ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Справа № 903/344/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник Данилік Ф.Я. в порядку самопредставництва, Карпук А.С. - адвокат

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 12.09.22р. суддею Дем`як В.М. у м.Луцьку, повний текст складено 21.09.22р. у справі № 903/344/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ"

про стягнення 376 776,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі №903/344/22.

1.2. Рішенням Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі №903/344/22 повністю задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" про стягнення 376776,00грн.

1.3. Стягнуто із відповідача на користь позивача 376776,00 грн в рахунок відшкодування доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави; 5651,60 грн - витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, 20000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

2. Короткий зміст рішень суду першої інстанції.

2.1. Рішення мотивоване тим, що утримуючи та використовуючи майно без достатніх правових підстав, відповідач уклав договори оренди, за якими передавав вказані об`єкти нерухомості в оренду третім особам, зокрема, договори оренди: №3/19 від 31.12.2018, №4/20 від 31.12.2019, №5/19 від 31.12.2018, №5/20 від 31.12.2019, №2/20 від 31.12.2019, №1/20 від 31.12.2019.

2.2. Передання майна в оренду за такими укладеними договорами підтверджується актами приймання передачі.

2.3. Заборгованість по відшкодуванню доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 становить 346776 грн, яка підтверджена матеріалами справи, та відповідачем не спростована належними та допустимими доказами.

2.4. Подані в підтвердження заяви витрат на правову допомогу докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 24.05.2022, акт наданих послуг від 17.08.2022 на суму 20 000 грн, рахунок на сплату коштів за №10 від 17.08.2022 на суму 20 000 грн, підтверджують наданні послуги зі сторони адвоката.

2.5. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, пов`язаних із розглядом справи №903/344/22 підставна та підлягає до задоволення.

3. Доводи особи, яка подала апеляційні скарги; короткий зміст вимог апеляційних скарг.

3.1. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" (апелянт) 11.10.22 звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі №903/344/22. У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позивачу у позові відмовити повністю; судові витрати покласти на відповідача.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

3.3. Апелянт зазначає, що 31 липня 2018 року між ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" (Продавець) та Ковельська оптово-торгова база Волинської облспоживспілки (правонаступник ТОВ "Ковельська ОТБ") (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу складу Д-1 та складу 0-1, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуком С.В., зареєстрований в реєстрі за №1677 (надалі - Договір купівлі-продажу).

3.3.1. Пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу визначено, що вартість продажу майна за домовленістю сторін становить 137 595,28 грн.

3.3.2. Відповідно до п. 3.1. Договору купівлі-продажу розрахунки за придбане майно здійснюються Покупцем з відстроченням платежу. Покупець зобов`язується сплатити ціну майна на протязі 1-го місяця з дня підписання цього договору. Розрахунки за придбане майно здійснюються Покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця.

3.3.3. Як вбачається з матеріалів справи, Покупець Ковельська оптово-торгова база Волинської облспоживспілки сплатила на користь Продавця ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" кошти в сумі 137595,28 грн. в рахунок оплати вартості придбаного майна, згідно із платіжним дорученням №56 від 31.07. 2018..

3.3.4. Відповідно, 31 липня 2018 року на виконання договору купівлі-продажу ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" передала Ковельській оптово-торговій базі Волинської облспоживспілки склад Д-1 та склад 0-1, що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, згідно акту приймання-передачі. Право власності на склад Д-1, зареєстровано за Ковельська оптово-торгова база Волинської облспоживспілки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132770126 від 31.07. 2018, на склад 0-1 право власності зареєстровано згідно витягу №132769823 від 31.07.2018

3.4. Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.07.2021 у справі №159/2106/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки.

3.5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 у справі №159/2106/19 рішення Господарського суду Волинської області від 13.07.2021 у справі №159/2106/19 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без змін та відмовлено в позові про припинення державної реєстрації права власності ТОВ "Ковельська ОТБ".

3.6. Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2021 касаційне провадження за касаційними скаргами ТОВ «Ковельська ОТБ» і ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 2 вересня 2021 року у справі №159/2106/19, закрито.

3.7. Таким чином, рішення Господарського суду Волинської області від 13.07.2021 про визнання недійсним договору купівлі-продажу набрало законної сили 02.09.2021. Саме тоді відповідач дізнався, що правова підстава набуття права власності на об`єкти нерухомості за адресою: Волинська обл., м. Ковель, пров. В.Кияна, 9 відпала, у зв`язку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу. Відтак, лише 02.09.2021 у відповідача виник обов`язок повернути Позивачу об`єкти нерухомості відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України.

3.8. Апелянт зауважив, що фактично з жовтня 2021 року склад Д-1 та склад 0-1, повернулися у власність та користування Позивача, що визнається останнім у позовній заяві.

3.9. 12 жовтня 2021 року державним реєстратором Копачівської сільської ради Волинської області Данилевич І.Є. зареєстровано право власності на склад Д-1 та склад 0-1, за ТОВ "Ковельська оптово-торгова база". На думку апелянта правових підстав для стягнення доходів за період володіння майном 2019-2020 роки немає, так як Відповідач дізнався про володіння спірними приміщеннями без достатньої правової підстави з жовтня 2021 року.

3.10. Апелянт також зазначив, що позивачем не повернуто кошти в сумі 137595,28 грн сплачені останнім за договором купівлі-продажу та відповідно продовжує безпідставно їх використовувати.

3.11. За період користування вищевказаними приміщеннями складів апелянт сплачував єдиний податок, податок на нерухоме майно, земельний податок та здійснював обслуговування нерухомості.

3.12. Також у апелянта виникає сумнів, щодо достовірності наданих позивачем копій договорів оренди нежитлових приміщень та актів приймання-передачі майна, оскільки позивач не є стороною вказаних правочинів, а також Позивач не вказує на походження даних доказів.

3.13. На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги як докази копії договорів оренди. Також апелянт звертає увагу на безпідставність рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, оскільки вказана сума є завищеною та необґрунтованою. Зазначає, що орієнтована сума судових витрат Відповідача складається з витрат на правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн.

4.Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ", а рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі №903/344/22 залишити без змін. Апеляційна скарга не ґрунтується на нормах права та не враховує правові висновки Верховного Суду викладених при розгляді подібних справ. Також позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат, оскільки очікує понесення витрат з розгляду апеляційної скарги в даній справі у розмірі 5000,00 грн.

4.2 Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2022, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі № 903/344/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23 листопада 2022 р. об 15:30 год.

4.3. 22.11.2022 до Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник останнього просить відкласти розгляд апеляційної скарги у зв`язку з неможливістю належної підготовки до розгляду справи через постійні відключення електроенергії.

4.4. За результатами розгляду клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у даній справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати її подальший розгляд по суті, згідно вимог статті 269 ГПК України, за наявними у матеріалах справи доказами, без участі представника відповідача, відповідно клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги суд відхиляє, при цьому враховується стаття 273 ГПК України щодо процесуальних строків розгляду апеляційної скарги у даній справі.

4.5. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.

4.6. В судовому засіданні 23.11.2022 представники позивача заперечили доводи апеляційної скарги; надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Також зазначили, що остаточний розрахунок, розмір понесених судових витрат, та докази їх понесення, подадуть до суду протягом 5 днів з дня ухвалення постанови згідно статті 129 ГПК України.

4.7. Станом на 28.11.2022 від позивача жодних клопотань чи заяв в порядку частини 8 статті 129 ГПК України до суду апеляційної інстанції не надходили.

4.8. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" на рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі № 903/344/22.

Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи, 31.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (надалі - продавець, відповідач) та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ") (надалі - покупець, позивач) було укладено договір купівлі-продажу складу, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти нерухоме майно і сплатити за нього обумовлену грошову суму, а саме: - нежитлове приміщення, склад Д-1 загальною площею 1 205,9 кв. м. та склад 0-1 загальною площею 1 047 кв. м., що знаходяться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуком С.В., зареєстрований в реєстрі за № 1677.

7.3. Відповідно до акту приймання-передачі майна від 31.07.2018 продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, склад Д-1 загальною площею 1205,9 кв. м. та склад 0-1 загальною площею 1 047 кв. м.

7.4. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.08.2020 у справі № 159/2106/19, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 02.12.2020, було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.07.2018, укладений між ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торгової базою Волинської облспоживспілки".

7.5. Згідно із інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду від 24.03.2021 у справі № 159/2106/19 вищевказані судові рішення були скасовані, а справа направлена до Господарського суду Волинської області для розгляду за правилами господарського судочинства.

7.6. Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.08.2021 у справі №159/2106/19 задоволено позовні вимоги та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки.

7.7. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 у справі №159/2106/19 рішення Господарського суду Волинської області від 13.07.2021 у справі №159/2106/19 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без змін.

7.8. Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 159/2106/19 закрито касаційне провадження за касаційними скаргами ТОВ "Ковельська ОТБ" і ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 у справі №159/2106/19.

7.9. Також, 12.10.2021 державним реєстратором Копачівської сільської ради, Волинської області Данилевич І.Є. поновлено право власності на склад Д-1 та склад О-1, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 за ТОВ "Ковельська оптово-торгова база", що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2021.

7.10. Таким чином, вищевказані об`єкти нерухомості повернулися у власність позивача, а відповідач з 01.11.2021 перестав використовувати безпідставно набуте майно у господарській діяльності, та позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення коштів, сплачених за об`єкти нерухомості на підставі ст. 1214 ЦК України.

7.11. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.12.2021 у справі №918/938/21 задоволено позов про стягнення на користь ТОВ "Ковельська ОТБ" з ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" коштів в сумі 137 595 грн 28 коп., які були сплачені за придбання об`єктів нерухомості за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна,9 зокрема склад 0-1, площею 1 047 кв. м,, реєстраційний номер: 1, - нежитлове приміщення, склад Д-1 площею 1 205,91 кв. м. реєстраційний номер 1 згідно договору купівлі - продажу від 31.07.2018, який визнано недійсним 13.07.2021 рішенням Господарського суду Волинської області.

7.12. Рішенням господарського суду Волинської області від 11.04.2022 у справі №903/96/22 позов задоволено, постановлено стягнути на користь ТОВ "Ковельська оптово-торгова база", ТОВ "Ковельська ОТБ" 244 300 грн. доходу від передачі в оренду об`єктів нерухомості за адресою Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 зокрема склад О-1, площею 1047 (кв.м.), реєстраційний номер: 1-нежитлове приміщення, склад Д-1 площею 1205,91 кв.м. реєстраційний номер 1 за період з 01.01.2021 по 31.102021.

7.13. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 11.04.2022 у справі №903/96/22.

7.14. Отже, Господарський суд Рівненської області та Господарський суд Волинської області застосували до спірних правовідносин положення статті 1212 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

7.15. Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті ж самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

7.16. 04.05.2022 позивач звернувся із претензією до відповідача та просив сплатити на рахунок ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" 346776 грн. в рахунок відшкодування доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 у 7 денний строк з моменту отримання.

7.16.1. Відповідач отримав претензію 09.05.2022, однак остання залишена без належного реагування.

7.17. Позивач в обґрунтування заборгованості в сумі 376 776 грн надав належними чином завірені копії договорів оренди спірного приміщення: №3/19 від 31.12.2018, №3/20 від 31.12.2019, №4/20 від 31.12.2019, №5/19 від 31.12.2018, №5/20 від 31.12.2019, №2/20 від 31.12.2019, №1/20 від 31.12.2019, які підтверджують ту обставину, що відповідач передав в оренду для ПП "Агро-В", ФОП Ігнатюку І.В., ФОП Пармухіній М.В., ФОП Коцюрі Р.І., ФОП Масло В.В. об`єкти нерухомості, а саме: склад 0-1, площею 1047 кв. м,, нежитлове приміщення, склад Д-1 площею 1 205.91 кв. м. у період з 01.01.2019 по 31.12.2020.

7.18.Факт передачі майна в оренду підтверджується копіями актів приймання передачі.

7.19. За наведених обставин, у травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" про стягнення 376 776,00 грн. Також позивач просив стягнути понесені витрати на правову допомогу у сумі 20000 грн.

7.20. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №903/344/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

7.21. За результатами розгляду даного спору, судом першої інстанції ухвалено рішення від 12.09.2022 (пункти 1.1-1.3 цієї постанови) з підстав, наведених у пункті 2.1. - 2.5. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

8.3. За приписами статей 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків.

8.4. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

8.5. Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

8.6. Відповідно до положень частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

8.7. Згідно частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

8.8. Власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним (ч. 1 ст. 390 ЦК України).

8.9. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

8.10. Частиною першою статті 1214 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

8.11. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

8.12. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

8.13. Крім того, суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (ст. 1213 ЦК України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли він дізнався або міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (ст. 1214 ЦК України).

8.14. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18.

8.15. Як уже зазначалося у даній постанові вище, відповідач укладав договори, за якими передавав вказані об`єкти нерухомості в оренду третім особам, зокрема, договори оренди: №3/19 від 31.12.2018, №4/20 від 31.12.2019, №5/19 від 31.12.2018, №5/20 від 31.12.2019, №2/20 від 31.12.2019, №1/20 від 31.12.2019, передання майна за якими також підтверджується актами приймання передачі.

8.15.1 Згідно п.4.1. копій договорів оренди №3/19 від 31.12.2018 орендна плата складає 3 000 грн. на місяць, №3/20 від 31.12.2019 орендна плата складає 3 960 грн. на місяць, №4/20 від 31.12.2019 орендна плата складає 3 960 грн. на місяць, №5/19 від 31.12.2018 орендна плата складає 9720,00 грн на місяць, №5/20 від 31.12.2019 орендна плата складає 3564 грн. на місяць, №2/20 від 31.12.2019 орендна плата складає 3564,00 грн. на місяць, №1/20 від 31.12.2019 орендна плата складає 3630 грн на місяць.

8.15.2 За умовами п. 5.1 договору оренди №3/19 від 31.12.2018 встановлено, що строк оренди приміщення встановлюється з 01.01.2019 до 31.12.2019.

8.15.3 За умовами п. 5.1 договору оренди №3/20 від 31.12.2019 встановлено, що строк оренди приміщення встановлюється з 01.01.2020 до 31.12.2020.

8.15.4. За умовами п. 5.1 договору оренди №4/20 від 31.12.2019 встановлено, що строк оренди приміщення встановлюється з 01.01.2020 до 31.12.2020.

8.15.5. За умовами п. 6.1 договору оренди №5/19 від 31.12.2018 встановлено, договір вступає в силу з 01.01.2019 та діє до 31.12.2019 включно.

8.15.6.. За умовами п. 5.1 договору оренди №5/20 від 31.12.2019 встановлено, договір вступає в силу з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020 включно.

8.15.7. За умовами п. 5.1 договору оренди №2/20 від 31.12.2019 встановлено, договір вступає в силу з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020 включно.

8.15.8. За умовами п. 5.1 договору оренди №1/20 від 31.12.2019 встановлено, договір вступає в силу з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020 включно.

8.16. Таким чином, заборгованість по відшкодуванню доходів від використання майна, яке набуто без правової підстави за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 становить в сумі 346 776 грн., яка підтверджена матеріалами справи, та відповідачем не спростована належними та допустимими доказами.

8.17. Крім того, у аналогічній господарській справі між тими ж сторонами (інший період) рішенням Господарського суду Волинської області від 11.04.2022, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 позов задоволено, постановлено стягнути на користь ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» із ТОВ «Ковельська ОТБ» 244 300 грн доходу від передачі в оренду об`єктів нерухомості за адресою: Волинська обл., м. Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 зокрема склад О-1, площею 1047 (кв.м.), реєстраційний номер: 1 - нежитлове приміщення, склад Д-1 площею 1205,91 кв.м. реєстраційний номер 1 за період з 01.01.2021 по 31.10.2021.

8.18. За наведених обставини заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, доведені встановленими господарськими судами обставинами у даній справі, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

8.19. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.20 Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.21. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.22 Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.23. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.24. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.25. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.26. Оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим.

8.27. Доводи відповідача/апелянта про неналежне засвідчення копій документів долучених позивачем до матеріалів справи не приймаються до уваги.

8.28. При цьому, враховується що згідно Національним стандартом України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлення документів, ДСТУ 4163:2020», затверджений наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 №144 належне засвідчення копій документів здійснюється у такому порядку: відмітка про засвідчення копії документа дозволяється ставити на лицьовому боці останнього аркуша копії документа, нижче реквізиту «Підпис».

8.29. Із долучених копій документів вбачається, що позивач такий обов`язковий напис засвідчений підписом уповноваженої особи адвокатом Карпуком А.С. (відповідно до договору про надання правової допомоги від 24.05.2022).

Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу.

8.30. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

8.31. 17.08.2022 позивач подав заяву за вх.№ 01-91/84/22 про розподіл судових витрат, у якій просить стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

8.32. Представник відповідача у запереченнях за вх.№01-57/5059/22 від 09.09.2022 просить відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що вони є завищеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

8.33. Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

8.34. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

8.35. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

8.36. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги

8.37. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

8.38. Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

8.39. За приписами статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

8.40. У відповідності до статті 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

8.41. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини 1, 2 статті 126 ГПК України).

8.42. За приписами пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.43. Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

8.44. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

8.45. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

8.46. Матеріалами справи встановлено, що 24.05.2022 укладено договір між адвокатом Карпуком А.С. та ТОВ «Ковельська оптова-торгова база» про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо представництва і захисту інтересів останнього в установах, організаціях, правоохоронних органах (прокуратури, Національної поліції, СБУ, ДФС тощо), в судах загальної юрисдикції в господарському, адміністративних судах, як першої, апеляційної та касаційної інстанціях в господарському суді Волинської області у справі про стягнення безпідставно отриманих доходів. (п.п. 1.1 договору)

8.47. Згідно пунктів 4.1, 4.3 договору визначено, що за послуги за п. 1.1 даного договору замовник сплачує адвокату гонорар за домовленістю із витраченого часу а також всі понесенні адвокатом витрати представництво. Гонорар може сплачуватися, як почасово та і сталою сумою. Фіксована сума гонорару складає 20 000 грн.

8.48. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, слід врахувати висновок Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справи №922/445/19, абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

8.49. Відповідно до матеріалів справи представництво позивача у суді першої інстанції фактично здійснювалось адвокатом Романюком Леонідом Сергійовичем на підставі договору про надання правової допомоги від 19.02.2021, повноваження, якого підтверджуються ордером серія АС №1021028

8.50. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

8.51. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

8.52. Подані в підтвердження заяви витрат на правову допомогу докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 24.05.2022, акт наданих послуг від 17.08.2022 на суму 20 000 грн, рахунок на сплату коштів за №10 від 17.08.2022 на суму 20 000 грн., підтверджують наданні послуги зі сторони адвоката.

8.53. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції заява позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, пов`язаних із розглядом справи №903/344/22 підставна, понесені витрати підтверджуються належними доказами, а тому заява підлягає до задоволення.

8.54. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення від 12.09.2022 та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.54.1. Покликання представника апелянта на ту обставину що ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» не повернула 137595,28 грн, які були сплачені за придбання об`єктів нерухомості, є необґрунтованими, оскільки вона жодним чином не впливає на обов`язок відшкодувати всі доходи, які відповідач одержав або міг одержати від цього майна.

8.54.2. Стороною відповідача не подано контррозрахунку розміру отриманих доходів від використання належного позивачу майна за період з 01.01.2019 по 01.01.2021 року.

8.54.3. Твердження відповідача про сплату ним з отриманих доходів єдиного податку та плати за землю не підтверджується належними та допустимими доказами.

8.55. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 справі №903/344/22 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2022 у справі №903/344/22, апелянт сплатив судовий збір у сумі 8478,00 грн., згідно квитанції №1621-4502-0801-9508 від 02.11.2022.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" від 10.10.22р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 12 вересня 2022 року у справі №903/344/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №903/344/22 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "02" грудня 2022 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Коломис В.В.