ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022м. ДніпроСправа № 904/3092/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Батової Р.Р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паннем", м. Харків

до Акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 2 143 083,08 грн.

Представники:

від позивача: Годунов Д.Є.;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Паннем" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" про стягнення 2 143 083,08 грн., з яких: 1 470 996,19 грн. - основний борг, 352 388,67 грн. - пеня, 33 267,12 грн. - 3% річних, 286 431,10 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 68/17 від 10.11.2021 в частині оплати поставленого товару.

Господарський суд ухвалою від 20.09.2022 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.10.2022.

07.10.2022 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Господарський суд ухвалою від 13.10.2022 відклав підготовче засідання на 31.10.2022.

14.10.2022 представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Ухвалою суду від 17.10.2022 клопотання позивача задоволено.

20.10.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору № 63/17 від 10.11.2020 та специфікацій відповідачем було придбано товар на суму 1 570 996,19 грн. На виконання умов договору відповідачем була здійснена часткова оплата за поставлений товар у сумі 100 000,00 грн. Наразі заборгованість відповідача за договором складає 1 470 996,19 грн. З 24.02.2022 на території України внаслідок військової агресії російської федерації проти України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 62/2022 введений воєнний стан, який продовжений наразі до 21.11.2022. Торгово-промислова палата України своїм офіційним листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1., розміщеним на офіційному сайті, засвідчила, що військова агресія рф є форс-мажорними обставинами і підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). На час воєнного стану Постановою Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 заборонено банківським установам здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та учасником яких є юридична, яка має місцезнаходження в російській федерації. В результаті такої заборони АТ ДЗПВ не може отримати грошові кошти за поставлений товар юридичним особам рф в сумі понад 44 млн. гривень та розрахуватися з постачальниками сировини, використаної при виготовленні поставленого товару. Крім того, покупці товару АТ ДЗПВ, які знаходяться на території України, також не можуть сплатити за отриманий товар: ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», заборгованість якого становить 2 577 750,93 грн., знищений під час військової агресії, ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», заборгованість якого становить 3 810 939,06 грн. повідомив про тимчасове припинення діяльності підприємства та тимчасову неможливість виконання своїх зобов`язань за договором поставки. Діяльність АТ ДЗПВ призупинена через неможливість постачання продукції для російських та відсутність замовлень українських покупців, з працівниками АТ ДЗПВ призупиненні трудові відносини. В результаті таких форс-мажорних обставин (військова агресія, запровадження обмежень у розрахунках між контрагентами на державному рівні, криза в економіці, неплатоспроможність контрагентів через форс-мажорні обставини) відповідач не мав та не має можливості сплатити заборгованість перед позивачем за договором через брак коштів, який виник у зв`язку з причинами, які не залежать від волі відповідача. Відсутність у відповідача грошових коштів не є різновидом випадку в розумінні ч. 2 ст. 617 ЦК України. Зобов`язання зі сплати за договором не може бути виконане внаслідок блокування розрахунків через приписи Постанови НБУ щодо неможливості перерахування грошових коштів. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за поставлену продукцію 14.09.2022 - у період дії для відповідача форс-мажорних обставин. Прострочення виконання відповідачем свого обов`язку з оплати за отриманий товар продовжує тривати та обумовлене дією надзвичайних, невідворотних та об`єктивних форс-мажорних обставин. Зважаючи, що строк виконання зобов`язань за договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин, звернення позивача до суду із вимогами про сплату заборгованості за договором є передчасним та такими, що суперечать п. 9.2. договору. Нарахування пені понад шестимісячний строк від дня, коли мало бути виконане зобов`язання, суперечить приписам ч. 6 ст. 232 ГП України. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

26.10.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив.

В підготовче засідання 31.10.2022 з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 31.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 14.11.2022.

31.10.2022 представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Суд ухвалою від 01.11.2022 клопотання позивача задовольнив.

08.11.2022 відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 75%.

У підготовче засідання 14.11.2022 з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкладено розгляд справи по суті на 28.11.2022.

14.11.2022 представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EASYCON. Суд ухвалою від 15.11.2022 клопотання позивача задовольнив.

У судове засідання 28.11.2022 з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вказує на те, що сторони надали до суду відзив на позов, відповідь на відзив. Тобто, сторони скористались своїм правом на подання заяв по суті з посиланням на конкретні докази та нормативне обґрунтування своїх вимог.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паннем" (постачальник) та Акціонерним товариством "Дніпропетровський завод прокатних валків" (покупець) було укладено договір № 68/17 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі прийняти та оплатити продукцію (п. 1.1. договору).

Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість та ціна продукції, що є предметом поставки за цим договором визначаються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

Обсяги закупівлі товарів за цим договором та відповідно і сума (загальна вартість) договору можуть бути зменшені покупцем в односторонньому порядку залежно від зміни фінансового та/або виробничого плану (п. 1.3. договору).

Ціна на продукцію, що поставляється за цим договором, узгоджується сторонами в специфікаціях. (п. 2.1. договору).

У разі зміни ціни на продукцію, сторони підписують додаткову угоду до цього договору не менш ніж за 5 днів, до виставлення постачальником рахунку-фактури. З моменту перерахування передоплати (авансу), ціна на продукцію зміні не підлягає (п. 2.2. договору).

Загальна сума договору становить суму всіх підписаних сторонами специфікацій (п. 2.3. договору).

Ціни на продукцію за цим договором, ціни у видаткових накладних, у рахунках на оплату продукції, інших документах до договору вказуються в національній валюті України (п. 2.4. договору).

Вартість тари входить у ціну продукції (п. 2.5. договору).

Розрахунки за продукцію здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в цьому договорі, на підставі рахунку на оплату постачальника (п. 3.1. договору).

Покупець здійснює оплату продукції протягом 10 календарних днів з дати отримання продукції та оригіналу рахунку на оплату продукції, якщо інше не вказується в специфікації (п. 3.2. договору).

За взаємною письмовою згодою сторін допускається інший порядок розрахунків, не заборонений законодавством України (п. 3.3. договору).

Продукція постачається партіями відповідно до письмових заявок покупця, за рахунок та транспортом постачальника, якщо інше не вказується в специфікації (п. 4.1. договору).

Базисні умови постачання продукції: DDР (м. Дніпро, вул. Яхненківська, буд.2) (згідно з Правилами Інкотермс 2010 року), якщо інше не вказується в специфікації (п. 4.2. договору).

Строк постачання продукції вказується в специфікації (п. 4.3. договору).

Право власності на продукцію за цим договором переходить до покупця з дати підписання сторонами видаткової накладної/акту приймання-передачі продукції/ товарно-транспортної накладної (п. 4.5. договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену продукцію (п. 7.1. договору).

В разі порушення покупцем строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення (п. 8.1. договору).

Цей договір набирає чинності після його підписання і діє до 31.12.2024. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань та відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п. 12.1. договору).

10.11.2021 сторони підписали специфікацію № 1 до договору (а.с. 16), в якій погодили товар, що підлягає поставці на суму 644 643,48 грн з ПДВ. Також сторони визначили порядок розрахунків: 100% оплата вартості поставленої продукції не пізніше 45 календарних днів з дати постачання.

15.11.2021 сторони підписали специфікацію № 2 до договору (а.с. 24), в якій погодили товар, що підлягає поставці на суму 936 022,36 грн з ПДВ. Також сторони визначили порядок розрахунків: 100% оплата вартості поставленої продукції не пізніше 45 календарних днів з дати постачання.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 1 570 996,19 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами накладні:

- № 27 від 11.11.2021 про поставку товару на суму 634 973,83 грн з ПДВ (а.с. 17);

- № 28 від 16.11.2021 про поставку товару на суму 936 022,36 грн з ПДВ (а.с. 25) та товарно-транспортні накладні:

- № Р27 від 11.11.2021 про поставку товару на суму 634 973,83 грн з ПДВ (а.с. 20);

- № Р28 від 16.11.2021 про поставку товару на суму 936 022,36 грн з ПДВ (а.с. 28).

Позивач виставив відповідачу рахунки:

- № 34 від 11.11.2021 на суму 634 973,83 грн з ПДВ (а.с. 21);

- № 35 від 16.11.2021 на суму 936 022,36 грн з ПДВ (а.с. 29).

Відповідно до п. 3.2. договору покупець здійснює оплату продукції протягом 10 календарних днів з дати отримання продукції та оригіналу рахунку на оплату продукції, якщо інше не вказується в специфікації.

