ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. Справа№ 925/1242/15(925/751/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Остапенка О.М.

Гарник Л.Л.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від ФОП Костогриза О.П. - Проценко М.М. ордер СВ №1033973 від 21.11.2022р.;

від ТОВ «Лейс» - Конопатський О.О. ордер СА №1036207 від 30.09.2022р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги: ліквідатора Фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) Костогриза Олександра Петровича арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича і Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Лейс»

на рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р.

(повний текст складено 12.09.2022р.)

у справі №925/1242/15(925/751/20) (суддя Боровик С.С.)

за позовом Фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) Костогриза Олександра Петровича в особі ліквідатора арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича

до ТОВ «Лейс»

про стягнення 1 916 533,91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. у справі №925/1242/15(925/751/20) позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Лейс» на користь ФОП Костогриза Олександра Петровича 845 467,20 грн., з яких: 766 189,81 грн. - заборгованість з оплати фактично виконаних будівельних робіт, 79 277,39 грн. заборгованість з оплати будівельних матеріалів та 12 710,70 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями суду, ТОВ «Лейс» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, а саме: щодо стягнення з відповідача на користь позивача 845 467,20 грн., з яких: 766 189,81 грн. - заборгованість з оплати фактично виконаних будівельних робіт, 79 277,39 грн. заборгованість з оплати будівельних матеріалів та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Також, не погоджуючись з винесеними рішеннями суду, 06.10.2022р. ліквідатор ФОП Костогриза Олександра Петровича арбітражний керуючий Лойфер Антон Едуардович подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних витрат та 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Лейс» на користь ФОП Костогриза Олександра Петровича пеню в сумі 690 488,37 грн., інфляційні витрати в сумі 202 911,93 грн., 3% річних в сумі 76 091,97 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор ФОП Костогриза Олександра Петровича арбітражний керуючий Лойфер Антон Едуардович просить відмовити ТОВ «Лейс» у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Лейс» просить відмовити ліквідатору ФОП Костогриза О.П. арбітражному керуючому Лойферу А.Е. у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних витрат та 3% річних залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Лейс» на рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. по справі №925/1242/15(925/751/20); розгляд апеляційної скарги ТОВ «Лейс» призначено на 21.11.2022р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ФОП Костогриза Олександра Петровича арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича на рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. по справі №925/1242/15(925/751/20); розгляд апеляційної скарги ліквідатора ФОП Костогриза Олександра Петровича арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича призначено на 21.11.2022р.; об`єднано апеляційні скарги ліквідатора ФОП Костогриза Олександра Петровича арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича та ТОВ «Лейс» на рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. по справі №925/1242/15(925/751/20) в одне апеляційне провадження.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ФОП Костогриз Олександр Петрович в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича, звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Лейс» про стягнення 1 916 533,91 грн., з яких 811 701,50 грн. - заборгованість з оплати вартості фактично виконаних будівельних робіт, 79 277,39 грн. - заборгованість з оплати будівельних матеріалів, 731 531,99 грн. - пеня, 213 834,93 грн. - інфляційні втрати, 80 188,10 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.06.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

З матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Черкаської області від 12.08.2015р. у справі №925/1242/15 ФОП Костогриз О.П. було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Позивач зазначав, що між ТОВ «Лейс» (замовник) та ФОП Костогриз О.П. (підрядник) було укладено Договір будівельного підряду №1 від 21.06.2012р., відповідно до умов якого підрядник зобов`язався на свій ризик виконати з власних матеріалів або матеріалів замовника та здати замовнику в установлені даним Договором строки будівельні роботи у відповідності до даного Договору та додатків до нього на об`єкті: «Реконструкція існуючої будівлі з розміщенням в ній швейної майстерні з індивідуального пошиття одягу по вул. Лесі Українки, 6/2 в м.Черкаси», а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані підрядником роботи на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п.2.1. Договору загальна вартість робіт за даним Договором складається з вартості всіх робіт, виконуваних згідно Договірних цін до даного Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Сторонами було узгоджено, що загальна вартість робіт за договором складає 3 455 547,59 грн.

У п.12.1., п.12.2., п.12.3. Договору визначено, що взаєморозрахунки між сторонами проводяться за фактично виконані обсяги робіт, з урахуванням усунення недоліків за рахунок підрядника, або шляхом попередньої оплати на підставі договору. Розрахунок за фактично виконані роботи замовник проводить на протязі п`яти банківських днів після підписання останнього акта здачі-приймання виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін. Оплата за виконані роботи здійснюється замовником згідно фактично виконаних та прийнятих обсягів робіт на основі Договірної ціни.

Порядок здачі-приймання закінчених робіт узгоджений сторонами у розділі 13 Договору.

Згідно з п.13.1. Договору щомісячно, до 25го числа звітного місяця, підрядник передає замовнику наступну документацію: Акт здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в, довідку про вартість виконаних робіт по формі КБ-3, Відомість ресурсів, Акт на виконані скриті роботи та ін. Передача-приймання виконаних робіт у відповідності з даним Договором оформляється сторонами шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3 протягом п`яти днів з моменту закінчення робіт та надання підрядником вказаних актів замовнику на підпис.

Між сторонами було підписано 57 Актів здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт по формі КБ-3 за період липень-грудень 2012 року на загальну суму 2 485 924,81 грн.

Також, ФОП Костогриз О.П. було придбано та передано ТОВ «Лейс» будівельні матеріали на загальну суму 79 277,39 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі матеріалів від 24.10.2012р.

ТОВ «Лейс» сплатило ФОП Костогризу О.П. за виконані роботи 1 633 000,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення суму позивач посилався на висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №22/51-16-17 від 16.06.2017р., яка була призначена у справі №925/1879/15, яким підтверджено виконання робіт на суму 2 444 701,50 грн. та не підтверджено виконання будівельних робіт на суму 41 223,31 грн.

Позивач просив місцевий суд стягнути 811 701,50 грн. - заборгованості з оплати вартості фактично виконаних будівельних робіт, 79 277,39 грн. - заборгованості з оплати будівельних матеріалів на загальну суму.

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки (ч.ч.1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України) виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

В силу ч.1 ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов`язаннями.

За приписом ч.2 ст.193 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання є одним із видів господарських зобов`язань.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним Кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В ч.1 ст.317 Господарського кодексу України вказано, що загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель, споруд.

Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною (ст. 882 ЦК України).

Частиною 6 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Місцевим судом було встановлено, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного ними Договору будівельного підряду №1 від 21.06.2012р. Свої зобов`язання за цими договором підрядник виконав належним чином, виконавши будівельні роботи.

Місцевий суд дійшов правильного висновку щодо відхилення доводів відповідача про те, що договірні ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання-передання виконаних будівельних робіт підписані від імені ТОВ «Лейс» не уповноваженою на те особою.

Згідно із ст.241 Цивільного кодексу України (в редакції, що була чинною станом на дату укладення договору), правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не заперечувався факт укладання Договору будівельного підряду №1 від 21.06.2012р., факт здійснення оплати за цим договором двадцять одним платежем на загальну суму 1 633 000,00 грн. протягом шести місяців (у період з червня 2012 року по січень 2013 року).

Шість з шістнадцяти договірних цін (на загальну суму 1 653 382,52 грн) містять печатку ТОВ «Лейс», яка при візуальному дослідження тотожна печатці, які міститься на Договорі будівельного підряду №1 від 21.06.2012р.

Сорок чотири з п`ятдесяти семи довідок про вартість виконаних будівельних робіт (на загальну суму 1 817 355,29 грн.) та акти до них містять не лише підпис замовника, але й печатку ТОВ «Лейс».

Колегія суддів також враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 23.07.2019р. у справі №918/780/18, а саме: печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. Дійшовши висновку про наявність на оскаржуваному договорі печатки товариства та враховуючи той факт, що позивач не довів фактів протиправності використання печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі позивача. Відповідно до статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (стаття 241 Цивільного кодексу України). Визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, можливе лише у тому випадку, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. В силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

З дотриманням приписів ст.86, ст.104 Господарського процесуального кодексу України, при вирішенні спору місцевий суд врахував висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 25.10.2021р. №1351/20-23, 1427-1428/21-23, яка була призначена у справі ухвалою суду першої інстанції від 19.10.2020р. Відповідно до висновку вартість фактично виконаних ФОП Костогризом О.П. робіт з будівництва (реконструкції) за Договором будівельного підряду №1 від 21.06.2012р. склала (з ПДВ) 2 399 189,81 грн.

Оцінюючи доводи відповідача щодо необхідності отримання позивачем ліцензії, необхідно зазначити про те, що станом на дату укладення договору будівельного підряду №1 від 21.06.2012р. ліцензування здійснювалось відповідно до приписів Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007р. №1396, в редакції постанови №148 від 27.02.2012р.

Згідно з п.1 цього Порядку ліцензуванню підлягає діяльність, пов`язана з будівництвом об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорій складності.

Віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності здійснювалось згідно з приписами Порядку віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011р. №557:

до IV категорії складності відносяться об`єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; 2) становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об`єктом; 3) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об`єктів транспорту, зв`язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об`єктів культурної спадщини місцевого значення;

до V категорії складності відносяться об`єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) згідно із Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» є об`єктами підвищеної небезпеки; 2) розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; 3) становлять можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об`єктом; 4) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об`єктів транспорту, зв`язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об`єктів культурної спадщини національного значення.

Відповідачем не було надано доказів віднесення об`єкта, реконструкція якого здійснювалась відповідно до Договору будівельного підряду №1 від 21.06.2012р., до IV і V категорій складності та, відповідно, про необхідність отримання ліцензії.

Згідно з ч.1 ст.227 Цивільного кодексу України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Зважаючи, що Договір будівельного підряду №1 від 21.06.2012р. в судовому порядку недійсним не визнавався, всі обумовлені ним права та обов`язки є чинними для сторін договору.

Таким чином, факт виконання та реальність обсягу будівельних робіт, виконаних підрядником за Договором будівельного підряду №1 від 21.06.2012р., підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі первинними бухгалтерськими документами та висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Місцевим судом було правильно встановлено, що між сторонами, у відповідності до положень п.12.1., п.12.2., п.12.3. Договору, останній акт, який би свідчив про виконання ФОП Костогризом О.П. робіт по Договору в сукупності, що дорівнювала загальній вартості робіт за договором в розмірі 3 455 547,59 грн., не був складений та не був підписаний, такий в матеріалах справи відсутній.

ФОП Костогризом О.П. фактично було виконано робіт на загальну суму 2 399 189,81 грн.

Крім того, місцевим судом встановлено, що ТОВ «Лейс» свої зобов`язання за Договором будівельного підряду №1 від 21.06.2012р. по оплаті виконаних підрядником робіт виконало частково на суму 1 633 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП Костогриз О.П. в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Лойфера А.Е., звернувся до ТОВ «Лейс» з Претензією №02-02/04 від 06.04.2020р. про погашення заборгованості, якій зокрема була поставлена вимога про сплату вартості фактично виконаних по договору робіт та вартості будівельних матеріалів.

Претензія №02-02/04 від 06.04.2020р. була отримана ТОВ «Лейс», однак не була виконана з боку останнього у семиденний строк з дати її отримання, тобто до 07.05.2020р. включно.

Визначаючи суму заборгованості відповідача перед ФОП Костогризом О.П., судом першої інстанції обгрунтовано враховувалась вартість фактично виконаних робіт, яка визначена висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 25.10.2021р. №1351/20-23, 1427-1428/21-23, (2 399 189,81 грн).

Позивач у позовній заяві зазначав, що ТОВ «Лейс» сплатило ФОП Костогризу О.П. за виконані роботи 1 633 000,00 грн.

Отже розмір заборгованості з оплати фактично виконаних будівельних робіт становить 766 189,81 грн (2 399 189,81 грн - 1 633 000,00 грн).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо обґрунтованості вимоги про стягнення заборгованості з оплати будівельних матеріалів на загальну суму 79 277,39 грн, які ФОП Костогриз О.П. придбав та передав ТОВ «Лейс» згідно з Актом приймання-передачі матеріалів від 24.10.2012р.

У ст.610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В позовній заяві заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних та пені, які розраховані позивачем за період, що передує 08.05.2020р. даті, з якої починається прострочення відповідача.

З цих підстав в задоволенні вимог про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних та пені вірно відмовлено місцевим судом.

Відповідно до ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому місцевий суд законно і обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, а саме: 845 467,20 грн., з яких: 766 189,81 грн. - заборгованість з оплати фактично виконаних будівельних робіт, 79 277,39 грн. заборгованість з оплати будівельних матеріалів та відмовив в іншій частині позову.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ліквідатора ФОП Костогриза Олександра Петровича арбітражного керуючого Лойфера Антона Едуардовича і ТОВ «Лейс» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 06.09.2022р. у справі №925/1242/15(925/751/20) - без змін.

Справу №925/1242/15(925/751/20) повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 24.11.2022р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді О.М. Остапенко

Л.Л. Гарник