РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2022Справа № 910/10198/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про відшкодування шкоди в розмірі 21 476,90 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди в розмірі 21 476,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № CLAU-22528 від 08.07.2021, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10198/22. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

24.10.2022 представником відповідача подано відзив на позову заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що відповідно до Акту виконаних робіт № ГДрСА-001114 від 15.05.2022, вартість відновлювального ремонту становить 20 374,00 грн., а не 21 476,00 грн., оскільки згідно з платіжним дорученням № 599 від 18.02.2022 здійснено доплату в розмірі 1102,50 грн. за дефектування авто, а не за ремонт, однак, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування витрат на дефектування авто.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (далі - страховик, позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник), укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № CLAU-22528, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 .

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

05.01.2022 о 13 год. 40 хв., ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві, на перехресті проспект Палладіна, 13-а - вул. Єфремова, був неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , що рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №759/1518/22 встановлено порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10 січня 2022 року станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді Гранд» та власником застрахованого автомобіля складено Акт виконаних робіт № ГДрСА-000200 від 10.01.2022 на суму 1 102,50 грн., які сплачені власником автомобіля згідно квитанції № 13 від 10.01.2022.

Згідно з рахунком № ГДрС-0021191 від 26.01.2022, виставленим власнику застрахованого транспортного засобу станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді Гранд», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 20 374,40 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ № 02-04/02 від 04.02.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 складає 21 209,76 грн.

Позивач з урахуванням умов Договору обов`язкового страхування наземного транспорту, склав страховий акт № 12593 від 08.02.2022, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 21 476,90 грн..

На підставі складеного страхового акту № 12593 від 08.02.2022 позивач виконуючи свої зобов`язання за договором, сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 20 374,40 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 598 від 18.02.2022 на суму 20 374,40 грн.) та 1 102,50 грн. на рахунок страхувальнику (платіжне доручення № 599 від 18.02.2022 на суму 1 102,50 грн.).

За результатами відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді Гранд» та власником застрахованого автомобіля складено Акт виконаних робіт № ГДрСА-001114 від 15.05.2022 на суму 20 374,40 грн.

07.05.2022 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - відповідач) із Заявою про страхове відшкодування вих. № 15/04/8.04/0518-22 від 05.05.2022 на суму 21 476,90 грн., яка отримана відповідачем 11.05.2022, однак залишена без відповіді та задоволення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15 та постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/12500/17.

З урахуванням наведеного, позивач виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував вищевказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , відшкодовується ним як володільцем цього транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/005840273.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатував автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована відповідачем.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АР/005840273 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 00,00 грн.

В свою чергу в обґрунтування своїх заперечень проти суми позову відповідач зазначає, що відповідно до Акту виконаних робіт № ГДрСА-001114 від 15.05.2022, вартість відновлювального ремонту становить 20 374,00 грн., а не 21 476,00 грн., оскільки згідно з платіжним дорученням № 599 від 18.02.2022 здійснено доплату в розмірі 1102,50 грн. за дефектування авто, а не за ремонт, однак, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування витрат на дефектування авто.

Як встановлено судом, за результатами відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді Гранд» та власником застрахованого автомобіля складено Акт виконаних робіт № ГДрСА-001114 від 15.05.2022 на суму 20 374,40 грн.

В свою чергу, 10 січня 2022 року станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді Гранд» та власником застрахованого автомобіля складено Акт виконаних робіт № ГДрСА-000200 від 10.01.2022 на суму 1 102,50 грн. за дефектування авто, які сплачені власником автомобіля згідно квитанції № 13 від 10.01.2022, які за визначенням п.1.6 Методики, є технологічним процесом оцінювання технічного стану об`єкта дослідження після часткового чи повного розбирання КТЗ (складової) з контролем параметрів (характеристик) та сортуванням складників на групи відповідно до ступеня їх придатності.

Згідно п.1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Отже, ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому в контексті визначень Методики проведення операцій, що не впливають на відновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як дефектування, що є процесом визначення технічного стану деталей і виявлення потреби в їх ремонті, не входить до складу витрат, відшкодування яких має здійснюватись згідно приписів Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Окрім цього, зі змісту наданого позивачем звіту про оцінку КТЗ № 02-04/02 від 04.02.2022 щодо встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу і вартості матеріального збитку, а також доданої до нього ремонтної калькуляції, також не встановлено факт необхідності проведення таких робіт як дефектування з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.

Таким чином, за висновком суду, дефектування не входить до суми страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки це суперечить положенням Методики, оскільки не відноситься до відновлювальних робіт, проведення яких є необхідним для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок ДТП, яке відбулось 05.01.2022 за участю застрахованого транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , отже підстави для відшкодування вказаних витрат в розмірі 1 102,50 грн. відсутні, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» страхового відшкодування в розмірі в сумі 1 102,50 грн. задоволенню не підлягають, а отже суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 20 374,40 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33Б, 2 під`їзд»; ідентифікаційний код: 20080515) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, будинок 56; ідентифікаційний код: 20080515) страхове відшкодування у розмірі 20 374 (двадцять тисяч триста сімдесят чотири) грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 353 (дві тисячі триста п`ятдесят три) грн. 64 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 05.12.2022

Суддя О.А. Грєхова