Як вказано вище, в специфікації № 1 від 10.11.2021 та специфікації № 2 від 15.11.2021 до договору сторони визначили порядок розрахунків: 100% оплата вартості поставленої продукції не пізніше 45 календарних днів з дати постачання.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до специфікацій № 1 від 10.11.2021 та № 2 від 15.11.2021, а також враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був сплатити за поставлений товар:

- за накладною № 27 від 11.11.2021 суму 634 973,83 грн з ПДВ у строк до 27.12.2021 включно (11.11.2021 + 45 календарних днів з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний день);

- за накладною № 28 від 16.11.2021 суму 936 022,36 грн з ПДВ у строк до 31.12.2021 включно (16.11.2021 + 45 календарних днів).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар сплатив лише частково 08.09.2022 грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн, на підтвердження чого надав виписку по рахунку (а.с. 32). У зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 470 996,19 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 15 від 17.08.2022 (а.с. 34-35), в якій вимагав сплатити заборгованість.

Листом № 296/19 від 06.09.2022 (а.с. 36) відповідач повідомив позивача, що неналежне виконання зобов`язання зі сплати заборгованості у розмірі 1 570 996,19 грн має місце внаслідок настання форс-мажорних обставин. Військова агресія російської федерації унеможливлює наразі виконання відповідачем умов договору. Зазначив, що планує у вересні 2022 року сплатити до 50% заборгованості.

Позивач зазначає, що відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару в сумі 1 470 996,19 грн відповідач не надав.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору № 63/17 від 10.11.2020 та специфікацій відповідачем було придбано товар на суму 1 570 996,19 грн. На виконання умов договору відповідачем була здійснена часткова оплата за поставлений товар у сумі 100 000,00 грн. Наразі заборгованість відповідача за договором складає 1 470 996,19 грн. З 24.02.2022 на території України внаслідок військової агресії російської федерації проти України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 62/2022 введений воєнний стан, який продовжений наразі до 21.11.2022. Торгово-промислова палата України своїм офіційним листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1., розміщеним на офіційному сайті, засвідчила, що військова агресія рф є форс-мажорними обставинами і підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). На час воєнного стану Постановою Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 заборонено банківським установам здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та учасником яких є юридична, яка має місцезнаходження в російській федерації. В результаті такої заборони АТ ДЗПВ не може отримати грошові кошти за поставлений товар юридичним особам рф в сумі понад 44 млн. гривень та розрахуватися з постачальниками сировини, використаної при виготовленні поставленого товару. Крім того, покупці товару АТ ДЗПВ, які знаходяться на території України, також не можуть сплатити за отриманий товар: ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», заборгованість якого становить 2 577 750,93 грн., знищений під час військової агресії, ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», заборгованість якого становить 3 810 939,06 грн. повідомив про тимчасове припинення діяльності підприємства та тимчасову неможливість виконання своїх зобов`язань за договором поставки. Діяльність АТ ДЗПВ призупинена через неможливість постачання продукції для російських та відсутність замовлень українських покупців, з працівниками АТ ДЗПВ призупиненні трудові відносини. В результаті таких форс-мажорних обставин (військова агресія, запровадження обмежень у розрахунках між контрагентами на державному рівні, криза в економіці, неплатоспроможність контрагентів через форс-мажорні обставини) відповідач не мав та не має можливості сплатити заборгованість перед позивачем за договором через брак коштів, який виник у зв`язку з причинами, які не залежать від волі відповідача. Відсутність у відповідача грошових коштів не є різновидом випадку в розумінні ч. 2 ст. 617 ЦК України. Зобов`язання зі сплати за договором не може бути виконане внаслідок блокування розрахунків через приписи Постанови НБУ щодо неможливості перерахування грошових коштів. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за поставлену продукцію 14.09.2022 - у період дії для відповідача форс-мажорних обставин. Прострочення виконання відповідачем свого обов`язку з оплати за отриманий товар продовжує тривати та обумовлене дією надзвичайних, невідворотних та об`єктивних форс-мажорних обставин. Зважаючи, що строк виконання зобов`язань за договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин, звернення позивача до суду із вимогами про сплату заборгованості за договором є передчасним та такими, що суперечать п. 9.2. договору. Нарахування пені понад шестимісячний строк від дня, коли мало бути виконане зобов`язання, суперечить приписам ч. 6 ст. 232 ГП України. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення в повному обсязі виконання конкретних зобов`язань за договором.

Також, господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 1 470 996,19 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 352 388,67 грн за період з 27.12.2021 по 13.09.2022.

Відповідно до п. 8.1. договору в разі порушення покупцем строку оплати продукції, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Разом з тим 02.04.2020 набрав чинності Закон України №540-IX від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким Розділ IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України доповнений пунктом 7: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними, зокрема, постановою №630 віж 27.05.2022) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме при розрахунку позивачем використано неправильну початкову дату періоду нарахування пені на заборгованість за накладною № 27 від 11.11.2021 суму 634 973,83 грн з ПДВ.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню на заборгованість за накладною № 27 від 11.11.2021 суму 634 973,83 грн за загальний період з 27.12.2021 по 13.09.2022.

Як вказано вище, відповідно до специфікацій № 1 від 10.11.2021, а також враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був сплатити за поставлений за накладною № 27 від 11.11.2021 товар вартістю 634 973,83 грн з ПДВ у строк до 27.12.2021 включно (11.11.2021 + 45 календарних днів з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний день).

Таким чином, прострочення зобов`язання з оплати за поставлений за вказаною накладною товар починатиметься з 28.12.2021, отже й початковою датою періоду нарахування пені має бути 28.12.2021.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 347 678,49 грн.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 27.12.2021 по 13.09.2022 у розмірі 33 267,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 286 431,10 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме при розрахунку позивачем використано неправильну початкову дату періоду нарахування 3% річних на заборгованість за накладною № 27 від 11.11.2021.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 32 951,11 грн.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 24.04.2019 по справі №910/5625/18 сказав наступне.

«Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

…в розрахунок інфляційних втрат не може включатися заборгованість менше місяця.»

З огляду на викладене та обставини справи підлягають нарахуванню інфляційні втрати за період січень-серпень 2022 року.

Позивач у розрахунку зазначає періоди нарахування інфляційних втрат з 27.12.2021 по 07.09.2022 (на заборгованість у розмірі 634 973,83 грн) та з 01.01.2022 по 13.09.2022 (на заборгованість у розмірі 936 022,36грн), однак фактично здійснює нарахування за період з січня по липень 2022.

В той же час, відповідно до перерахунку, виконаного господарським судом, розмір інфляційних втрат (за період січень-серпень 2022 року) є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 138 056,89 грн, з яких: 1 470 996,19 грн - основний борг, 347 678,49,00 грн - пеня, 32 951,11 грн - 3% річних, 286 431,10 грн - інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 73,94грн (0,23 %), на відповідача - 32 072,31 грн (99,77 %).

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 75%. В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначає, що збитки позивачу взагалі завдані не були. Відповідач не заперечує проти розміру заборгованості в сумі 1 470 996,19 грн, інфляційних втрат в сумі 286 431,1 грн, 3 % річних в сумі 33 267,12 грн, які позивач просить стягнути. Станом на дату розгляду справи в Господарському суді у відповідача наявні обставини, які мають істотне значення, за яких можливе зменшення неустойки (пені): критичний фінансово-господарський стан АТ ДЗПВ - за 9 місяців 2022 року АТ ДЗПВ за результатами фінансово-господарської діяльності отримано збитки в розмірі 33 598 тис. грн. Дані обставини підтверджуються Звітом про фінансові результати станом 01.10.2022; наявна заборгованість із заробітної плати працівникам АТ ДЗПВ в розмірі 934,9 тис. грн. Дані обставини підтверджуються Звітом про фінансові результати станом 01.10.2022 наявна заборгованість з розрахунками з бюджетом (податки) в розмірі 13 054 тис. грн. Дані обставини підтверджуються балансом станом на 01.09.2022; зменшення прибутку АТ ДЗПВ внаслідок введення воєнного стану на території України, яке до того ж є обставинами непереборної сили (форс-мажорні обставини), засвідченими Торгово-промисловою палатою України (лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 розміщений на офіційному сайті ТПП України); наявність дебіторської заборгованості російських компаній в розмірі 44 732 тис. грн:, яким до початку війни була поставлена продукція АТ ДЗПВ, оплату за яку наше підприємство досі не може отримати через заборону Національного банку України здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та учасником яких є юридична особа, яка має місцезнаходження в російській федерації; поточні рахунки АТ ДЗПВ арештовані приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження через відсутність на них грошових коштів. Пеня є завеликою порівняно зі збитками позивача, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства, з урахуванням встановлених обставин справи, майнового стану сторін суд вважає за доцільне зменшити розмір пені до 150 000,00грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" (49023, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Яхненківська, буд. 2, ідентифікаційний код 00187375) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паннем" (61020, м. Харків, вул. Свинаренка Петра, буд. 5, ідентифікаційний код 44046615) 1 940 378,40 грн, з яких: 1 470 996,19 грн - основний борг, 150 000,00 грн - пеня, 32 951,11 грн - 3% річних, 286 431,10 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 32 072,31 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 28.11.2022

Суддя І.В. Мілєва