ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.2022 Справа №905/769/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод", с.Новопілля, Дніпропетровська обл.

до відповідача: Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод", м.Авдіївка, Донецька обл.

про стягнення 516494,96 грн.

без повідомлення (виклику) сторін

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новопільський молокозавод", с.Новопілля, Дніпропетровська обл., звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м.Авдіївка, Донецька обл. про стягнення заборгованості за договором на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів №863/20К від 30.12.2020 в розмірі 516494,96грн, в тому числі заборгованість в розмірі 427785,00грн, пеня в розмірі 29096,67грн, збитки від інфляції в розмірі 53539,70грн, 3% річних в розмірі 6073,59грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів №863/20К від 30.12.2020 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за поставлений товар.

Відповідно до розпорядження керівництва суду №7-р від 21.02.2022, у зв`язку із закінченням знаків поштової оплати (поштових марок) та проведенням відповідних процедур закупівлі у Господарському суді Донецької області зупинено з 22.02.2022 прийняття працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) документів для відправлення за межі суду, тому кореспонденція учасникам справи, у тому числі процесуальні документи, засобами поштового зв`язку наразі не надсилаються та повідомлення інформації по справі здійснюється альтернативними засобами зв`язку (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема "Електронний суд", розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі "Судова влада України", тощо).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На підставі наказу голови Господарського суду Донецької області від 28.02.2022 №20, розпорядженням голови Господарського суду Донецької області від 15.04.2022 № 9-р установлено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду, з 18.04.2022 запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у віддаленому режимі.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 №259 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Ухвалою суду від 04.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/769/22; здійснювати розгляд справи вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено сторонам строк на подачу відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Позивачу та відповідачу в установленому порядку була направлена ухвала суду від 04.10.2022 про відкриття провадження у справі на адреси електронної пошти позивача: та відповідача: , також сторонам були передані телефонограми, що була прийнята тільки позивачем.

Отже, судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

02.11.2022 на електронну пошту суду з накладенням електронного цифрового підпису від представника відповідача надійшов відзив б/н від 01.11.2022 на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступне. Відповідач у відзиві зазначив, що ні за умовами поставки, що містяться у видаткових накладних, ні за співвідношенням кількості погодженого та поставленого товару, наявна в позові Специфікація №17 від 12.01.2022 не може виступати матеріальною підставою позову. Інші специфікації в обґрунтування позовних вимог не наведені, в матеріали справи не подані. Видаткові накладні, відповідно до яких за твердженнями позивача відбувалася поставка, були складені не на виконання Специфікацій, а на виконання договорів, укладених 20.12.2020 та 01.01.2021. Також відповідач стверджує, що позивачем не дотримані вимоги законодавства та договору щодо умов поставки, а саме посилається на п.6.4 договору, в якому наведено перелік документів, який постачальник повинен надати покупцю перед здійсненням поставки, проте позивачем разом з товаром ніякі документи не передавалися та належних і допустимих доказів протилежного позивачем не було надано. Як на підставу щодо незадоволення позовної заяви відповідач посилається також на те, що позивачем не доведено виконання зобов`язання належними сторонами, а саме, що надані позивачем видаткові накладні не містять реквізитів, які б надали змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції з боку отримувача ресурсів, їх посаду та особисті дані. Також наголошує на відсутності таких письмових доказів, як довіреності, якими підтверджуються повноваження осіб, що підписали видаткові накладні на отримання ресурсів. Тобто позивачем не доведений факт поставки саме відповідачу, що є підставою для відмови у позові в повному обсязі. Відповідач не погоджується з нарахуваннями на суму основного боргу, оскільки, за його ствердженням, ним обґрунтовано і повно доведено відсутність своєї вини.

Також у своєму відзиві на позов відповідач просить зменшити розмір неустойки в разі вирішення спору на користь позивача в частині стягнення неустойки частково чи у визначеному судом розмірі до 1% від заявленої та обґрунтованої суми, посилаючись на те, що саме стягнення призведе до погіршення і так скрутного становища відповідача та важкі соціальні наслідки.

04.11.2022 на електронну пошту суду з накладенням електронного цифрового підпису та 10.11.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла заява №200-Ю від 04.11.2022, в якій останній просив суд надати копію відзиву на позов.

07.11.2022 з офіційної електронної пошти суду був направлений відзив на позов на електронну пошту позивача - .

11.11.2022 на електронну пошту суду з накладенням електронного цифрового підпису та 17.11.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив №210-Ю від 09.11.2022, в якій останній не погоджується з викладеними у відзиві доводами відповідача з огляду на таке. Посилаючись на ствердження відповідача, про те, що позивачем не доведено факту поставки товару на спірну суму належними засобами доказування (недоведеність підстав позову), позивач надав додаткові докази поставки у вигляді актів прийому-передачі товару за кожною поставкою та специфікації. Позивач зазначає, що при поставці товару ним було надано всі необхідні документи та вважає доведеним факт того, що відповідачем було прийнято товар, а твердження відповідача, що він не отримував документи визначених п.6.4 договору є не правдивими і відповідно строк на оплату товару настав. Позивачем, на твердження відповідача на недоведеність виконання зобов`язання належними сторонами, додатково надано довіреності, що підтверджують особу, якою було прийнято товар.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходили.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

30.12.2020 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новопільський молокозавод» (постачальник, позивач) було укладено договір №863/20К на придбання сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти і оплатити ресурси на умовах, передбачених цим договором (п.1.1 договору).

Кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до цього договору, що є його невід`ємною частиною (Специфікація) (п.2.1 договору).

Поставка ресурсів здійснюється видами транспорту зазначеними в специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити ресурси на умовах поставки, зазначених в специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року (п.3.1 договору).

Строки поставки ресурсів вказуються в специфікаціях. У разі поставки ресурсів відповідно до графіка - графік оформляється як додаток до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п.3.2 договору).

Право власності на ресурси і ризик випадкового знищення або пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця з дати поставки ресурсів (п.3.4 договору).

Поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказаних в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов`язані з постачанням ресурсів (п.4.1 договору).

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, поставка яких здійснюється відповідно до доданих до нього специфікацій (п.4.3 договору).

Оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі (п.5.1 договору).

Оплата за поставлені ресурси буде проводитися на підставі виставленого рахунку за фактично поставлені ресурси і податкових накладних та протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту виставлення рахунку за фактично поставлені ресурси (п.5.2 договору).

Датою оплати ресурсів вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.5.3 договору).

Приймання ресурсів за кількістю здійснюється відповідно до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965 № П-6 зі змінами і доповненнями, а також відповідно до вимог ТУ і ДЕСТ для даного виду Ресурсів (п.6.1 договору).

Приймання ресурсів за якістю проводиться одним з наступних способів, який обирається Покупцем: відповідно до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966 № П-7 зі змінами і доповненнями, а також відповідно до вимог ТУ і ДЕСТ для даного виду Ресурсів; за участю незалежної експертної організації, залученої Покупцем (п. 6.2 договору).

Згідно п. 6.4 договору, постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату ресурсів; транспортні або супровідні документи; пакувальні документи (за наявності); сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (в разі, якщо постачальник не є виробником); сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках); акт прийому-передачі ресурсів (в 2-х примірниках), оформлений з боку постачальника, у випадках поставки на умовах DAP, DAT, DDP відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, тощо. Зобов`язання постачальника щодо поставки обладнання не вважаються виконаними до надання документів, зазначених в п.6.4. цього договору (п.6.4 договору).

За невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п.7.1 договору).

У разі порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді (п.7.2 договору).

Сплата неустойок, відсотків за користування грошовими коштами, а також відшкодування збитків не звільняє сторони від необхідності виконання зобов`язань за договором (п.7.10 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог) (п.10.4 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і дія цього договору розповсюджується з 01.01.2021 і діє до 31.12.2022. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором (п.10.5 договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками підприємств з двох боків без виправлень та зауважень.

До договору №863/20К від 30.12.2020 сторони підписали специфікації, якими визначено умови поставки та оплати товару «Молоко 2.5% 0.5 л»:

-№15 від 04.01.2022 на поставку 10369 шт вартістю 98298,12 грн (термін поставки: протягом січня - лютого 2022р., у понеділок та четвер, за 2 к.д. від дати заказу; термін оплати: 100% відстрочки платежу 45 к.д. з дати поставки);

-№16 від 04.01.2022 на поставку 78562 шт вартістю 744767,76 грн (термін поставки: протягом січня - лютого 2022р., у понеділок та четвер, за 2 к.д. від дати заказу; термін оплати: 100% відстрочки платежу 45 к.д. з дати поставки);

-№17 від 12.01.2022 на поставку 5758 шт вартістю 54585,84 грн (термін поставки: протягом березня 2022р., у понеділок та четвер, за 2 к.д. від дати заказу; термін оплати: 100% відстрочки платежу 45 к.д. з дати поставки);

-№18 від 07.02.2022 на поставку 22226 шт вартістю 210702,48 грн (термін поставки: протягом квітня 2022р., у понеділок та четвер, за 2 к.д. від дати заказу; термін оплати: 100% відстрочки платежу 45 к.д. з дати поставки);

-№19 від 07.02.2022 на поставку 10206 шт вартістю 96752,88 грн (термін поставки: протягом березня - квітня 2022р., у понеділок та четвер, за 2 к.д. від дати заказу; термін оплати: 100% відстрочки платежу 45 к.д. з дати поставки);

-№20 від 07.02.2022 на поставку 12923 шт вартістю 122510,04 грн (термін поставки: протягом березня 2022р., у понеділок та четвер, за 2 к.д. від дати заказу; термін оплати: 100% відстрочки платежу 45 к.д. з дати поставки).

В підтвердження того, що позивачем здійснено поставки, останнім надано суду наступні видаткові накладні:

№89 та №90 від 13.01.2022 на суму 37920,00 грн та 4740,00 грн відповідно;

№136 та 137 від 17.01.2022 на суму 39816,00 грн та 6636,00 грн відповідно;

№220 та №221 від 20.01.2022 на суму 22752,00 грн та 1896,00 грн відповідно;

№254 та №255 від 24.01.2022 на суму 41712,00 грн та 6162,00 грн відповідно;

№361 та №362 від 27.01.2022 на суму 24648,00 грн та 5214,00 грн відповідно;

№441 та №442 від 31.01.2022 на суму 13272,00 грн та 4266,00 грн відповідно;

№537 та №538 від 03.02.2022 на суму 18960,00 грн та 4740,00 грн відповідно;

№596 та №597 від 07.02.2022 на суму 37920,00 грн та 6636,00 грн відповідно;

№743 та №744 від 10.02.2022 на суму 30336,00 грн та 4740,00 грн відповідно;

№813 та №814 від 14.02.2022 на суму 32232,00 грн та 6162,00 грн відповідно;

№960 та №961 від 17.02.2022 на суму 18960,00 грн та 4266,00 грн відповідно;

№1040 та №1041 від 21.02.2022 на суму 37920,00 грн та 6162,00 грн відповідно;

№1189 та №1190 від 24.02.2022 на суму 28440,00 грн та 3792,00 грн відповідно.

Отже, загальна сума поставки складає 450300,00 грн.

Підписи покупця підтверджуються наявними в матеріалах справи довіреністю №01892 від 31.12.2021 на Репіну І.Л. (в довіреності є посилання на договір №863/20К від 30.12.2020, довіреність діє до 31.01.2021).

Крім того, в матеріалах справи наявні акти прийому-передачі товару:

від 13.01.2022 на суму 37920,00 грн та 4740,00 грн;

від 17.01.2022 на суму 6636,00 грн та 39816,00 грн;

від 20.01.2022 на суму 1896,00 грн та 22752,00 грн;

від 24.01.2022 на суму 41712,00 грн та 6162,00 грн;

від 27.01.2022 на суму 24648,00 грн та 5214,00 грн;

від 31.01.2022 на суму 13272,00 грн та 4266,00 грн;

від 03.02.2022 на суму 18960,00 грн. та 4740,00 грн;

від 07.02.2022 на суму 37920,00 грн та 6636,00 грн;

від 10.02.2022 на суму 4740,00 грн та 30336,00 грн;

від 14.02.2022 на суму 32232,00 грн та 6162,00 грн;

від 17.02.2022 на суму 18960,00 грн та 4266,00 грн.

Акти підписані представниками позивача (бухгалтером Поліщук І.С.) та відповідача (директором із закупівель Миндра Є.О., який діє на підставі довіреності 11/20/06 від 01.01.2022) без заперечень, підписи осіб скріплені печатками сторін.

Поставка здійснювалась автотранспортом постачальника, що підтверджується товарно-транспортними накладними: Р89 та Р90 від 13.01.2022; Р136 та Р137 від 17.01.2022; Р220 та Р221 від 20.01.2022; Р254 та Р255 від 24.01.2022; Р361 та Р362 від 27.01.2022; Р441 та Р442 від 31.01.2022; Р537 та Р538 від 03.02.2022; Р596 та Р597 від 07.02.2022; Р743 та Р744 від 10.02.2022; Р813 та Р814 від 14.02.2022; Р960 та Р961 від 17.02.2022; Р1040 та Р1041 від 21.02.2022; Р1189 та Р1190 від 24.02.2022.

На електронну пошту відповідача позивачем направлявся лист №155-Ю від 03.08.2022 про стягнення заборгованості, в якому останній просив відповідача підписати та повернути один екземпляр акту звірки взаєморозрахунків; дати обґрунтовану відповідь на претензію; погасити виниклу заборгованість в розмірі 450300,00 грн.

Відповідь на означену претензію не надавалась, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Матеріали справи містять акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 11.01.2022-13.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новопільський молокозавод» та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» за договором №863/20К від 30.12.2022, з якого вбачається, що відповідачем 18.08.2022 була здійснена часткова оплата за поставлений товар в сумі 22515,00 грн і заборгованість перед позивачем станом на 13.09.2022 складає 427785,00 грн. Даний акт підписаний тільки зі сторони постачальника.

У зв`язку з тим, що відповідачем не було проведено оплату за поставлений йому товар у визначений договором №863/20К від 30.12.2020 строк, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новопільський молокозавод» суми боргу в розмірі 427785,00 грн, пені в розмірі 29096,67 грн, збитків від інфляції за період прострочення в розмірі 53539,70 грн, 3% річних в розмірі 6073,59 грн.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Договір укладений між позивачем та відповідачем є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В п.6.4 договору зазначається перелік документів, які повинні бути надані покупцю до початку приймання продукції, а саме: рахунок на оплату ресурсів; транспортні або супровідні документи; пакувальні документи (за наявності); сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (в разі, якщо постачальник не є виробником); сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках); акт прийому-передачі ресурсів (в 2-х примірниках), оформлений з боку постачальника, у випадках поставки на умовах DAP, DAT, DDP відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року. Зобов`язання постачальника щодо поставки обладнання не вважаються виконаними до надання документів, зазначених в п.6.4. цього договору.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем разом з товаром ніякі документи не передавалися та належних і допустимих доказів протилежного позивачем не було надано.

Пунктами 6.1 та 6.2 договору сторонами обумовлено застосування норм Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю №П-6.

Згідно із пунктом 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 №П-7, приймання продукції по якості і комплектності виробляється у точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність продукції що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація тощо). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідних актів про відсутність супровідних документів відповідачем суду не надано. При отриманні товару покупцем не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки продукції.

Згідно ч.1 ст.666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 Цивільного кодексу України).

В той же час, статтею 688 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок покупця повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Виходячи зі змісту статей 688 та 690 Цивільного кодексу України, товари, від яких покупець відмовився, повинні прийматися ним на відповідальне зберігання.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно договорів зобов`язань, не надано доказів відмови від цієї продукції та прийняття її у встановленому порядку на відповідальне зберігання, суд дійшов висновку, що свої зобов`язання позивач виконав у відповідності з умовами договору та надав разом з товаром документи, зазначені в п.6.4 договору.

Суд зазначає, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплати заборгованості за поставлений товар.

У видаткових накладних за період з 13.01.2022 по 14.02.2022 та актах прийому-передачі товару зазначено, що поставка була здійснена на підставі договору № 863/20К від 01.01.2021, а не договору № 863/20К від 30.12.2020 однак зважаючи на ціну, кількість та асортимент товару, що визначений в специфікаціях до договору № 863/20К від 30.12.2020, а також відсутність в матеріалах справи договору №863/20К від 01.01.2021, суд вважає, що поставка позивачем була здійснена саме в рамках договору №863/20К від 30.12.2020.

Наявні в матеріалах справи видаткові та товарно-транспортні накладні містять підпис робітника відповідача Рєпіної І.Л., що підписувала видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (повноваження підтверджуються довіреністю №01892 від 31.12.2021 строком дії до 31.01.2022); акти прийому-передачі товару містять підпис директора із закупівель відповідача Миндри Є.О. (повноваження підтверджуються довіреністю №11/20/06 від 01.01.2022).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом приймається до уваги, що наявність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів - актів приймання-передачі товару та видаткових накладних на поставку товару підтверджує факт передачі позивачем товару та факт його одержання відповідачем.

Суд зазначає, що відповідність або невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не може заперечувати саму господарську операцію, тобто не спростовують факт поставки товару.

Товар, що приймався покупцем на підставі видаткових накладних у період 03.02.2022 по 24.02.2022, був прийнятий робітником відповідача Рєпіною І.Л., приймання здійснювалось на підставі довіреності №00189 від 01.02.2022, що зазначено у видаткових накладних, але матеріали справи не містять копії цієї довіреності.

Відповідно до приписів статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Суд при розгляді даної справи, з урахуванням доказів, які подані сторонами, дійшов висновку, що позивачем надано більш вірогідні докази на противагу доводам відповідача, а отже суду доведено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання по поставці товару, обумовленої договором № 863/20К від 30.12.2020, в тому числі за період з 03.02.2022 по 24.02.2022.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Оплата за поставлені ресурси буде проводитися на підставі виставленого рахунку за фактично поставлені ресурси і податкових накладних та протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту виставлення рахунку за фактично поставлені ресурси (п.5.2 договору).

У відповідності до специфікацій № 15 від 04.01.2022, №16 від 04.01.2022 до договору, в яких визначений період поставки протягом січня - лютого 2022р., встановлений строк оплати: відстрочка платежу 45 календарних днів з дати поставки.

Позивачем зазначено, а відповідачем не спростовано, що відповідачем частково було здійснено оплату в розмірі 22515,00 грн.

Тобто на момент розгляду цієї справи непогашеною залишається заборгованість за отриманий відповідачем товар в розмірі 427785,00 грн.

Як встановлено судом, позивач виконав господарські зобов`язання за договором №863/20К від 30.12.2020 з поставки товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі товару), а відповідач, в той же час, прийняв поставлений товар, що підтверджується підписами відповідальної особи про прийняття товару, однак, у встановлений договором строк, своїх грошових зобов`язань в повному обсязі не виконав.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що строк оплати за поставку товару відповідно до видаткових накладних є таким, що настав, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 427785,00грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 29096,67 грн, збитків від інфляції за період прострочення в розмірі 53539,70 грн, 3% річних в розмірі 6073,59 грн за порушення умов проведення розрахунків за договором №863/20К від 30.12.2020 суд зазначає наступне.

Приписами ст.611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, ґрунтуються на нормах закону.

Згідно зі ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що оплата за поставлені ресурси буде проводитися на підставі виставленого рахунку за фактично поставлені ресурси і податкових накладних та протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту виставлення рахунку за фактично поставлені ресурси.

Специфікаціями визначено, що терміном оплати поставлених ресурсів є 100% відстрочка платежу 45 календарних дні з дати поставки.

Згідно з ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи погоджений сторонами порядок розрахунків, строк оплати товару, з урахуванням положень ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України за видатковими накладними є таким:

- за накладними №89 та №90 дата поставки - 13.01.2022, останній день оплати - 28.02.2022 (оскільки 27.02.2022 - неділя, що є вихідним днем), дата початку нарахувань - 01.03.2022;

- за накладною №136 дата поставки - 17.01.2022, останній день оплати - 03.03.2022, дата початку нарахувань - 04.03.2022;

- за накладними №220 та №221 дата поставки - 20.01.2022, останній день оплати - 07.03.2022 (оскільки 06.03.2022, 07.03.2022 та 08.03.2022 - вихідні та святкові дні), дата початку нарахувань - 10.03.2022;

- за накладними №254 та №255 дата поставки - 24.01.2022, останній день оплати - 10.03.2022, дата початку нарахувань - 11.03.2022;

- за накладними №361 та №362 дата поставки - 27.01.2022, останній день оплати - 14.03.2022 (оскільки 13.03.2022 - неділя, що є вихідним днем), дата початку нарахувань - 15.03.2022;

- за накладними №441 та №442 дата поставки - 31.01.2022, останній день оплати - 17.03.2022, дата початку нарахувань - 18.03.2022;

- за накладними №537 та №538 дата поставки - 03.02.2022, останній день оплати - 21.03.2022 (оскільки 20.03.2022 - неділя, що є вихідним днем), дата початку нарахувань - 22.03.2022;

- за накладними №596 та №597 дата поставки - 07.02.2022, останній день оплати - 24.03.2022, дата початку нарахувань - 25.03.2022;

- за накладними №743 та №744 дата поставки - 10.02.2022, останній день оплати - 28.03.2022 (оскільки 27.03.2022 - неділя, що є вихідним днем), дата початку нарахувань - 29.03.2022;

- за накладними №813 та №814 дата поставки - 14.02.2022, останній день оплати - 31.03.2022, дата початку нарахувань - 01.04.2022;

- за накладними №960 та №961 дата поставки - 17.02.2022, останній день оплати - 04.04.2022 (оскільки 03.04.2022 - неділя, що є вихідним днем), дата початку нарахувань - 05.04.2022;

- за накладними №1040 та №1041 дата поставки - 21.02.2022, останній день оплати - 07.04.2022, дата початку нарахувань - 08.04.2022;

- за накладними №1189 та №1190 дата поставки - 24.02.2022, останній день оплати - 11.04.2022 (оскільки 10.04.2022 - неділя, що є вихідним днем), дата початку нарахувань - 12.04.2022.

Після здійснення судом перерахунку 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" за кожною видатковою накладною, суд дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 6067,87 грн за період з 01.03.2022 по 15.09.2022.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат суд визнає його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 53539,70грн за період з 01.03.2022 по 15.09.2022.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору встановлено, у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок суми пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій «Ліга.Закон» за кожною видатковою накладною, суд дійшов висновку, що позивач невірно здійснив розрахунок, а правомірним є нарахування пені на суму 29068,89грн за період з 01.03.2022 по 15.09.2022.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 1 % від заявленої та обґрунтованої суми, суд зазначає наступне.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на воєнний стан, що діє на території України з 24.02.2022 через військову агресію Російської Федерації, а також на те, що підприємство вимушено було перейти в режим простою і воно не здійснює виробничої діяльності, а отже, і не отримує кошти від контрагентів. При цьому відповідач в повній мірі виконує свої зобов`язання зі сплати податків, обов`язкових платежів, нараховує та виплачує робітникам заробітну плату та виплати у зв`язку із режимом простою. Стягнення неустойки призведе до погіршення і так скрутного становища відповідача, важких соціальних наслідків.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, також не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, який набрав чинності 18.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 №75, Авдіївська міська територіальна громада (місцезнаходження відповідача), віднесена до територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

На час розгляду клопотання місто м.Авдіївка Донецької області, де розташований відповідач, знаходиться в зоні активних бойових дій, перебуває під ракетними та артилерійськими обстрілами, місто з усіма об`єктами ключової інфраструктури пошкоджено внаслідок обстрілів.

Дані обставини суд визнає загальновідомими згідно ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно вони є такими, що не підлягають доведенню.

Разом з тим така ситуація в Україні впливає не лише на економічний стан відповідача, але й на інтереси іншої сторони, тобто позивача.

З огляду на наведене, враховуючи інтереси сторін, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, приймаючи до уваги, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце після початку відкритої військової агресії, суд дійшов висновку задовольнити подане відповідачем клопотання про зменшення розміру пені частково та стягнути з позивача на користь позивача 30% від обґрунтованого розміру пені, здійсненого за перерахунком суду в розмірі 8720,67грн.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76, 86, 129, 165-167, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Новопільський молокозавод», с.Новопілля, Дніпропетровської області до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка про стягнення 516494,96 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, пр. Індустріальний, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новопільський молокозавод», с.Новопілля, Дніпропетровської області (Україна, 53003, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, село Новопілля, ВУЛИЦЯ ТЕПЛИЧНА, будинок 13, ) суму боргу в розмірі 427785,00 грн, пеню в розмірі 8720,67грн, збитки від інфляції за період прострочення в розмірі 53539,70 грн, 3% річних в розмірі 6067,87 грн, судовий збір в розмірі 7746,92 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2022.

Суддя Г.Є. Курило