УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення

30.11.2022Справа № 910/19001/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у судовому засіданні

заяву Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"

про розстрочення виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022

у справі № 910/19001/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про стягнення 14 534 832,57 грн

Представники сторін:

від позивача (заявника): Трохимчук О.І., ордер серії АА № 1255014 від 30.11.2022;

від відповідача: Сидоренко Д.О., довіреність № 4448/10-01-01/Вих від 17.12.2021.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 9 964 050,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправних дій відповідача з нарахування та справляння канального збору з суден позивача, він був змушений сплачувати грошові кошти з метою здійснення суднами позивача виходу з морського порту або проходу морськими каналами, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків у вигляді безпідставно нарахованих та отриманих грошових коштів в якості канального збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 (повний текст ухвали складено 07.06.2022) у справі № 910/19001/21 було задоволено спільну заяву Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про затвердження мирової угоди. Затверджено мирову угоду від 15.02.2022 у справі № 910/19001/21, укладену між Приватним акціонерним товариством "Судноплавна компанія "Укррічфлот" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України".

11.11.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про розстрочення виконання пункту 5 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у цій справі, яким сторони визначили, що у разі прийняття остаточного судового рішення, яким не визнається відновлення дії з 13.08.2019 абзацу 2 пункту 3.5 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 "Про портові збори" в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 24.07.2015 № 281, АСК "Укррічфлот" зобов`язується повернути ДП "АМПУ" грошові кошти, отримані згідно п. 2 цієї мирової угоди протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня прийняття такого судового рішення.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що постановою Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 640/3513/20 відмовлено у задоволенні позову ПрАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття підпункту 2 пункту 1 Наказу Міністерства інфраструктури України від 25 червня 2019 року № 459, яким абзац 2 пункту 3.5 розділу ІІІ Порядку справляння та розміри ставок портових зборів (затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27 травня 2013 року № 316 «Про портові збори») викладено в новій редакції, у зв`язку з чим ДП "Адміністрація морських портів України" надіслало на адресу ПрАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" листа № 2420/10-01-01/ВИХ від 14.10.2022, у якому, посилаючись на настання обставин, передбачених пунктом 5 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21, просило повернути грошові кошти в розмірі 14 534 832,57 грн, отримані відповідно до пункту 2 цієї мирової угоди.

Водночас, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України зупинено судноплавство по річці Дніпро та в Чорному морі через блокування морських та річкових шляхів, зупинений експорт продукції через блокаду морських та річкових портів, припинена діяльність вантажовідправників, які використовували логістичні можливості річкової інфраструктури, не здійснюється перевалка, зберігання та обробка вантажів та суден в річкових портах, припинилося видобування річкового піску, у зв`язку з чим діяльність ПрАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" фактично зупинена.

Наведеним заявник доводить наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення у цій справі, оскільки доходів позивача недостатньо для виконання договірних зобов`язань, у тому числі за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 було призначено розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про розстрочення виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21, на 30.11.2022.

24.11.2022 до загального відділу діловодства Господарського сулу міста Києва від позивача надійшли доповнення до заяви про розстрочення виконання судового рішення в цій справі, у яких він, посилаючись на звітну документацію за 9 місяців 2022 року, вказує на відсутність коштів для виконання п. 5 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21.

28.11.2022 до загального відділу діловодства Господарського сулу міста Києва від відповідача надійшли пояснення щодо заяви про розстрочення виконання судового рішення в цій справі, у яких відповідач заперечує проти її задоволення, зазначаючи про те, що він так само як і позивач зазнав збитків внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, проте виконав умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21. За твердженнями відповідача, з долучених позивачем до заяви доказів вбачається отримання доходів, яких достатньо для виконання умов мирової угоди, в той же час розстрочення її виконання матиме негативні наслідки для ДП "Адміністрація морських портів України", що порушить баланс інтересів сторін.

У судове засідання 30.11.2022 з`явились представники сторін.

Представник позивача заяву про розстрочення виконання судового рішення в цій справі підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала.

Розглянувши у судовому засіданні 30.11.2022 заяву позивача розстрочення виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали суду про надання розстрочки виконання судового рішення має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для розстрочення виконання судового рішення в цій справі позивач посилається на наслідки збройної агресії Російської Федерації проти України у вигляді припинення судноплавства та експорту продукції через блокаду морських та річкових портів, знищення, пошкодження та викрадення належного йому майна, зупинення діяльності по видобутку річкового піску та, внаслідок цього, вкрай скрутне матеріальне становище.

Заперечуючи проти заяви позивача, відповідач зазначає, що розстрочення виконання судового рішення призведе до істотного порушення його прав, що є неприпустимим, з огляду на відсутність беззаперечних доказів відсутності у позивача грошових коштів, а також доказів того, у випадку надання розстрочки заборгованість дійсно буде погашена у відповідності із запропонованим графіком.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Виходячи з того, що мирова угода одночасно є і правочином, і судовою процедурою, застосування якої здійснюється шляхом винесення ухвали про затвердження мирової угоди, при визначенні умов цієї угоди сторони керуються загальними положеннями цивільного законодавства.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем складались Акти про знищення/пошкодження/викрадення майна, що було спричинене внаслідок збройної агресії Російської Федерації, якими фіксувались відповідні факти щодо належного йому майна.

Також матеріали справи містять низку звернень позивача до правоохоронних органів із заявами про злочини проти власності позивача, що вчинені воєнізованими збройними формуваннями Російської Федерації, а також витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію відповідних кримінальних правопорушень.

Суд зауважує, що значна частина з наведених подій мала місце до моменту укладення мирової угоди (01.06.2022), що свідчить про те, що позивач був обізнаний про наявність матеріальних збитків, про які він стверджує посилаючись на неможливість виконати зобов`язання, та все одно наполягав на затвердженні судом мирової угоди з визначеними умовами, зокрема із включенням пункту 5.

В контексті викладеного суд зазначає, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі статтею 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

У постанові від 21.01.2021 у справі № 927/704/19 Верховний Суд звертає увагу на необхідність подання доказів, що підтверджуватимуть об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунків, зокрема відсутності коштів на інших (поточних) рахунках підприємства, в тому числі неможливості залучення кредитних коштів; ведення належної претензійно-позовної діяльності щодо стягнення дебіторської заборгованості в примусовому порядку.

Суд враховує відомості фінансової звітності позивача, однак ці докази відображають дані лише на конкретну дату і не показують проміжні дані щодо ведення господарської діяльності. Таким чином, звіт за 9 місяців 2022 року не може бути достатнім доказом поточного майнового стану товариства, оскільки з моменту його формування минув значний час.

Ухвала про відстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви. При розгляді відповідних заяв необхідно дотримати баланс інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обов`язковість виконання судового рішення.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Відтак необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін.

Суд звертає увагу, що позивач просить розстрочити виконання п. 5 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у цій справі, на один рік та затвердити графік сплати - 1 211 236,05 грн до кінця кожного календарного місяця протягом наступних дванадцяти місяців, проте жодним чином не обґрунтовує запропонований термін розстрочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 та ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За висновком суду, подані позивачем докази є не переконливими для висновку про ускладнення виконання мирової угоди та не можуть підтверджувати реальність виконання мирової угоди протягом запропонованого позивачем терміну розстрочення.

Також суд погоджується з доводами відповідача про необхідність врахування при вирішенні питання про розстрочення виконання мирової угоди не тільки фінансового стану позивача, а й відповідача, який також зазнав значних збитків від бойових дій, а порушення позивачем строку повернення коштів відповідачу погіршує фінансове становище відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про розстрочення виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про розстрочення виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі № 910/19001/21, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.12.2022

Суддя О.В. Нечай