РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2022 року м. Чернігівсправа № 927/776/22
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", вул. І Федорова, 32, літера А, м. Київ, 03038;

адреса для листування: вул. Леонтовича, 9, корпус 1, офіс 301, м. Київ, 01054;

електронна адреса: ;

до відповідача: фізичної особи - підприємця Журавель Руслана Валентиновича ,

АДРЕСА_1 ;

електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ;

предмет спору: про стягнення 38643,07грн

без участі (повідомлення) сторін

27.09.2022, надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (надалі - ПрАТ "СК "Українська страхова група") до фізичної особи - підприємця Журавель Руслана Валентиновича (надалі - ФОП Журавель Р.В. ) про відшкодування шкоди в порядку суброгації в сумі 38643,07грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2019 о 17 год. 50 хв. у м. Київ, по вул. Бережанська, 9-Б, відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "BMW X6", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2019 у справі №756/15918/19, ОСОБА_2 , як винного в скоєнні ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рахуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2 , який на момент скоєння ДТП виконував трудові обов`язки та керував службовим автомобілем "Renault" номерний знак НОМЕР_1 , що належав його роботодавцю ФОП Журавель Р.В. , позивач звернувся до суду з позовом на підставі статей 993, 1166, 1172, 1194 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.10.2022 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №927/776/22 за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам установлено строки для подачі заяв по суті спору, зокрема, відповідачу 15 календарних днів, з дня отримання ухвали, для подачі до суду та направлення позивачу, в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), мотивованого відзиву на позов.

Також даним процесуальним документом, відповідно до частин 2 та 4 статті 50 ГПК України, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач, у межах належного строку, скористався правом на подачу відзиву на позов (до якого додано належні докази його направлення на адреси інших учасників справи). У відзиві на позов проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, а саме: проти розміру страхового відшкодування, сплаченого страховиком страхувальнику (потерпілій особі) в сумі 116782грн, що обрахований без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу (мав бути зменшений до 78138,93грн згідно з розрахунком АТ «СК «Інго» суми страхового відшкодування за даним страховим випадком). Також звертав увагу на відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження заявленого розміру страхового відшкодування (116782грн), зокрема, на відсутність звіту про оцінку матеріальної шкоди (збитків), складеного суб`єктом оціночної діяльності. Ні він, ні його водій, винний в скоєнні ДТП, не залучалися страховиком при проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу та визначенні суми матеріального збитку. Крім того, вважає, що не є належним відповідачем у справі.

У відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі в справі ПАТ «СК «ІНГО Україна» як страховика цивільно-правової відповідальності відповідача - власника автомобіля "Renault" номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП.

Клопотав допитати свідка - ОСОБА_2 (третю особу в справі), який керував транспортним засобом, автомобілем "Renault" номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП, та якому має бути відомий обсяг пошкоджень транспортного засобу - автомобіля "BMW X6", номерний знак НОМЕР_2 .

З огляду на необхідність залучення до розгляду справи третьої особи, ПАТ «СК «ІНГО Україна», допит свідка - водія ОСОБА_2 , та за потреби вирішити клопотання про призначення судової експертизи для визначення дійсного розміру завданих збитків, відповідач просив розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження або розглянути справу з повідомленням сторін та викликом у судове засідання.

Крім того, просив суд врегулювати спір за участю судді в порядку глави 4 розділу ІІІ ГПК України.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався; письмову згоду на проведення врегулювання спору за участю судді (медіацію) до суду не надав.

Відтак суд, керуючись частиною 1 статті 186 ГПК України, відмовив відповідачу в задоволенні його клопотання про проведення врегулювання спору за участю судді.

За частинами 1 та 3 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити в справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження в справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, в разі коли рішення в справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі в справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі в справі.

Натоміть позивачем, у порушення наведених вимог, не обґрунтовано, яким чином ухвалене рішення в справі може вплинути на права та обов`язки страховика - ПАТ «СТ «ІНГО», яким у межах суми ліміту страхової суми та з урахуванням приписів статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (щодо вирахування коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу) вже сплачено позивачу страхове відшкодування за полісом №3115659 у сумі 78138,93грн.

З урахуванням зазначеного, судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «СТ «ІНГО».

Суд, при відкритті провадження в справі, враховуючи, що ціна заявленого позову складає 38643,07грн встановив, що спір підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

За частиною 2 статті 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

За статтею 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово в заяві свідка.

У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Заява свідка має бути подана до суду в строк, установлений для подання доказів.

За частиною 1 статті 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи в разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Відповідач не скористався правом на подання заяви свідка ОСОБА_2 в установлений законом строк. Водночас, при розгляді справи в порядку спрощеного провадження свідки не викликаються (частина 9 статті 252 ГПК України).

З урахуванням наведеного, клопотання відповідача про допит свідка - водія ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

За частинами 5 та 6 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1); характер спірних правовідносин та предмет доказування в справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (2).

Керуючись наведеними нормами, беручи до уваги ціну позову, категорію та ступінь складності справи, обсяг та характер доказів у справі, обраний позивачем спосіб захисту, а також підстави, виходячи з яких відповідач заперечує проти заявлених до нього вимог, суд не вбачає необхідності в проведенні судового засідання та виклику сторін.

Судом також враховано, що відповідач у відзиві на позов зазначав про потребу в вирішенні питання щодо проведення судової експертизи, натомість, клопотання про її призначення до суду не заявив; питання, що мають бути поставлені на дослідження судового експерта, не запропонував; експертну установу не обрав та не повідомив суд про готовність нести судові витрати за проведення судової експертизи в справі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2018, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - страховик, позивач) та ОСОБА_3 (надалі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті №28-0197-18-00199 (КАСКО).

Застрахованим транспортним засобом згідно з пунктом 4 Договору є ВМW X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , рік випуску 2011. Власник транспортного засобу (вигодонабувач) - ОСОБА_4 . Особами, допущеними до керування застрахованим транспортним засобом - будь-яка особа, що керує застрахованим ТЗ на законних підставах, яка досягла 21 року, з найменшим стажем водіння від 2 років (пункти 11.4., 11.5. Договору). Страхова сума (КАСКО) 1028000грн (пункт 5 Договору). Франшиза - 0грн. Врахування експлуатаційного зносу, крім випадків конструктивної загибелі ТЗ та «викрадення» - без урахування зносу (пункти 11.3., 11.6., 11.7. Договору). Договір діє в період з 06.12.2018 по 05.12.2019 (пункт 8).

18.11.2019, страховиком отримано заяву-повідомлення ДККА-68779 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за Договором страхування №28-0197-18-00199 від 30.11.2018.

Згідно з повідомленням про настання події, 15.11.2019 о 17:50 за адресою м. Київ, вул. Бережанска, 9, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований транспортний засіб, автомобіль ВМW X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля «ВМW X6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням страхувальника ОСОБА_3 , та автомобіля «Renaul», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

17.01.2020 та 23.01.2020, ФОП Недогибченко М.В. , за ремонт автомобіля «ВМW X6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виставлено до сплати рахунки-фактури №О0117-12 на суму 113556грн та №О0123-09 від 23.01.2020 на суму 3226грн.

За результатами огляду пошкодженого транспортного засобу, автомобіля «ВМW X6», реєстраційний номер НОМЕР_2 (про що складено відповідний акт), на підставі перерахованих рахунків, ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» складено страхові акти №ДККА-68779 від 03.02.2020 та №ДККА-68779/1 від 13.02.2020 з розрахунком суми виплати, за якими сума страхового відшкодування за фактом пошкодження застрахованого транспортного засобу в результаті ДТП склала 116782грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування проведено страховиком, виходячи з умов Договору №28-0197-18-00199 (КАСКО) від 30.11.2018, зокрема, без вирахування зносу деталей, що мають бути замінені, та без вирахування безумовної франшизи.

Позивачем, на підставі заяви страхувальника, проведено виплату страхового відшкодування на загальну суму 116782грн на рахунок ФОП Недогибченко М.В. за платіжними дорученнями №2861 від 04.02.2020 на суму 113556грн та №3921 від 14.02.2020 на суму 3226грн.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2019 у справі №756/15918/19 (набуло законної сили 17.12.2019) встановлено, що за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №258833, 15.11.2019 о 17:50, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renaul», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_5 , у м. Києві по вул. Бережанська, 9б, здійснював рух заднім ходом, не переконавшись, що це безпечно, не скориставшись допомогою інших осіб, як наслідок, здійснив наїзд на автомобіль «ВМW X6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з чим останній зазнав механічних пошкоджень. Водій ОСОБА_2 порушив п.10.9. Правил дорожнього руху (надалі - ПДР). ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) визнано винним у порушенні ПДР, що призвело до пошкодження транспортного засобу, та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення в вигляді штрафу.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Транспортний засіб, автомобіль «Renaul», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував винуватець ДТП, застраховано Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» за полісом №АО3115659, у зв`язку із чим позивач звернувся до останнього з відповідною заявою на виплату страхового відшкодування на суму 116782грн.

ПрАТ «СК «ІНГО» за платіжним дорученням №9417_6С00В/1041 від 12.06.2020 перераховано позивачу страхове відшкодування в розмірі 78138,93грн за полісом №АО3115659, що виходячи з розрахунку №2208458, розраховано в межах ліміту відповідальності страховика (100000грн), зменшене на коефіцієнт фізичного зносу складових колісного транспортного засобу (1-0,5769), тобто з урахуванням положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Дарницького районного суду м. Київ від 15.02.2022 у справі №753/294/21 (набуло законної сили 18.03.2022) за позовом ПрАТ «СК «Українська страхова група» до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ФОП Журавель Р.В. про стягнення 38643,07грн (різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою) у позові відмовлено в повному обсязі, враховуючи, що вимоги заявлено до неналежного відповідача.

У межах справи №753/294/21 встановлено, що на час скоєння ДТП її винуватець - ОСОБА_2 , керував службовим автомобілем «Renaul», номерний знак НОМЕР_1 , що належав його роботодавцю - ФОП Журавель Р.В. , з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах. ДТП сталась на момент виконання ним трудових обов`язків.

З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся з відповідним позовом до ФОП Журавель Р.В. , що підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 990 Цивільного кодексу України, що кореспондується з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, в межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Однак, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1. статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4., 32.7. статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося в забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1. статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1. статті 22 зазначеного Закону передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи) у межах, установлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, установлено статтею 1194 Цивільного кодексу України за якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, за висновком суду, в відповідача, як роботодавця винної у скоєнні ДТП особи, в зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП), виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, що становить різницю між реальними збитками, які зазнала потерпіла особа і сумою в межах ліміту відповідальності на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України, що була виплачена позивачу ПрАТ «СК «ІНГО» (116782грн -78138,93грн).

Наведене спростовує доводи відповідача проте, що він є неналежним відповідачем у справі.

З матеріалів справи вбачається, що доказами витрат (реальних збитків), які були понесені для відновлення (ремонту) транспортного засобу - ВМW X6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є: рахунки-фактури №О0117-21 від 17.01.2020, №О0123-09 від 23.01.2020 на ремонт застрахованого транспортного засобу; платіжні доручення №2861 від 04.02.2020, №3921 від 14.02.2020, якими оплачено виставлену станцією технічного обслуговування (ФОП Недогибченко М.В. ) вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля.

За висновком суду фактичні заперечення відповідача зводяться до незгоди з розміром страхового відшкодування.

Верховним Судом у постанові від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, висновки якого суд, відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, огляд, калькуляція та звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Крім того, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №911/482/17, розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, в разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, визначається з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Враховуючи, що виплата страхового відшкодування в даній справі підтверджена належними доказами, так само як і сплата ПрАТ «СК «ІНГО» позивачу страхового відшкодування в сумі 78138,93грн, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати різницю в сумі 38643,07грн, що є достатньою для компенсації спричиненої матеріальної шкоди (116782грн -78138,93грн).

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Відповідач, заперечуючи проти розміру страхового відшкодування, власного експертного дослідження не провів (стаття 101 ГПК України); клопотання про проведення судової експертизи, з визначенням питань, що мають бути поставлені на дослідження запропонованої ним експертної установи, та з повідомленням про готовність взяти на себе судові витрати за проведення судової експертизи, до суду не заявив.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи, що позивачем доведено на підставі належних та достатніх доказів наявність протиправної поведінки водія відповідача, що стала причиною виникнення ДТП, причино-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою водія відповідача та розміром шкоди завданої застрахованому транспортному засобу в результаті ДТП, а також наявність вини водія відповідача в скоєнні ДТП, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі в сумі 38643,07грн.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись приписами п.2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір, сплачений позивачем за розгляд даного спору в сумі 2481грн, судом покладено на відповідача, з огляду на задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 165, 178, 233, 236, 238, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (юридична адреса: вул. І. Федорова, 32А, м. Київ, 03038; адреса для листування: вул. Леонтовича, 9, корп. 1, оф. 301, м. Київ, 01054; ) до фізичної особи - підприємця Журавель Руслана Валентиновича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), про стягнення 38643,07грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Журавель Руслана Валентиновича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (юридична адреса: вул. І. Федорова, 32А, м. Київ, 03038; адреса для листування: вул. Леонтовича, 9, корп. 1, оф. 301, м. Київ, 01054; ) 38643,07грн страхового відшкодування та 2481грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко