Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
910/1895/20: Господарські справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах, що виникають із правочинів, зокрема, договорів; Невиконання або неналежне виконання зобов’язань; надання послуг.
Надіслано судом: 30.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 14.11.2022
Номер судового провадження: не визначено
ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Справа№ 910/1895/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: Старцев Ю.К., ордер серії ВІ №1095283 від 08.07.2022,

від відповідача : Самох М.Ю., ордер ВН №1057579 від 08.11.2021; Кулібаба О.О., ордер ВІ №1108176 від 14.11.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Ligion Trading Limited (Ліджин Трейдінг Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/1895/20 (суддя Літвінова М.Є., повний текст складено - 17.05.2022) за позовом Ligion Trading Limited (Ліджин Трейдінг Лімітед) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Хот-Сток" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 1 495 000 грн, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

ВСТАНОВИВ наступне.

У лютому 2020 року Velgevos Enterprises Limited (Велгевос Ентерпрайзес Лімітед) (далі також - Компанія) як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Хот-Сток" (далі - ТОВ "Хот-Сток", Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва в інтересах ТОВ "Хот-Сток" з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 1695000,00 грн, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Velgevos Enterprises Limited (Велгевос Ентерпрайзес Лімітед) є власником частки у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ "Хот-Сток". Водночас директор ТОВ "Хот-Сток" ОСОБА_1 вчинив правочини, якими Товариству завдано збитки у розмірі 1695000,00 грн, які Velgevos Enterprises Limited (Велгевос Ентерпрайзес Лімітед) просило стягнути на користь цього Товариства (позивача).

З 14.02.2020 керівником ТОВ "Хот-Сток" є ОСОБА_2 , а учасником, що володіє 100% статутного капіталу цього Товариства, є Ліджин Трейдінг Лімітед (Компанія-2), що підтверджується, в тому числі, договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Хот-Сток" від 26.02.2020, укладеним Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (продавець) та Ліджин Трейдінг Лімітед (покупець), та актом приймання-передачі частки від 26.02.2020 у статутному капіталі ТОВ "Хот-Сток" за договором купівлі-продажу частки від 26.02.2020, та статутом Товариства, затвердженим рішенням єдиного учасника ТОВ "Хот-Сток" від 26.02.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.07.2020 прийняв заяву Ligion Trading Limited (Ліджин Трейдінг Лімітед) про приєднання до позову в порядку статті 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яка обґрунтована тим, що після подання позовної заяви до суду, на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Хот-Сток" від 26.02.2020, змінено склад учасників ТОВ "Хот-Сток". Власником частки у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ "Хот-Сток" є компанія Ligion Trading Limited (Ліджин Трейдінг Лімітед).

Господарський суд міста Києва рішенням від 17.12.2020 у справі №910/1895/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021, у позові Ligion Trading Limited (Ліджин Трейдінг Лімітед) в інтересах ТОВ "Хот-Сток" повністю відмовив.

Постановою Верховного Суду від 21.09.2021 касаційну скаргу Ligion Trading Limited задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 у справі №910/1895/20 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/1895/20 відмовлено у задоволенні позову.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з наступного:

позивач не надав суду належні та допустимі докази (стягнення) понесення ним збитків у сумі 1 495 000, 00 грн.;

саме укладення директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Хот-Сток" договорів про надання цільової фінансової допомоги не доводить завдання відповідачем позивачу шкоди у сумі 1 495 000, 00 грн.;

позивачем не надано належних та допустимих доказів складу цивільного правопорушення такого як причинний зв`язок між протиправною поведінкою ОСОБА_1 та шкодою.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на неврахування судом першої інстанції наступного:

договори були економічно невигідними для ТОВ "Хот-Сток", у результаті їх укладення Товариство лише втратило можливість розпоряджатися своїми коштами та нічого не отримало взамін;

ТОВ "Белрум", перебуваючи під контролем відповідача, не повернуло кошти після настання строку;

у діях відповідача був умисел на незаконне позбавлення ТОВ "Хот-Сток" можливості розпоряджатись своїми коштами;

відповідач укладаючи договори діяв з перевищенням повноважень.

Відповідачем було подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти задоволення її вимог.

При цьому, до вказаного відзиву відповідачем було долучено додаткові докази, а саме роздруківки з електронної пошти та довіреності.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 цього Кодексу, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 3 вказаної статті відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно частини 4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частина 5 цієї статті визначає, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заперечення, мають бути подані відповідачем одночасно з поданням відзиву, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена відповідачем до суду та належним чином обґрунтована.

Відповідачем не було доведено до суду першої інстанції неможливості подання вказаних доказів.

Згідно з приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач жодних доводів щодо неможливості подання до суду першої інстанції наведених додаткових доказів не навів.

З огляду на недоведеність відповідачем обставин поважності неподання суду першої інстанції вказаних доказів, вони колегією суддів не приймаються та справа переглядається в апеляційному порядку без їх врахування.

Представник апелянта в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Представники відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 04.06.2016 до реєстру внесено запис про проведення державної реєстрації ТОВ "Хот-Сток", єдиним засновником (учасником) якого станом на 07.02.2020 зазначено Velgevos Enterprises Limited (Велгевос Ентерпрайзес Лімітед), з розміром внеску до статутного фонду - 1000,00 грн, основний вид економічної діяльності: купівля та продаж власного нерухомого майна.

Згідно з наказом №1К від 03.06.2016 на підставі протоколу №1 загальних зборів засновників (учасників) товариства від 03.06.2016 директор ОСОБА_1 приступає з 15.07.2016 до виконання обов`язків директора ТОВ "Хот-Сток".

19.12.2017 між ТОВ "Хот-Сток" (надавач), в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі статуту, і ТОВ "Белрум" (отримувач), в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі статуту, укладено договір №19/12/17-ФД про надання цільової поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого надавач зобов`язався надати отримувачу цільову поворотну фінансову допомогу у розмірі 750000,00 грн для потреб господарської діяльності останнього відповідно до статутних цілей діяльності отримувача, а отримувач зобов`язався використати цільову поворотну фінансову допомогу за цільовим призначенням і повернути її у визначений цим договором строк. Цільова поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана отримувачу у користування на визначений строк відповідно до даного договору, яка не передбачає нарахування процентів за користування такою допомогою та є обов`язковою до повернення (згідно з пунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України) у строк до 31.12.2018 включно (підпункти 1.1, 1.2, 2.1 договору).

Зазначений договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків по ньому (пункт 11.1 договору).

Розділом 7 цього договору передбачено, в тому числі, нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання отримувачем зобов`язань з повернення поворотної фінансової допомоги.

Платіжним дорученням від 21.12.2017 №200 ТОВ "Хот-Сток" перерахувало ТОВ "Белрум" грошові кошти у сумі 750000,00 грн з призначенням платежу: цільова поворотна фінансова допомога згідно з договором від 19.12.2017 №19/12/17-ФД.

12.07.2018 між ТОВ "Хот-Сток" (надавач), в особі представника Котирла Юрія Анатолійовича, який діє на підставі довіреності від 12.07.2018, і ТОВ "Белрум" (отримувач), в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі статуту, укладено договір №12/07/18-ФД про надання цільової поворотної фінансової допомоги від 12.07.2018, відповідно до умов якого надавач зобов`язався надати отримувачу цільову поворотну фінансову допомогу у розмірі 500000,00 грн для потреб господарської діяльності останнього відповідно до статутних цілей діяльності отримувача, а отримувач зобов`язався використати цільову поворотну фінансову допомогу за цільовим призначенням і повернути її у визначений цим договором строк. Цільова поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів у національній валюті України, передана отримувачу у користування на визначений строк відповідно до даного договору, яка не передбачає нарахування процентів за користування такою допомогою та є обов`язковою до повернення (згідно з пунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України) у строк до 17.07.2019 включно (пункт 1.1, 1.2, 2.1 договору).

Зазначений договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків по ньому (пункт 11.1 договору).

Розділом 7 цього договору передбачено, в тому числі, нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання отримувачем зобов`язань з повернення поворотної фінансової допомоги.

Платіжним дорученням від 13.07.2018 №19 ТОВ "Хот-Сток" перерахувало ТОВ "Белрум" грошові кошти у сумі 500000,00 грн з призначенням платежу: цільова поворотна фінансова допомога згідно з договором від 12.07.2018 №12/07/18-ФД.

До матеріалів справи долучено довіреність від 12.07.2018, якою ТОВ "Хот-Сток" в особі директора ОСОБА_1 уповноважило Котирла Ю.А. представляти інтереси Товариства щодо укладення та підписання договору №12/07/2018-ФД про надання цільової поворотної фінансової допомоги ТОВ "Белрум", для чого представнику надано повноваження підписати зазначений договір.

09.08.2018 між ТОВ "Хот-Сток" (надавач), в особі представника Котирла Ю.А., який діє на підставі довіреності від 12.07.2018, та ТОВ "Белрум" (отримувач), в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі статуту, укладено договір №09/08/18-ФД про надання цільової поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого надавач зобов`язався надати отримувачу цільову поворотну фінансову допомогу у розмірі 1000000,00 грн для потреб господарської діяльності останнього відповідно до статутних цілей діяльності отримувача, а отримувач зобов`язався використати цільову поворотну фінансову допомогу за цільовим призначенням і повернути її у визначений даним договором строк. Цільова поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів у національній валюті України, передана отримувачу у користування на визначений строк відповідно до даного договору, яка не передбачає нарахування процентів за користування такою допомогою та є обов`язковою до повернення (згідно з пунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України) у строк до 31.12.2019 включно (пункт 1.1, 1.2, 2.1 договору).

Зазначений договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків по ньому (пункт 11.1 договору).

Розділом 7 цього договору передбачено в тому числі нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання отримувачем зобов`язань з повернення поворотної фінансової допомоги.

До матеріалів справи не надано довіреності від 12.07.2018 на уповноваження Котирла Юрія Анатолійовича підписати від імені ТОВ "Хот-Сток" договір №09/08/18-ФД від 09.08.2018.

Платіжним дорученням від 10.08.2018 №29 ТОВ "Хот-Сток" перерахувало ТОВ "Белрум" грошові кошти у сумі 445000,00 грн з призначенням платежу: цільова поворотна фінансова допомога згідно з договором від 09.08.2018 №09/08/18-ФД.

Отже, на підставі зазначених вище договорів ТОВ "Хот-Сток" перерахувало ТОВ "Белрум" 1695000,00 грн поворотної фінансової допомоги.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 03.07.2019 внесено запис про зміну керівника ТОВ "Хот-Сток" на ОСОБА_3 .

У довідці від 06.04.2020 №05/3621 ПАТ "Банк Восток" зазначило, що платіжне доручення від 21.12.2017 №200 про перерахування на рахунок ТОВ "Белрум" на суму 750000,00 грн до банку надійшло засобами системи дистанційного доступу "Інтернет-Банк" з накладанням електронно-цифрового підпису директора ТОВ "Хот-Сток" - ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки АТ "ОТП Банк" від 06.04.2020 №70-1-1/1339 платіжні доручення від 13.07.2018 №19 на суму 500000,00 грн, від 10.08.2018 №29 на суму 445000,00 грн про перерахування коштів на рахунок ТОВ "Белрум" підписані згідно з електронними ключами першого підпису в цей період, наданими директору ОСОБА_1 .

Власник частки у розмірі 100% у статутному капіталі позивача (ТОВ "Хот-Сток"), вважаючи, що ОСОБА_1 протиправно скористався своїм посадовим становищем і без погодження із загальними зборами учасників ТОВ "Хот-Сток" (чим перевищив свої повноваження) перерахував підконтрольному йому ТОВ "Белрум" 1695000,00 грн, звернувся до ОСОБА_1 за відшкодуванням збитків, заподіяних ним як посадовою особою - директором ТОВ "Хот-Сток", нормативно обґрунтовуючи позовні вимоги посиланням на статті 22, 92, 1166 ЦК України, 89 ГК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 54 ГПК України власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. У разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (учасника, акціонера), який подав позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що невідворотно спричинила шкоду;

- вину заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, третя статті 74 ГПК України).

Отже, при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Водночас зі змісту частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідний висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц. Тому спростування цієї вини є процесуальним обов`язком її заподіювача.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Також частина друга статті 89 ГК України передбачає, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані:

- діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями;

- діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства;

- діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію;

- бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків;

- іншими винними діями посадової особи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.12.2018 у справі №910/21493/17 зробив висновок, що згідно з вимогами статті 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема, директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. Аналогічні висновки зроблені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17.

Наведене відповідає міжнародним Принципам корпоративного управління Організації економічного співробітництва та розвитку, які закріплюють такі основні фідуціарні обов`язки директорів підприємства, як обов`язок дбайливого ставлення (діяти добросовісно на користь розвитку підприємства, приділяючи достатньо часу, зусиль і професійних навичок управлінню ним) та обов`язок лояльності (уникати конфлікту інтересів і діяти під час ухвалення рішень щодо діяльності підприємства лише в інтересах останнього).

Головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку підприємства, а відповідно недотримання таких базових обов`язків може призвести до завдання збитків підприємству і зобов`язання їх відшкодувати.

Таким чином, при застосуванні статті 92 ЦК України потрібно оцінювати не лише формальну сторону питання - дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників/акціонерів тощо. Адже навіть коли посадова особа формально виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства.

Вирішуючи питання відповідальності посадової особи перед юридичною особою, суд виходить з презумпції, що така посадова особа діяла в найкращих інтересах товариства; її рішення були незалежними та обґрунтованими; її фідуціарні обов`язки були виконані належним чином.

Водночас спростування учасником юридичної особи (учасником позивача) відповідної презумпції за одним з критеріїв свідчить про неналежне виконання своїх фідуціарних обов`язків відповідачем. У цьому разі вже відповідач зобов`язаний довести, що він діяв в інтересах товариства.

Відповідно до частини другої статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 86 ГПК України).

Стосовно обставин перевищення повноважень директором ТОВ "Хот-Сток" ОСОБА_1 при укладенні договорів поворотної фінансової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно підпункту "о" пункту 16.1 Статуту ТОВ "Хот-Сток" до компетенції Загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішень про укладення, зокрема, договорів позики та всіх інших договорів (угод, правочинів), якщо ціна (сума) такого одного договору (угоди, правочину) (або пов`язаних між собою договорів) складає більше ніж 100 000,00 грн.

Вирішення питань, зазначених в п.п. а), б), в), д), е), к), л), м), н) цієї статті, належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Питання віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства.

Відповідно до п. 19.1 Статуту ТОВ "Хот-Сток" у Товаристві створюється одноособовий виконавчий орган - директор.

Директор товариства, в межах своєї компетенції, самостійно вирішує всі питання, що пов`язані з діяльністю товариства, а саме, зокрема, в межах своєї компетенції приймає рішення щодо укладення, укладає та підписує від імені товариства договори (правочини, угоди) (п. 19.4 Статуту ТОВ "Хот-Сток").

Отже, з наведеного слідує, що до повноважень директора віднесено укладення правочинів, проте враховуючи положення п. 16.1 Статуту ТОВ "Хот-Сток" така компетенція обмежується рішенням загальних зборів.

Так, загальні збори можуть прийняти рішення щодо передачі виконавчому органу - директору вирішення питань щодо укладення, зокрема, договору позики, оскільки вказане питання не належить до тих, які не можуть бути передані директору (виключна компетенція).

Проте, у будь - якому випадку така передача повноважень директору має бути наявною та оформлюватися відповідним чином.

У даному випадку, матеріали справи не містять доказів передачі загальними зборами директору повноважень на укладення вказаних вище договорів поворотної фінансової допомоги.

Разом з тим, перевищення директором ОСОБА_1 своїх повноважень при укладенні зазначених договорів не свідчить про завдання збитків ТОВ "Хот-Сток", враховуючи наступне.

Предметами укладених договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги від 19.12.2017, 12.07.2018 та 09.08.2018 визначено, що надавач зобов`язується надати отримувачу цільову поворотну фінансову допомогу для потреб господарської діяльності останнього відповідно до статутних цілей діяльності отримувача, а отримувач зобов`язується використати цільову поворотну фінансову допомогу за цільовим призначенням та повернути її у визначений даним договором строк.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Строк повернення наданої цільової поворотної фінансової допомоги за трьома договорами є таким, що настав 31.12.2018, 11.07.2019 та 31.12.2019.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ТОВ "Белрум", перебуваючи під контролем відповідача, не повернуло кошти після настання строку.

В свою чергу, в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 124 від 14.08.2018 про часткове повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Белрум" фінансової допомоги згідно договору № 19/12/17-ФД від 19.12.2017 у розмірі 200 000, 00 грн.

Колегія суддів зауважує, що повернення коштів хоча й було частковим, проте здійснено до настання строку виконання зобов`язання (14.08.2018, тоді як датою настання строку за договором № 19/12/17-ФД від 19.12.2017 було 31.12.2018).

Отже, з огляду на часткове повернення ТОВ "Белрум" коштів фінансової допомоги, колегія суддів вважає недоведеними доводи скаржника про наявність у діях відповідача умислу на незаконне позбавлення ТОВ "Хот-Сток" можливості розпоряджатись своїми коштами.

Стосовно посилань скаржника на економічну невигідність для ТОВ "Хот-Сток" договорів фінансової допомоги, оскільки їх умови не передбачають нарахування відсотків за користування коштами фінансової допомоги, слід зазначити наступне.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3). Отже, однією з ознак такої діяльності законодавець визначає її спрямованість на отримання певного економічного зиску.

Виходячи із вказаного вище визначення господарської діяльності та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів та/або їх вартості.

Укладання договорів про надання цільової фінансової допомоги (які є договорами позики) є господарською операцією, у якій має бути розумна економічна причина. Розумна економічна причина (ділова мета) передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції на отримання позитивного економічного ефекту.

В свою чергу, як було вказано вище, отримання позитивного економічного ефекту може полягати не тільки у формі приросту активів, а ще й у формі збереження їх та/або їх вартості.

Отже, відсутність у договорах умов про нарахування відсотків за користування коштів фінансової допомоги жодним чином не свідчить про те, що такі договори укладалися без ділової мети.

Також, слід зазначити про те, що не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин (зокрема, виконання неналежним чином контрагентом своїх зобов`язань з оплати відсотків, якби вони були передбачені умовами договорів та повернення коштів фінансової допомоги) економічний ефект може не настати взагалі і це може стосуватися будь - яких угод.

Враховуючи зазначене, скаржником не було доведено обставин того, що укладені договори фінансової допомоги були економічно невигідними для ТОВ "Хот-Сток".

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, яка б полягала у неналежному та недобросовісному виконанні ним своїх обов`язків, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю.

До того ж, сума, правову природу якої позивач визначив як збитки, є по суті сумою боргу ТОВ "Белрум" перед ТОВ "Хот-Сток", що складається з коштів неповернутої фінансової допомоги.

При цьому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 у справі №916/329/21 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хот-Сток" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белрум" у сумі 1 495 000, 00 грн, що підлягають задоволенню в четверту чергу задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, позивачем не доведено ще одного елементу складу цивільного правопорушення такого як збитки.

Отже, позивач не довів обставин того, що укладення ОСОБА_1 договорів фінансової допомоги завдало збитків ТОВ "Хот-Сток".

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Ligion Trading Limited (Ліджин Трейдінг Лімітед) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 у справі №910/1895/20 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 30.11.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...