УХВАЛА

29 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 910/17197/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022

у справі № 910/17197/21

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода"

до акціонерного товариства "Українська залізниця",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Ем-Транс",

про стягнення 489 058,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" (далі - СГТОВ "Злагода") звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") 489 058,72 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.02.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі № 910/17197/21 позов задоволено повністю, стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь СГТОВ "Злагода" - шкоду у сумі 489 058,72 грн.

АТ "Укрзалізниця" 11.11.2022 (відповідно до відмітки на поштовому конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі № 910/17197/21, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги АТ "Укрзалізниця" у справі № 910/17197/21, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлено у розмірі 2 270 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення у сумі 489 058,72 грн, отже, ціна позову не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік - 1 135 000,00 грн).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

АТ "Укрзалізниця" не погоджується з рішеннями господарських судів попередніх інстанцій, зазначає про наявність підстави для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на підпункти "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України; касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики: судами не взято до уваги, що у діях АТ "Укрзалізниця" відсутній склад правопорушення, необхідний для настання цивільно-правової відповідальності, відсутній факт завдання АТ "Укрзалізниця" шкоди СГТОВ "Злагода", оскільки вартість послуг компенсовано СГТОВ "Злагода" за рахунок збільшення вартості продукції, а факт завдання шкоди позивач підтверджує неналежними доказами, які свідчать виключно про понесення витрат (сплату послуг) з метою отримання прибутку; також зазначає, що ця справа має виняткове значення для скаржника, оскільки залишення в силі рішень судів попередніх інстанцій без змін призведе до виникнення судової практики, яка полягатиме у задоволенні аналогічних позовів лише за наявності рішення Антимонопольного комітету України та наявності факту здійснення позивачем витрат на оплату послуги на підставі договору без належного дослідження питання наявності/відсутності у діях відповідача складу правопорушення, передбаченого статтею 1166 Цивільного кодексу України, наявності/відсутності факту відшкодування третіми особами позивачеві таких витрат, включених до вартості продукції та наявності шкоди.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

При цьому наведені скаржником доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень у цій справі не дають Суду підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики для зазначення проблемних, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Стосовно "виняткового значення справи" для учасника, то у цьому випадку оцінка судом "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів та доказів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Скаржник до касаційної скарги має додати докази на підтвердження зазначених доводів. Однак посилання скаржника у касаційній скарзі є виключно його припущення та не підтверджені жодними доказами.

Аналіз змісту касаційної скарги, ураховуючи наведені міркування, дає підстави для висновку, що доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів у справі, а також встановлення інших обставин у справі, що в силу приписів статті 300 ГПК України не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводяться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст судових рішень, ухвалених місцевим та апеляційним господарськими судами, й у цілому до заперечення результату розгляду справи, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів попередніх інстанцій тільки через те, що таке рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконним, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою АТ "Укрзалізниця" Суд не знаходить.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, що вказані доводи були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, та врахував межі, порядок та повноваження апеляційного суду щодо розгляду справи.

Таким чином, подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України, і, які надають повноваження Верховному Суду переглянути, як "суду права", дану категорію справ.

Тож тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів.

Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення.

Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі № 910/17197/21, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Додана до касаційної скарги заява про поновлення строків на касаційне оскарження, у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, Судом не розглядається.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 у справі № 910/17197/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова