УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

05.12.2022Справа № 910/13299/22

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 29.11.2022 року "Про забезпечення позову" ОСОБА_1

у справі № 910/13299/22

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про витребування частки у статутному капіталі з володіння

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2022 року до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява б/н від 29.11.2022 року до ОСОБА_2 (відповідач) про витребування частки у статутному капіталі ТОВ «Ейч Ел Бі Юкрейн» в розмірі 16 675,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо відчуження відповідачем на користь позивача частки у статутному капіталі ТОВ "Ейч Ел Бі Юкрейн" в розмірі 16 675,35 грн., що підтверджується заявою від 21.05.2022 року, проте від підписання акта приймання-передачі частки відповідач ухиляється.

Разом з позовною заявою подано заяву б/н від 29.11.2022 року "Про забезпечення позову", в якій позивач просить накласти арешт на частку у частку у статутному капіталі ТОВ "Ейч Ел Бі Юкрейн" в розмірі 16 675,35 грн., що належить ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідач незаконно володіє часткою у статутному капіталі ТОВ "Ейч Ел Бі Юкрейн" в розмірі 16 675,35 грн. та відмовляється від передачі зазначеної частки ОСОБА_1 . Позивач вказує, що такі дії відповідача обумовлені існуванням у нього вимог до ТОВ "Ейч Ел Бі Юкрейн", тому відповідач вважає за доцільним шантажувати ОСОБА_1 , як посадову особу зазначеного Товариства, виконанням чи не виконання ним зобов`язань перед ОСОБА_1 . Крім того, в особистому спілкуванні ОСОБА_2 висловлював наміри навмисно відчужити належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Ейч Ел Бі Юкрейн" на користь третіх осіб, щоб ускладнити для ОСОБА_1 процедуру її витребування.

На твердження позивача, арешт на корпоративні права відповідача убезпечить позивача та ТОВ "Ейч Ел Бі Юкрейн" від протиправного відчуження їх на користь третіх осіб, що може призвести до унеможливлення належного і ефективного корпоративного управління зазначеним товариством, та ускладнить процедури їх витребовування.

Розглянувши заяву б/н від 29.11.2022 року "Про забезпечення позову" ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Посилання позивача на можливість вчинення ОСОБА_2 дій щодо відповідної частки є лише його оціночними судженнями, побоюваннями, та не підтверджені належними засобами доказування, відтак не можуть бути прийняті судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду.

Крім того, заявником не доведено, що заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у даній справі.

Натомість, у порушення наведених вимог закону, позивач в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.

Отже, позивачем не доведено та не підтверджено відповідними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого заходу до забезпечення позову у даній справі, у той час як саме лише посилання позивача на потенційну загрозу в ускладненні відновлення його порушених прав та ускладення виконання рішення суду, без надання доказів здійснення ОСОБА_2 будь-яких дій, направлених на ускладнення виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 29.11.2022 року "Про забезпечення позову" ОСОБА_1 у справі № 910/13299/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 05 грудня 2022 року.

Суддя О.В. Котков