ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 грудня 2022 року Справа № 903/777/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Селм Агро, м. Черкаси

до відповідача: Приватного підприємства Захід Агро, м. Рожище, Рожищенський р-н., Волинська обл.

про стягнення 72 263 грн. 36 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

06.10.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Селм Агро до Приватного підприємства Захід Агро про стягнення 72 263 грн. 36 коп.

Позовна заява обґрунтована не належним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору поставки №30150 від 29.04.2021 зобов`язань по оплаті отриманого товару.

Позовна заява обґрунтована не належним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору поставки №39 від 26.02.2021 зобов`язань по оплаті отриманого товару.

Ухвалою суду від 07.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали, позивачу, - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву. Попереджено сторін, що у разі не подання у встановлений строк обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, вони мають право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведуть, що пропустили строк з поважних причин. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Відповідач ухвалу суду отримав 17.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39).

Строк для подання відзиву по 01.11.2022.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи відсутність відзиву відповідача, закінчення строку на його подання, ст. 248 ГПК України щодо розгляду справи у спрощеному провадженні у розумні строки (але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справ призначення справи без повідомлення сторін, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

29.04.2021 між ТОВ «Селм Агро» (постачальник) та ПП «Захід Агро» (покупець) укладено договір поставки №30150 (а.с. 10-14).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору поставки №30150 від 29.04.2021.

Згідно умов договору постачальник поставляє, а покупець приймає запасні частини до сільськогосподарської техніки. Кількість, ціна, строки та умови поставки кожної партії товару визначаються у додатках (специфікаціях та/або видаткових накладних), які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1). Повна вартість договору визначається сукупною ціною товару, переданого покупцю за видатковими накладними, протягом строку дії договору (п. 1.2). Поставка товару здійснюється на умовах EXW в редакції Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс-2010» за адресою: м. Черкаси, вул. Смільянська, 143 (п. 2.1). Право власності на товар, а також ризики його випадкового знищення або пошкодження (псування) переходять від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару покупцеві за видатковою накладною в пункті поставки. У разі доставки товару перевізниками в момент отримання товару покупцем в пункті видачі перевізника (п. 2.2). Розрахунки за товар здійснюються у формі передоплати, чи післяплати протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару або у інший спосіб, попередньо домовлений між сторонами, про що сторонами укладається додаткова угода до договору (п. 4.1). У випадку наявності заборгованості покупця перед постачальником та отриманні передоплати у рахунок наступних поставок товару, постачальник має право без письмового погодження покупця зарахувати отримані кошти у рахунок погашення попереднього боргу (п. 4.2). Асортимент та повна вартість товару, що поставляється, визначається на підставі цін, погоджених сторонами в додатку до договору. Строк поставки обумовлюються окремо на кожну партію товару в додатках до договору (п. 5.1). Ціна на товар встановлюється в національній валюті України гривні (з урахуванням додатку на додану вартість) і вказується в додатках до договору, які є його невід`ємною частиною (п. 5.2). Загальна вартість запчастин, визначених у видатковій накладній в гривні змінюється на суму компенсації зміни курсової різниці, розрахованої за формулою, визначеною в п. 5.3 договору. Покупець несе відповідальність за цим договором у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості товару у випадку несвоєчасної оплати товару чи порушення умов договору. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основної суми заборгованості (п. 6.2). За прострочення оплати вартості товару більше ніж на 30 календарних днів, постачальник може додатково стягнути з покупця штраф у вигляді 10% від загальної суми не оплаченого в строк товару (п. 6.5). Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 (п. 8.1). В разі, якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, про що сторона повинна повідомити іншу сторону письмово під підпис або рекомендованим листом, то дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах без обмеження кількості таких пролонгацій (п. 8.2).

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 45 712 грн. 50 коп., що підтверджується видатковими накладними від 13.09.2021, (а.с. 15-16).

Позивачем на адресу відповідача направлено лист від 25.04.2022 №25/04-22-2 з вимогою погасити заборгованість за поставлений товар в сумі 45 712 грн. 50 коп. (а.с. 17-18).

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару виконав частково на суму 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 04.07.2022 (а.с. 19).

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 02.08.2022 на суму 45 212 грн. 50 коп. основного боргу, 9 652 грн. 12 коп. пені, 1 160 грн. 97 коп. 3% річних, 7 551 грн. 71 коп. інфляційних втрат, 4 571 грн. 25 коп. штрафу (а.с. 20-21), яка залишена без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 45 212 грн. 50 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем неоспорена, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 393 грн. 88 коп. 3 % річних та 7 551 грн. 62 коп. інфляційних втрат.

Суд здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що підставними та підлягають до стягнення з відповідача 1 390 грн. 14 коп. 3% річних, з яких:

- на суму 45712,50 грн за період з 28.09.2021 по 03.07.2022 (04.07.2022 часткова оплата боргу) = 1 048 грн. 26 коп.;

- на суму 45 212,50 грн. за період з 04.07.2022 по 03.10.2022 = 341 грн. 88 коп.

та 7 551 грн. 62 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період з жовтня 2021 по травень 2022 року згідно розрахунку позивача.

У позові на суму 3 грн. 74 коп. слід відмовити у зв`язку з нарахуванням позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних на суму 500 грн. 00 коп. за день оплати.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідні положення Господарського кодексу України також передбачають, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання він зобов`язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання (ст. 230).

За змістом частини 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2 договору покупець несе відповідальність за цим договором у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості товару чи порушення умов договору. Сплата пені не звільняє покупця від сплати основної суми заборгованості.

За прострочення оплати вартості товару більше ніж на 30 календарних днів, постачальник може додатково стягнути з покупця штраф у вигляді 10% від загальної суми не оплаченого в строк товару (п. 6.5).

Позивач просить стягнути з відповідача 13 534 грн. 11 коп. пені, нарахованої за період з 28.09.202 по 02.08.2022 та 4 571 грн. 25 коп. штрафу.

Нараховані позивачем 4 571 грн. 25 коп. 10% штрафу підставні та підлягають стягненню з відповідача на підставі п. 6.5 договору.

Суд здійснивши власний розрахунок з врахуванням шестимісячного строку нарахування, дійшов висновку, що підставними та підлягають до стягнення з відповідача 4 179 грн. 25 коп. пені, нарахованої за період з 28.09.2021 по 28.03.2022.

У позові на суму 9 354 грн. 86 коп. пені слід відмовити у зв`язку з неврахуванням позивачем шестимісячного строку нарахування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог сумі 2 159 грн. 69 коп. відповідно до ст.ст. 129-130 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Захід Агро» (вул. Незалежності, буд. 60 А, м. Рожище, Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селм Агро» (вул. Благовісна, 119, м. Черкаси, )

- 45 212 грн. 50 коп. основного боргу, 7 551 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 1 390 грн. 14 коп. 3% річних, 4 571 грн. 25 коп. штрафу, 4 179 грн. 25 коп. пені та 2 159 грн. 69 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 65 064 грн. 45 коп. (шістдесят п`ять тисяч шістдесят чотири грн. 45 коп.)

3. У позові на суму 9 358 грн. 60 коп. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук