. 5 ст. 64, ст. ст. 86, 89, 90 ЛК України та Статуту, що полягає у не забезпеченні охорони та збереження лісових насаджень, тобто, відповідач допустив протиправну бездіяльність, наслідком якої стало незаконне вирубування дерев у кількості 54 шт.

Вказані обставини підтверджують наданими прокуратурою доказами, а саме листом Держеконіспекції Поліського округу № 1847/5/2-06 від 13 червня 2022 року із додатком - розрахунком шкоди, висновком експерта Міністерства внутрішніх справ України Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 26 серпня 2022 року СЕ-19/118-22/7854-ЕК.

Отже, відповідно до норм вищевказаного законодавства та положення ст. ст. 105, 107 ЛК України, ст. ст., 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", суд зазначає, що відповідач допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев породи береза (усього 54 шт.).

Суд зазначає, що з огляду на вищенаведені вимоги законодавства, судову практику, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.

Тобто, проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) третіми (невстановленими) особами.

Аналогічні висновки при розгляді цієї категорії справ містяться у постановах від Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23 серпня 2018 року справа № 917/1261/17, від 20 вересня 2018 року справа №909/495/17, від 07 червня 2019 року справа № 914/1960/17.

Забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 19, 63, 64, 105, 107 ЯК України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постановах від 15 лютого 2018 року (справа № 927/1096/16), від 20 лютого 2020 року (справа № 920/1106/17) та інших вказав, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Вищевказана позиція у справах даної категорії, ще раз підтверджена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 24 лютого 2021 року у справі № 906/366/20, в якій Верховний Суд вчергове зазначив, що визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев, при цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування.

На підставі наведених вище норм лісового, земельного, цивільного законодавства відповідач зобов`язаний відшкодувати державі заподіяні внаслідок допущеної ним бездіяльності щодо незабезпечення заходів з охорони лісу збитки.

Окрім того, суд зазначає, що сума збитків відповідно до висновку експерта Міністерства внутрішніх справ України Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 26 серпня 2022 року СЕ-19/118-22/7854-ЕК становить 415 819 грн. 53 коп. Зважаючи на вказаний висновок експерта, суд, встановлює суму завданих збитків саме у 415 819 грн. 53 коп., а не 415 820 грн. 42 коп. як визначено прокуратурою.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення відповідачем норм лісового, земельного, цивільного законодавства, що у свою чергу призвело до понесення державою збитків на загальну суму 415 819 грн. 53 коп., тому, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Отже, з правовою позицією та аргументами прокурора суд погоджується та приймає останні.

Щодо правової позиції відповідача, суд зазначає наступне.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що прокурор відповідно до ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України не надав суду належних та допустимих доказів того, що саме з вини відповідача була завдана шкода навколишньому природному середовищу внаслідок самовільної порубки дерев в розмірі 415 820 грн. 42 коп., з вказаним висновком суд не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечити охорону, захист відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей та ін.

Статтею 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Як встановлено судом, відповідач є постійним користувачем та повинен нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, щодо незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території.

Відповідачем у відзиві, факт вчинення незаконної рубки в кв. 24 вид. 1 Кам`янського лісництва виявлено працівниками державної лісової охорони останнього.

Суд зазначає, що згідно п. 2.5 Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої наказом Держкомлісу № 262 від 31 серпня 2010 року виявлення та фіксація порушень лісового законодавства є обов`язком посадових осіб органів лісового господарства, а не функцією з охорони та збереження лісового фонду.

З приводу аргументів відповідача стосовно факту повідомлення останнім ВП № 2 Сарненського РВПГУНП в Рівненській області про вчинення незаконної рубки, що на думку відповідача свідчить про виконання останнім своїх обов`язків, варто зазначити, що з аналізу змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 19, п. 5 ч. 1 ст. 64,ч. ч. 1, 5 ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105 та ст. 107 ЛК України випливає, що обов`язком постійних лісокористувачі є забезпечення унеможливлення незаконного відділення дерев від кореня до ступеня припинення росту, а виявлення наслідків такого незаконного відділення та осіб причетних до його вчинення, не є доказом про виконання постійними лісокористувачами своїх обов`язків пов`язаних із охороною лісу, як об`єкту національного багатства.

Суд зазначає, що відповідач, як постійний дісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявив таких порушень і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення.

Згідно з позицією Верховного Суду (постанова від 24 лютого 2021 року у справі № 906/366/20) порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою покладення на постійного користувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, яким завдано державі збитки внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Окрім цього, відповідно до постанови Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 920/1106/17 цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а й постійні користувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну вирубку лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Згідно ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 69 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Щодо твердження відповідача про непроведения перевірок Державною екологічною інспекцією, суд зазначає, що відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 30 липня 2015 року у справі № 927/56/15 відсутність складеного Державною екологічною інспекцією акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та припису про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, не спростовує встановленого вказаними вище доказами факту незаконної рубки дерев невстановленими особами на земельній ділянці лісового фонду, охорону та захист якої зобов`язаний був забезпечити відповідач, як постійний лісокористувач.

Враховуючи те, що відповідач, як постійний лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну рубку лісу, чим спричинено майнову шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, а тому має нести матеріальну відповідальність у повному обсязі.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, суд відхиляє правову позицію відповідача.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Не забезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій відповідачу території, допущення самовільної рубку лісу, спричинило майнову шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, відтак прокурор правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 6 237 грн. 31 коп.

У зв`язку із частковим повним задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 6 237 грн. 29 коп., покладається на відповідача, решта судового збору залишається за прокуратурою.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" (34208, Рівненська обл., Сарненський р-н., с. Рокитне, вул. Миру, 1, код. 30827542) на користь держави в особі Березівської сільської ради Сарненського району (34212, Рівненська обл., Сарненський р-н., с. Березове, вул. Центральна, 19, код. 04386462) 415 819 (чотириста п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 56 коп. заборгованості по орендній платі.

3. Стягнути з Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу "Селянський ліс" (34208, Рівненська обл., Сарненський р-н., с. Рокитне, вул. Миру, 1, код. 30827542) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52 , р/р UA0015371, МФО 820172, , банк одержувача -Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) 6 237 (шість тисяч двісті тридцять сім) грн. 29 коп. судових витрат.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 листопада 2022 року.

Суддя Войтюк В.Р.