РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2022Справа № 910/9896/22
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 28; ідентифікаційний код: 07834530)

до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 1/3; ідентифікаційний код: 14303572)

про стягнення 238112,69 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Національного університету оборони України імені Івана Черняховського з вимогами до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України про стягнення 204370,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку з відшкодування вартості спожитих ним комунальних послуг на користь позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 відкрито провадження у справі №910/9896/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

18.10.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зауважив, що позивачем не надано доказів понесення витрат за комунальні послуги, вартість яких заявлена до стягнення з відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 1352,63 грн.

24.10.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 238112,69 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом була прийнята до розгляду подана позивачем заява як заява про збільшення розміру позовних вимог, так як заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості, наведена у поданій заяві, більша за ту, яка була вказана позивачем у позовній заяві.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Розпорядження №361 від 24.03.2009 Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації затверджено реєстр будівель, які перобладнані (без дозвільної документації) під гуртожитки в Солом`янському районі міста Києва згідно з додатком, до якого включено гуртожиток учбового закладу за адресою вул. Антонова 2/32, к76 (по Генеральному плану 29/76).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №180468142 від 10.09.2019 в комплексі будівель за адресою м. Київ проспект Повітрофлотський, будинок 30 перебуває Гуртожиток А, загальною площею 3575,8 кв.м, правокористувачем якого є Національний університет оборони України імені Івана Черняховського (), вид іншого речового права: право оперативного управління.

Відповідно до інформаційної довідки №257571524 від 21.05.2021 за адресою м. Київ, вул. Антонова Авіаконструктора, будинок 2/32, корп. 76 перебуває об`єкт нерухомого майна: приміщення готелю - підвал, 1-ий та 2-ий поверхи будівлі (площа 2576,02 кв.м., інвентарний номер 1040/1, реєстровий номер №14303572.1.ААААЕГ033), об`єкт житлової нерухомості: ні.

З метою забезпечення підтримання будівлі за адресою: м. Київ, вул. Антонова Авіаконструктора, будинок 2/32, корп. 76 у належному стані між позивачем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено Договір про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) №154000711/2/21 від 10.02.2021 та Договір про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) №15400079/2/22 від 24.01.2022; між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергум» - Договір №3/2/21 про закупівлю електричної енергії від 26.01.2021, Договір №21/2/21 про закупівлю електричної енергії від 02.12.2021 та Договір №2/2/22 про закупівлю електричної енергії від 28.12.2021; між позивачем та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» - Договір №12/2/21 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 10.02.2021 та Договір №1063Р10/2/22 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 25.01.2022; між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» - Договір №23916/1-5-09ДВ14/2/21 про закупівлю послуг (послуги з централізованого водопостачання) від 10.02.2021, Договір №23917/1-5-09ДК13/2/21 про закупівлю послуг (послуги з централізованого водовідведення) від 10.02.2021, Договір №23916/1-5-09ДВ14/21/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання від 18.03.2022, Договір №23917/1-5-09ДВ15/21/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водовідведення від 18.03.2022, Договір №23916/1-5-09ДВ16/2/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання від 22.04.2022 та Договір №23917/1-5-09ДВ17/2/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водовідведення від 22.04.2022.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що за ним на праві оперативного управління закріплена частина будівлі загальною площею 3575,80 кв.м. (гуртожиток). При цьому, частина будівлі загальною площею 2576,02 кв.м. (підвал, перший та другий поверхи) перебуває у користуванні Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України.

Як вказує позивач, протягом листопада 2021 року - березня 2022 року відповідач фактично споживав житлово-комунальні послуги, які постачались вищевказаними постачальниками на підставі договорів, укладених позивачем. При цьому, власних прямих договорів з постачальниками комунальних послуг відповідач не укладав.

Оскільки за спожиті відповідачем комунальні послуги фактично розраховувався позивач, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість фактично спожитих відповідачем комунальних послуг у розмірі 238112,69 грн (відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважив, що позивачем не надано доказів понесення витрат за комунальні послуги, вартість яких заявлена до стягнення з відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 1352,63 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 22 Господарського кодексу України визначено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Суд зазначає, що відповідачем не заперечується обставина використання спірного приміщення, як і не заперечується факт наявності заборгованості по відшкодуванню витрат позивача за надані комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки. Цивільні права та обов?язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов?язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі №910/9896/22 склалися фактичні договірні відносини з відшкодування витрат за надані житлово-комунальних послуг у об`єкті нерухомості за адресою м. Київ, вул. Антонова Авіаконструктора, будинок 2/32, корп. 76 (проспект Повітрофлотський, будинок 30).

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Як вбачається з матеріалі справи, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування вартості спожитого теплопостачання у розмірі 195926,96 грн за період з листопада 2021 року по березень 2022 року та заборгованість з відшкодування електроенергії у розмірі 42185,73 грн за період з листопада 2021 року по березень 2022 року (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

На підтвердження надання та споживання відповідачем вказаних комунальних послуг позивачем долучено до позовної заяви копії Договору про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) №154000711/2/21 від 10.02.2021 Договору про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) №15400079/2/22 від 24.01.2022, Договору №3/2/21 про закупівлю електричної енергії від 26.01.2021, Договору №21/2/21 про закупівлю електричної енергії від 02.12.2021, Договору №2/2/22 про закупівлю електричної енергії від 28.12.2021, Договору №12/2/21 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 10.02.2021, Договору №1063Р10/2/22 споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 25.01.2022, Договору №23916/1-5-09ДВ14/2/21 про закупівлю послуг (послуги з централізованого водопостачання) від 10.02.2021, Договору №23917/1-5-09ДК13/2/21 про закупівлю послуг (послуги з централізованого водовідведення) від 10.02.2021, Договору №23916/1-5-09ДВ14/21/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання від 18.03.2022, Договору №23917/1-5-09ДВ15/21/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водовідведення від 18.03.2022, Договору №23916/1-5-09ДВ16/2/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання від 22.04.2022 та Договору №23917/1-5-09ДВ17/2/22 про закупівлю послуг з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водовідведення від 22.04.2022.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копії актів приймання-передачі товарної продукції, які складено між позивачем та постачальниками комунальних послуг за спірний період, які підтверджують факт постачання до спірних приміщень опалення та електроенергії; акти зняття показників лічильників водопостачання та постачання електроенергії, довідки розрахунку площі для здійснення нарахування спожитої теплової енергії, довідки здійснення відповідачем оплат, копії облікових карток.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено суду належними, допустимими та вирогідними доказами факт споживання відповідачем у спірному періоді опалення на суму 195926,96 грн та електроенергії на суму 42185,73 грн, які постачались до приміщень на підставі укладених позивачем договорів, які займає відповідач.

При цьому, відповідачем під час розгляду судом справи не надано доказів укладення прямих договорів з постачальниками вказаних комунальних послуг, а також доказів оплати спожитих комунальних послуг (як на користь постачальників послуг, так і на користь позивача).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу претензію на суму 239465,32 грн (вих. №182/2704 від 15.08.2022), до якої були долучені рахунки на оплату за спірний період, а також виконані позивачем розрахунки та довідки розрахунків/перерахунків споживання.

Таким чином, строк виконання зобов`язань з відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги є таким, що настав.

Відтак, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню витрат за спожиті комунальні послуги у розмірі 238112,69 грн (195926,96 грн за спожиту теплову енергію та 42185,73 грн за спожиту електричну енергію за період з листопада 2021 року по березень 2022 року) підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент ухвалення рішення не надав документів, які свідчать про сплату вказаної заборгованості, а також, не надав доказів неотримання ним вищенаведених житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання, не спростував належними та допустимими доказами наданого позивачем розрахунку спірної заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення суми основного боргу, у зв`язку з чим позовні вимоги Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про стягнення з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України заборгованості у розмірі 238112,69 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку повернути позивачу з державного бюджету судовий збір у розмірі 20,29 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 1/3; ідентифікаційний код: 14303572) на користь Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 28; ідентифікаційний код: 07834530) заборгованість у розмірі 238112 (двісті тридцять вісім тисяч сто дванадцять) грн 69 коп. та судовий збір у розмірі 3571 (три тисячі п`ятсот сімдесят одна) грн 69 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 28; ідентифікаційний код: 07834530) судовий збір у розмірі 20 (двадцять) грн 29 коп., сплачений за платіжним дорученням №464 від 19.09.2022.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак