ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.11.2022 Справа № 914/1153/22
Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали заяв
про прийняття додаткового рішення у справі №914/1153/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКС-ГРУП УКРАЇНА», м. Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ІНСТАЛ ГРУП», м. Старий Самбір, Львівська область
про стягнення 256 772,62 грн
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/1153/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКС-ГРУП УКРАЇНА», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ІНСТАЛ ГРУП», м. Старий Самбір, Львівська область про стягнення 256 772,62 грн.
31.10.2022 Господарським судом Львівської області у справі №914/312/22 винесено рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ІНСТАЛ ГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКС-ГРУП УКРАЇНА» 6 686,21 грн пені, 8 223,02 грн 3% річних, 29 105,71 грн інфляційних, 660,16 грн судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказаним рішенням також призначено на 10.11.2022 судове засідання для вирішення питання про судові витрати та зобов`язано сторони на протязі 5 днів після ухвалення рішення суду подати письмові докази понесених ними судових витрат, копії таких доказів надіслати одна одній, докази надіслання надати суду.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 49 629,15 грн надано копії адвокатської угоди №11/21-LA від 01.10.2021, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії №1662 від 14.04.2010, ордеру АА №1212481 від 27.05.2022, виданому адвокату Писаренку М.О., довіреності від 10.07.2022, довіреності від 10.07.2022, ордеру КС №333732 від 11.09.2022, виданому Адвокатським бюро «Максим Писаренко» адвокату Булгарову В.Д., договору доручення №05/22-СА від 11.09.2022, укладеним між Адвокатським бюро «Максим Писаренко» та адвокатом Булгаровим В.Д., ордеру ВС №1163268 від 03.10.2022, виданому адвокату П`ятковській І.П. адвокатської угоди №11/21-LA від 01.10.2021, договору доручення №05/22-СА від 01.10.2022, укладеним між Адвокатським бюро «Максим Писаренко» та адвокатом П`ятковською І.П., акту виконаних робіт від 28.10.2022 з додатком №1 на суму 49 629,15 грн.
На підтвердження витрат позивачем долучено підписаний позивачем та адвокатським об`єднанням акт виконаних робіт від 28.10.2022 з додатком №1 на суму 49 629,15 грн. У вказаному додатку до акту сторони зазначили детальний перелік наданих послуг, час витрачений за надання послуг та вартість кожної послуги.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 висловив правову позицію згідно котрої під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
З урахуванням наведених правових позицій, суд зазначає, що у відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій вказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як зазначив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Як вбачається з адвокатської угоди №11/21-LA від 01.10.2021, в ньому сторони не погодили порядку обчислення, форми та ціни послуг. Позивачем також не надано доказів того, що сторони у вказаний договір вносили зміни, де визначали цю ціну. Єдиним письмовим доказом, де зазначено ціну послуг, є акт виконаних робіт від 28.10.2022 з додатком №1.
З огляду на викладене, суд констатує, що в нього відсутня об`єктивна можливість пересвідчитися щодо домовленості між адвокатським об`єднанням та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару станом на момент підготовки позовної заяви та розгляду справи в суді. Однак, враховуючи те, що адвокат брав участь в судових засіданнях при розгляді справи та готував письмові документи від імені позивача (тобто надавав правову допомогу останньому), суд з урахуванням своїх дискреційних повноважень вважає за необхідне не відмовляти в задоволенні заяви про компенсацію судових витрат (так як це порушуватиме принцип справедливості).
Як вбачається з акту виконаних робіт від 28.10.2022 з додатком №1, сторонами безпідставно включено вартість участі адвоката у судовому засіданні 04.08.2022 (адвокати позивача брали участь у шести з семи засідань, які відбулися 04.08.2022, 15.08.2022, 12.09.2022, 03.10.2022, 13.10.2022, 20.10.2022, 31.10.2022) в сумі 3 000,00 грн, оскільки у вказаному засіданні адвокат позивача був відсутнім, що підтверджується протоколом судового засідання. Зважаючи на наведене, загальний розмір підтверджених витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 46 629,15 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Таким чином, за наявності інших доказів надання послуг, зокрема, підписаного сторонами акту наданих послуг, сам факт неоплати таких послуг або подання неналежних доказів оплати, не може бути підставою для відмови у розподілі таких витрат між сторонами за результатами розгляду справи.
Судом не беруться до уваги інші доводи відповідача щодо недоведеності витрат відповідача на професійну правничу допомогу з огляду на їх необгрунтованість.
Відповідачем у поданому через канцелярію суду відзиві було зазначено, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу.
Надалі відповідачем на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 50 000,00 грн надано копії ордеру ВС №11504413 від 13.07.2022, договору про надання правової допомоги №07-22 від 13.07.2022, додатку «Розрахунок вартості професійно-правової допомоги» від 13.07.2022 до договору, додатку «Детальний опис робіт (наданих послуг)» від 13.07.2022 до договору, акту приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг від 02.11.2022.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Ознайомившись з вищезазначеними документами, оцінивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені до стягнення витрати сторін на професійну правничу допомогу є співмірними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання як позивачем, так і відповідачем послуг адвокатів та понесення ними витрат в суді першої інстанції, а саме адвокатами сторін складалися документи як по суті справи, так і з процесуальних питань, адвокати брали участь у судових засіданнях.
Зважаючи на те, що позов було задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу підлягають покладенню на сторони у розмірах, пропорційному до задоволених вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 7 992,24 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката (стягнуто 44 014,91 грн з 256 772,62 грн загального розміру позовних вимог, що становить 17,14% від загального розміру позовних вимог, у зв`язку із чим розмір витрат розраховується наступним чином: 46 629,15 ? 17,14% = 7 992,24) та до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає 41 430,00 грн (відмовлено у стягненні 212 757,71 грн з 256 772,62 грн загального розміру позовних вимог, що становить 82,86%, у зв`язку із чим розмір витрат розраховується наступним чином: 50 000,00 ? 82,86% = 41 430,00).
З огляду на викладене, керуючись 126, 129, 244 ГПК України, суд
3. Накази видати згідно ст. 327 ГПК України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 10.11.2022 оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення. У зв`язку із відпусткою судді з 17.11.2022 по 24.11.2022, повне додаткове рішення складено та підписано 25.11.2022.

Суддя Мазовіта А.Б.