ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Дніпро Справа № 908/1973/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк восток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 (суддя Юлдашев Ю.Ю.) у справі № 908/1973/21

за заявою ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

про неплатоспроможність ОСОБА_1 , м. Запоріжжя,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про визнання його неплатоспроможним.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 відкрито провадження у справі № 908/1973/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та, крім іншого, введено процедуру реструктуризації боргів боржника і мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Місцевий господарський суд встановив, що у відношенні боржника відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Банк восток» 3641300,63 грн, у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах та майно на яке можна звернути стягнення, що свідчить про наявність встановлених положеннями статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Публічне акціонерне товариство «Банк восток» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 у справі № 908/1973/21 скасувати.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, тому що заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не відповідає встановленим положеннями статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства вимогам, оскільки вона не містить опису належного боржнику майна, декларації про майновий стан боржника і членів його сім`ї за три роки, що передували поданню до суду згаданої заяви, відсутня інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини, а також пропозиції боржника щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Скаржник зазначає, що місцевим господарським судом під час відкриття провадження у даній справі не дотримано вимоги статті 176 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не здійснено запит до Єдиношго державного демографічного реєстру з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання боржника, в той час як згідно з інформацію Єдиного державного реєстру адресою реєстрації боржника є м. Маріуполь, Донецької області, у зв`язку з чим скаржник вважає, що дана справа не підсудна Господарському суду Запорізької області.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у справі не надали відзив на апеляційну скаргу.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Банк восток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 у справі № 908/1973/21

У судовому засіданні 22.11.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з неможливістю погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Банк восток» за договором кредиту.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 додано наступні документи: декларація про майновий стан боржника за 2021 рік; копії паспорта, трудової книжки та РНОКПП боржника; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; витяг з ЄДРПОУ щодо припинення Фізичної особи-підприємця Лисенка Василя Васильовича станом на 30.07.2021; довідка МВС України серії ААА № 1103778 про те, що ОСОБА_1 станом на 17.08.2021 непогашеної судимості не має; довідки банківських установ про відкриття банківських рахунків на ім`я ОСОБА_1 ; виконавчий лист Дніпровського апеляційного суду; постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 58548438 від 05.03.2019; довідка Головного управління Держпродпоживслужби в Дніпропетровській області від 18.03.2019 № 15/1905430 про відсутність інформації щодо реєстрації техніки за громадянином ОСОБА_1 ; довідка Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України від 02.04.2019 № 31/4-1242-1431вс щодо відсутності інформації про реєстрацію транспортних засобів за боржником; довідка Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 1992/03/4-41 від 08.04.2019 щодо відсутності відомостей про шлюб ОСОБА_1 ; постанови приватного виконавця від 29.10.2020 та від 05.03.2019 про арешт коштів і майна боржника

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 відкрито провадження у справі № 908/1973/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав з підстав не дотримання боржником вимог Кодексу України з процедур банкрутства щодо повноти відомостей та доданих до заяви документів, на підставі яких суд має постановити ухвалу про відкриття або про відмову у відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина перша статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Преамбулою Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника фізичної особи, фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи наведені в частині другій статті 115 цього Кодексу, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Згідно з частиною третьою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи-підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства законодавець встановив вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, додержання яких є передумовою для вирішення питання про відкриття провадження у справі, зокрема, це чітко визначений перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Частиною третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Також статтею 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторону, яка на них посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В статті 77 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з урахуванням положень частини третьої статті 13, статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий господарський суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту вимогам статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частини першої статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу.

Згідно з частиною третьою статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Статтею 162, 164 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги щодо форми, змісту позовної заяви, а також встановлено перелік документів, які необхідно додати до позовної заяви.

В свою чергу вимоги щодо форми, змісту та перелік документів, які необхідно додати до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність встановлені статтею 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, враховуючи контексті норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства неподання заявником документів передбачених вказаними статтями, свідчить про недоліки такої заяви, що відповідно до статті 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення поданої заяви без руху та надання строку для усунення недоліків, шляхом подання необхідних доказів.

Дослідивши матеріали заяви, апеляційний господарський суд встановив, що додані до заяви документи не відповідають чітко визначеному положеннями частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства переліку документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не містить декларації про майновий стан боржника і членів його сім`ї за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина п`ята статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства)

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 22.09.2021 за результатами розгляду справи № 910/6639/20 зазначив, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Таким чином, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Абзацом 2 частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З моменту порушення справи про банкрутство стосовно боржника/відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16).

Враховуючи викладене, Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 за результатами розгляду справи № 910/6639/20 фактично дійшов висновку, що базове поняття «член сім`ї» визначене Сімейним кодексом України, тлумачення якому надане рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99, при застосуванні у процедурі банкрутства розширює коло осіб, які підпадають під це поняття.

Верховний Суд у наведеній постанові дійшов висновку, що коло членів сім`ї боржника в частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено у зв`язку із встановленням його обов`язку подати декларацію про майновий стан боржника за відповідною формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства, як додаток до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Подання декларації про майновий стан боржника полягає у необхідності підтвердження наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зазначених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміки розміру активів за відповідний період. Поряд з цим, ця декларація повинна містити відомості, що можуть свідчити про ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

Включення до кола членів сім`ї осіб, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхніх дітей, у тому числі повнолітніх, батьків, осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, пояснюється фідуціарним, зазвичай, характером відносин боржника з цими особами (обов`язок діяти якнайкраще в інтересах таких осіб), що може сприяти ухиленню від виконання боржником зобов`язань перед кредиторами шляхом перереєстрації майна (майнових прав) на цих осіб. До цих зловживань правом боржник може вдатись незалежно від того, що ці особи проживають окремо від боржника, не пов`язані з ним спільним побутом та сімейними правами і обов`язками.

Таке розуміння застосування поняття «член сім`ї» у процедурі провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи дає підстави для висновку про включення до кола членів сім`ї боржника у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства осіб, які не є членами сім`ї в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України, оскільки не є особами, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Відмінність поняття «член сім`ї боржника», визначеного законодавством у сфері неплатоспроможності та наведеного у частині п`ятій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства додатково пояснюється відсутністю використання у цій частині бланкетної норми з посиланням на положення Сімейного кодексу України, іншого нормативно-правового акта.

Положення частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства самостійно і вичерпно врегульовують зміст поняття «член сім`ї боржника», яке є спеціальним, встановленим саме для цілей визначення змісту правовідносин щодо відновлення платоспроможності фізичної особи.

Таким чином, боржником при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не виконано вимог щодо повноти та достовірності відомостей, зазначених у декларації про його майновий стан та інформації щодо майна, доходів та витрат членів сім`ї боржника.

При цьому боржником не надано відомостей щодо відсутності у нього членів сім`ї.

Водночас до заяви не додано доказів звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна для заповнення розділу ІІ та ІІІ декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність.

Також, всупереч вимог частини четвертої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не надано пропозицій щодо реструктуризації боргів (проект плану санації).

Заявником також не надано суду доказів, які підтверджують існування обставин, визначених у підпунктах 2-4 частини другої статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки матеріали заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не містять доказів що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, доказів прийняття постанови у виконавчому провадженні про відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення, та доказів наявності обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу, що в доданих до матеріалів заяви міститься декілька адрес проживання боржника у даній справі, відповідно до яких він мав реєстрацію у Донецькій, Дніпропетровській, та Запорізькій областях, а саме: у копії паспорта від 30.09.2020 зазначено реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_1 ; у витягу з ЄДРПОУ станом на 30.07.2021 зазначено місце проживання по АДРЕСА_2 ; у виконавчому листі Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2019 у справі № 183/3933/17 адресом проживання вказано АДРЕСА_3 .

Відповідно до частини першої статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства справи про банкрутство розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника юридичної особи, фізичної особи або фізичної особи-підприємця.

Частиною четвертою статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що якщо справа не підсудна такому господарському суду, матеріали справи передаються господарським судом за встановленою підсудністю в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з положеннями частин другої, третьої статті 27 Господарського процесуального кодексу України місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Водночас заявником не надано належних та допустимих доказів реєстрації його місця проживання у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 176 Господарського процесуального кодексу України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Доказів використання судом даних Єдиного державного демографічного реєстру, для встановлення місцезнаходження боржника матеріали справи не містять.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд доходить висновку, що заява про неплатоспроможність ОСОБА_1 не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

За викладених обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направлення матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо порушення провадження у справі.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування ухвали суду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати скаржника щодо сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги, покладаються на боржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк восток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 у справі № 908/1973/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.10.2021 у справі № 908/1973/21 скасувати.

Справу № 908/1973/21 направити до Господарського суду Запорізької області для розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк восток» (вул. Курсантська, 24, м. Дніпро, 49051, ) 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.12.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд