ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 листопада 2022 року cправа № 903/662/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Ведмедюка Михайла Петровича

та за присутності:

Алєксєєва Т.І. - помічник начальника з правової роботи управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) (Наказ начальника управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (командир військової частини НОМЕР_1 ) від 29.04.2022р. №6 "Про організацію самопредставництва інтересів управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ), її посадових осіб у судах та інших юрисдикційних органах" з переліком уповноважених осіб, які здійснюють самопредставництво інтересів управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) її посадових осіб у судах та інших юрисдикційних органах)

участь представника у судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції згідно протокольної ухвали суду від 27.10.2022р.

Ольховський М.В. - адвокат, представник ТОВ "Волиньекобуд" (ордер серія АС №1045726 від 30.09.2022р., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №616 від 15.02.2012р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ), м. Вінниця

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньекобуд", с. Смідин

про стягнення 501 251,47 грн. штрафних санкцій

встановив: 05 вересня 2022 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньекобуд" 501 251,47 грн. штрафних санкцій, в тому числі, 299 856,04 грн. пені, нарахованої за порушення строків виконання підрядних робіт згідно укладеного між сторонами договору підряду від 17.03.2021р. №8/21, а також 201 395,43 грн. штрафу, нарахованого за прострочення виконання робіт понад тридцять днів. При цьому засвідчується на понесенні витрат, пов`язаних із сплатою 7 518,77 грн. судового збору.

Ухвалою від 06.09.2022р. позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 03.10.2022р., запропоновано сторонам вчинити ряд дій.

26 вересня 2022 року до суду від ТОВ "Волиньекобуд" (шляхом направлення відповідних матеріалів поштовим зв`язком 22.09.2022р.) надійшов відзив від 22.09.2022р. №01/22 на позовну заяву, а також зустрічна позовна заява від 22.09.2022р. №02/22 до Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України про стягнення з останнього на користь ТОВ "Волиньекобуд" 81 510,65 грн. заборгованості по оплаті третього етапу будівельно-монтажних робіт, виконаних частково товариством на підставі договору підряду №8/21 "Нове будівництво огорожі аеродрому Луцьк" від 17.03.2021р.

Ухвалою від 30.09.2022р. зустрічну позовну заяву від 22.09.2022р. №02/22 ТОВ "Волиньекобуд" до Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення 81 510,65 грн. заборгованості та додані до неї матеріали було повернуто заявнику.

Відображеною в протоколі засідання суду від 03.10.2022р. ухвалою, постановленою за результатами проведеного у справі за участі представника відповідача підготовчого судового засідання, судом було відкладено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 27.10.2022р., встановлено позивачу строк для подання суду та відповідачу відповіді на відзив, встановлено відповідачу строк для подання суду та позивачу письмових заперечень (за наявності) на відповідь на відзив. Ухвалою від 03.10.2022р. було повідомлено Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України про процесуальні дії, вчинені судом в підготовчому судовому засіданні 03 жовтня 2022 року.

Відповідь Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України №350/157/461 від 05.10.2022р. на відзив ТОВ "Волиньекобуд" надійшла до суду 10.10.2022р.

Заперечення ТОВ "Волиньекобуд" від 13.10.2022р. №46 на відповідь позивача на відзив до суду поступили 14.10.2022р.

В підготовчому судовому засіданні, проведеному 27.10.2022р. за участю представників сторін, було постановлено відображену в протоколі судового засідання ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 14.11.2022р., задоволено клопотання позивача про участь представника у засіданні суду 14.11.2022р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

31 жовтня 2022 року до суду від Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України надійшли додаткові письмові пояснення від 28.10.2022р. №350/157/517.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача з посиланням на заяву ТОВ "Волиньекобуд" за підписом директора Шипелика М.М. №01/14 від 14.11.2022р. позовні вимоги на загальну суму 501 251,47 грн. визнав в повному обсязі, просив суд зменшити пред`явлені до стягнення суми пені та штрафу до 90%. В обгрунтування підстав для зменшення штрафних санкцій представником здійснено посилання на обставини, визначені у відзиві на позовну заяву, а також на документи, долучені до відзиву.

Присутня в засіданні суду представник позивача заявила клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для надання можливості ознайомитися із заявою відповідача про визнання позовних вимог та зменшення сум санкцій. Відтак, в судовому засіданні 14 листопада 2022 року за клопотанням представника позивача, судом, не приступаючи до розгляду справи по суті, була оголошена перерва до 15 год. 30 хв. 14.11.2022р.

При цьому судом до матеріалів справи було постановлено долучити додаткові письмові пояснення Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.10.2022р. №350/157/517, котрі надійшли до суду 31.10.2022р., а також подану суду представником відповідача до початку розгляду справи по суті заяву ТОВ "Волиньекобуд" за підписом директора Шипелика М.М. №01/14 від 14.11.2022р. про визнання позовних вимог та їх зменшення.

Під час судового розгляду справи по суті присутня в судовому засіданні після оголошеної перерви представник позивача, з посиланнями на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових письмових поясненнях, а також на докази, долучені до справи, пред`явлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Стосовно зменшення розміру сум штрафних санкцій заперечила.

Присутній в судовому засіданні після оголошеної перерви представник відповідача позовні вимоги на суму 501 251,47 грн. визнав в повному обсязі, клопотання про зменшення штрафних санкцій до 90% підтримав. В обґрунтування відповідної заяви засвідчив, що:

- ТОВ "Волиньекобуд" виконало без зауважень зобов`язання щодо виконання робіт 1 та 2 етапів робіт, які були передані позивачу за актами КБ;

- прострочення термінів виконання першого та другого етапів робіт, виникло внаслідок обставин непереборної сили, що підтверджено висновком Волинської Торгово-промислової палати №19-22/01-3/113 від 16.06.2021р., які визнані позивачем;

- в ході виконання робіт ТОВ "Волиньекобуд" листами від 06.05.2021р. № 26 та від 17.12.2021р. №100, дефектним актом, повідомляло замовника про обставини та необхідність виконання додаткових робіт, які не враховані в проектно-кошторисній документації та без проведення яких неможливе виконання подальших робіт;

- прострочення термінів виконання робіт (3 місяці) не є надмірно великими;

- позивач не поніс жодних збитків внаслідок прострочення термінів виконання робіт;

- розмір нарахованих штрафних санкцій 501 251,47 грн. є надмірно великим та непропорційними вартості виконаних робіт;

- у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, що призвело до зупинення проведення будівельних робіт, розірвання укладених договорів, виникнення заборгованості по оплаті виконаних робіт, що в підсумку змусило ТОВ "Волиньекобуд" звільнити 89 працівників, 10 перебуває в неоплачуваній відпустці, залишилось 27 працівників, наявна дебіторська заборгованість в розмірі 7 300 000 грн., кредитні зобов`язання 9 283000 грн., що підтверджується довідкою від 13.10.2022року №45;

- позивач не оплатив ТОВ "Волиньекобуд" частково виконані будівельно-монтажні роботи 3 етапу, передбачені п. 5.1.1 Договору (враховуючи додаткову угоду №3 від 20.12.2021р.), загальною вартістю 81 510,65 грн., які були передані замовнику згідно актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, до моменту розірвання договору;

- ТОВ "Волиньекобуд" завчасно повідомило замовника про істотні обставини та обставини непереборної сили, що підтверджується листом ТОВ "Волиньекобуд" №30 від 11.06.2021р., в якому товариство звернулось до замовника з проханням продовжити термін виконання будівельно-монтажних робіт, відповідно до п.5.1.1 договору у зв`язку з виявленням в одного з працівників, які працюють на об`єкті, позитивного тесту на COVID-19, що зумовило відправити всіх контактних осіб, працівників які працювали на об`єкті по даному договору на самоізоляцію. Повідомило про звернення до Волинської торгово-промислової палати та призупинення застосування штрафних санкцій за договором підряду №8/21 від 17.03.2021р.. Після отримання висновку, 17.06.2021р. листом вих. №42 ТОВ "Волиньекобуд" просило не застосовувати штрафні санкції згідно п. 7.2. договору у зв`язку з висновком Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/113 від 16.06.2021р.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши заяву ТОВ "Волиньекобуд" №01/14 від 14.11.2022р. про визнання позову на суму 501 251,47 грн., суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 6 ст. 46 ГПК України, суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За визначених обставин, з огляду, зокрема, на вільне волевиявлення сторони, засвідчене директором товариства-відповідача, визнання позову відповідачем прийняте судом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений до відповідача позов підлягає до часткового задоволення.

Викладена позиція пов`язана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 5 ст. 55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст. 179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому відповідно до ст. 204 ЦК України, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно ст. 629 ЦК України, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися лише при: - розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; - розірванні договору в судовому порядку; - відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; - припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; - недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2021 року між Управлінням капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньекобуд" (Генпідрядник) було укладено договір підряду "Нове будівництво огорожі аеродрому Луцьк" (шифр-А-6/20-БУД) №8/21 з додатками №1-3 та додатковими угодами №1-4.

Відповідно до п.п. 1.1-1.3. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р., предметом угоди виступає виконання робіт на об`єкті: "Нове будівництво огорожі аеродрому Луцьк" (шифр - А-6/20-БУД) (ДК 021:2015: 45340000-2 - Зведення огорож, монтаж поручнів, і захисних засобів), що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Кількісні характеристики виконуваних за цим Договором робіт викладено у Додатку №1 та Додатку №2 до договору. Генпідрядник зобов`язується виконати та здати у 2023 році згідно договірної ціни з кошторисом (Додаток №1) та Договірних цін з кошторисами по роках (Додаток №2) роботи по об`єкту, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказані роботи. Обсяги робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Згідно п. 3.1. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. договірна ціна становить 14 599 008,78 грн., у тому числі ПДВ - 2 433 168,13 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору підряду, генпідрядник зобов`язаний виконати передбачені договором роботи, якість яких повинна відповідати вимогам нормативно-правових актів, якими регламентовано відносини у сфері будівництва, проектно-кошторисній документації, умовам договору та інших нормативно-правових актів.

Пунктами 4.1.1.-4.2.2 договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи по об`єкту проводяться на підставі "Актів приймання виконаних будівельних робіт" за формою КБ-2в та "Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат" за формою КБ-3 після їх підписання в межах кошторисних призначень на відповідний бюджетний рік. Розрахунки за виконані будівельні роботи здійснюються за умови проведення платежів Державною казначейською службою України протягом відповідного бюджетного року, після надання замовнику наступних документів: рахунку-фактури; акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, що підписується генпідрядником та замовником; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3.

Перегляд строків виконання робіт та передача об`єкта замовнику для введення в експлуатацію може здійснюватися за умови підписання сторонами відповідної додаткової угоди до договору (з обґрунтуванням обставин, що його спричинили) (п. 5.1.5. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р.).

У 2021 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 1 901 364,94 грн., у тому числі ПДВ 20% - 316 894,16 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 1 901 364,94 грн., у тому числі ПДВ 20% - 316 894,16 грн.

У 2022 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 5 290 351,21 грн., у тому числі ПДВ 20% - 881 725,20 грн., вартість устаткування, яке монтується 9 446,50 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 574,42 грн., що відповідає бюджетним призначенням лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 5299797,71 грн., у тому числі ПДВ 20% - 883 299,62 грн.

У 2023 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 7 360 370,06 грн. у тому числі ПДВ 20% - 1 226 728,34 грн., вартість устаткування, яке монтується 37 476,07 грн., у тому числі ПДВ 20% - 6 246,01 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 7 397 846,13 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 232 974,35 грн.

Вартість договору на кожний наступний рік визначається Замовником та оформлюється додатковими угодами.

Згідно п. 5.1.1. договору підряду від 17.03.2021р., строк виконання робіт на об`єкті визначається відповідно до календарного графіку виконання робіт (Додаток № 3), але не пізніше 01.12.2023 року, в тому числі за етапами:

1 етап: до 15 червня 2021 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2021 року на суму 950 682,47 грн.;

2 етап: до 01 вересня 2021 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го етапу; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2021 року на суму 950 682,47 грн.;

3 етап: до 30 червня 2022 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го та 2-го етапу; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2022 року на суму 2 649 898, 00 грн.;

4 етап: до 30 листопада 2022 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го та 3-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2022 року на суму 2 649 899,71 грн.;

5 етап: до 30 червня 2023 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го, 3-го та 4-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни: 2023 року на суму 3 698 923,00 грн.;

6 етап: до 30 листопада 2023 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го, 3-го, 4-го та 5-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2023 року на суму 3 698923,13 грн.; наведення порядку на об`єкті та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо); підготовка об`єкта до передачі в експлуатацію замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на об`єкт будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві); усунення недоліків, виявлених замовником при прийнятті об`єкта.

26 травня 2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору відповідно до котрої п 4.2.2. викладено в новій редакції та визначено, що

У 2021 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 2 877 077,56 грн., у тому числі ПДВ 20% - 479 512,93 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 2 877 077,56 грн., у тому числі ПДВ 20% - 479 512,93 грн.

У 2022 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 4 811 699,74 грн., у тому числі ПДВ 20% - 801 949,96 грн., що відповідає бюджетним призначенням лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 4 811 699,74 грн., у тому числі ПДВ 20% - 801 949,96 грн.

У 2023 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 6 863 308,91 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 143 884,81 грн., вартість устаткування, яке монтується 46 922,57 грн., у тому числі ПДВ 20% - 7820,43 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 6 910 231,48 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 151 705,24 грн.

Вартість договору на кожний наступний рік визначається Замовником та оформлюється додатковими угодами.

Пункт 5.1.1. викладено в новій редакції та визначено, що строк виконання робіт на об`єкті визначається відповідно до календарного графіку виконання робіт (Додаток № 3), але не пізніше 01.12.2023 року, в тому числі за етапами:

1 етап: до 15 червня 2021 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2021 року на суму 1 438 538,78 грн.;

2 етап: до 01 вересня 2021 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го етапу; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2021 року на суму 1 438 538,78 грн.;

3 етап: до 30 червня 2022 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го та 2-го етапу; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2022 року на суму 2 405 849,87 грн.;

4 етап: до 30 листопада 2022 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го та 3-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2022 року на суму 2 405 849,87 грн.

5 етап: до 30 червня 2023 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го, 3-го та 4-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни: 2023 року на суму 3 455 115,74 грн.;

6 етап: до 30 листопада 2023 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го, 3-го, 4-го та 5-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2023 року на суму 3 455 115,74 грн.; наведення порядку на об`єкті та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо); підготовка об`єкта до передачі в експлуатацію замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на об`єкт будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві); усунення недоліків, виявлених замовником при прийнятті об`єкта.

02 грудня 2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору відповідно до умов котрої було змінено реквізити генпідрядника.

20 грудня 2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №3 до Договору відповідно до котрої п 4.2.2. викладено в новій редакції та визначено, що

У 2021 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 3 281 107,89 грн., у тому числі ПДВ 20% - 546 851,33 грн., вартість устаткування, яке монтується 15 519,34 грн., у тому числі ПДВ 20% - 2586,56 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 3 296 627,23 грн., у тому числі ПДВ 20% - 549 437,89 грн.

У 2022 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 7 588 577,88 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 264 762,98 грн., вартість устаткування, яке монтується 21956,74 грн., у тому числі ПДВ 20% - 3659,46 грн., що відповідає бюджетним призначенням лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 7 610 534,62 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1 268 422,44 грн.

У 2023 році оплата виконаних будівельно-монтажних робіт буде здійснюватися із Державного бюджету в сумі 3 682 400,44 грн., у тому числі ПДВ 20% - 613 733,39 грн., вартість устаткування, яке монтується 9 446,49 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1574,41 грн., що відповідає бюджетним призначенням, лише в межах цих бюджетних призначень, що відповідає ліміту фінансування із Державного бюджету, при наявності на казначейському рахунку відповідних коштів, у тому числі: за рахунок загального фонду в сумі 3 691 846,93 грн., у тому числі ПДВ 20% - 615 307,80 грн.

Вартість договору на кожний наступний рік визначається Замовником та оформлюється додатковими угодами.

Пункт 5.1.1. викладено в новій редакції та визначено, що строк виконання робіт на об`єкті визначається відповідно до календарного графіку виконання робіт (Додаток № 3), але не пізніше 01.12.2023 року, в тому числі за етапами:

1 етап: до 15 червня 2021 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2021 року на суму 1 438 538,78 грн.;

2 етап: до 01 вересня 2021 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го етапу; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2021 року на суму 1 858 088,45 грн.;

3 етап: до 30 червня 2022 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го та 2-го етапу; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2022 року на суму 3 805 267,31 грн.;

4 етап: до 30 листопада 2022 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го та 3-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2022 року на суму 3 805 267,31 грн.

5 етап: до 30 червня 2023 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го, 3-го та 4-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни: 2023 року на суму 1 845 923,45 грн.;

6 етап: до 30 листопада 2023 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: усі роботи 1-го, 2-го, 3-го, 4-го та 5-го етапів; будівельно-монтажні роботи договірної ціни 2023 року на суму 1 845 923,48 грн.; наведення порядку на об`єкті та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо); підготовка об`єкта до передачі в експлуатацію замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на об`єкт будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві); усунення недоліків, виявлених замовником при прийнятті об`єкта.

14 квітня 2022 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №4 до Договору відповідно до умов котрої генпідрядник ініціював, на підставі листа Торгово-промислової палати від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1 та п. 8.4., 8.5 договору, розірвати за згодою сторін цей договір підряду №8/21 від 17.03.2021р. "Нове будівництво огорожі аеродрому Луцьк", генпідрядник та замовник дійшли згоди розірвати договір від 17.03.2021 № 8/21.

Відповідно до п. 6.1.3. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. замовник зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів після підписання сторонами договору передати генпідряднику з оформленням відповідного акту приймання-передачі будівельний майданчик для виконання робіт по об`єкту та проектну документацію на об`єкт.

Судом встановлено, що актом приймання-передачі документації по об`єкту від 17.03.2021р. та актом приймання-передачі майданчика під будівництво від 22.03.2021р. сторони погодили, що генпідрядник прийняв майданчик для початку будівництва та прийняв проектно-кошторисну документацію.

11 червня 2021 рок ТОВ "Волиньекобуд" листом за №30 звернулось до замовника - Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) з проханням продовжити термін виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до п. 5.1.1. та додатку №3 до договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. на термін до 15.08.2021р. у зв`язку з виявленням в одного з працівників, які працюють на об`єкті, позитивного тесту на COVID-19, що зумовило відправити всіх контактних осіб, працівників які працювали на об`єкті по даному договору на самоізоляцію. При цьому товариство повідомило замовника, що звернулось із запитом до Волинської торгово-промислової палати та призупинення застосування штрафних санкцій за договором підряду №8/21 від 17.03.2021р.

Після отримання висновку Волинської торгово-промислової палати ТОВ "Волиньекобуд" звернулось з листом від 17.06.2021р. №42 до замовника - Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) в якому просило не застосовувати штрафні санкції згідно п. 7.2. договору у зв`язку з висновком Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/113 від 16.06.2021р.

Відповідно до висновку Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/113 від 16.06.2021р., вказані вище обставини, а саме виявлення та підтвердження позитивного тесту на COVID-19 у працівника товариства є істотними обставинами, які безпосередньо вплинули на виконання ТОВ "Волиньекобуд" своїх зобов`язань за договором підряду №8/21 від 17.03.2021р. "Нове будівництво огорожі аеродрому Луцьк" та є підставою звільнення товариства від відповідальності за невиконання свої зобов`язань за договором підряду №8/21 від 17.03.2021р.

15 червня 2022 року Замовник - Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина А3641) звернулось до ТОВ "Волиньекобуд" з листом-попередженням №350/157/378 про можливість застосування штрафних санкцій, передбачених положеннями п. 7.2. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р.

Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) листом від 02.07.2021 № 350/157/398 повідомило ТОВ "Волиньекобуд", що замовником враховано істотні обставини, що склались у генпідрядника та було повідомлено, що штрафні санкції за невиконання (несвоєчасне виконання) робіт першого етапу не будуть нараховуватись. При цьому, засвідчено, що про виконання генпідрядником робіт першого та другого етапу договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. в строк до 01 вересня 2021 року.

Судом встановлено, що після завершення виконання частини будівельних робіт, було підписано акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №№1, 2 від 03.12.2021р. на загальну суму 808 554,23 грн. та довідку про вартість будівельних робіт форми КБ-3 за грудень 2021 року. Відповідно до платіжних доручень від 03.12.2021р. №№257, 258 вартість будівельних робіт було оплачено в повному обсязі.

В подальшому було підписано акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №3, 4 від 20.12.2021р. на загальну суму 2 472 553,66 грн. та акт вартості устаткування від 20.12.2021р. на суму 15 519,34 грн. довідку про вартість будівельних робіт форми КБ-3 за грудень 2021 року. Відповідно до платіжних доручень від 22.12.2021р. №№258, 259, 260 вартість будівельних робіт та устаткування було оплачено в повному обсязі.

Позивач засвідчує, що роботи другого етапу, термін виконання якого до 01 вересня 2021 року виконані з пропуском термінів їх виконання, відповідно до актів виконаних робіт КБ-2в №№1, 2 від 03.12.2021р. та КБ-2в №3, 4 від 20.12.2021р., відтак просить суд стягнути з відповідача 299 856,04 грн. пені, нарахованої за порушення строків виконання підрядних робіт згідно укладеного між сторонами договору підряду від 17.03.2021р. №8/21, а також 201 395,43 грн. штрафу, нарахованого за прострочення виконання робіт понад тридцять днів.

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання ТОВ "Волиньекобуд" своїх зобов`язань за договором підряду №8/21 від 17.03.2021р., позивачем 06.01.2022р. за №350/157/1 та 09.03.2022р. №350/157/138 були направлені на адресу відповідача вимоги про сплату пені та штрафу на загальну суму 501 251,47 грн.

04 лютого 2022 рок ТОВ "Волиньекобуд" за №02/02 було направлено на адресу позивача відповідь на претензію, в якій товариство засвідчило на безпідставності останньої з посиланням на форс-мажорні обставини та висновок Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/113 від 16.06.2021р.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Таким чином, двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати на користь замовника певні роботи і водночас набуває права вимагати їх оплати, а замовник, у свою чергу, набуває право вимагати від підрядника виконання робіт та зобов`язаний здійснити їх оплату.

Відповідно до ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ч. 2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами (у період до 14.04.2022р.) носили договірний характер, укладений між останніми договір підряду №8/21 від 17.03.2021р., станом на визначену вище дату предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами змінений не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У відповідності до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.2.6. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р., замовник має право за умови несвоєчасного чи неякісного виконання генпідрядником зобов`язань за договором вимагати від нього сплати визначених умовами договору штрафних санкцій, відшкодування заподіяних збитків, а також повернення отриманих від замовника на виконання таких обов`язків коштів.

Відповідно до п. 6.3.2. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. генпідрядник зобов`язаний забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені договором.

Згідно п. 6.3.5. договору підряду №8/21,генпідрядник зобов`язаний у разі невиконання своїх зобов`язань за договором сплатити замовнику визначені умовами договору штрафні санкції, а також повернути замовнику відповідну частку сплачених останнім за умовами договору коштів.

Відповідно до пункту 7.1. договору від 17.03.2021р., у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Пунктом 7.2. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. сторони визначили, що за порушення строків виконання робіт або усунення недоліків відповідно до актів виявлених недоліків генпідрядник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості прострочених робіт за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості прострочених робіт.

Суд констатує, що відповідно до п. 5.1.1. договору підряду №8/21 від 17.03.2021р. строк виконання робіт на об`єкті визначається відповідно до календарного графіку виконання робіт (Додаток № 3), але не пізніше 01.12.2023 року, в тому числі за етапами: 1 етап: до 15 червня 2021 року, 2 етап: до 01 вересня 2021 року.

Відтак, враховуючи викладені положення договору та наявний факт порушення термінів виконання робіт, позивачем було включено до ціни позову вимоги щодо стягнення з боржника 299 856,04 грн. пені, нарахованої за порушення строків виконання підрядних робіт згідно укладеного між сторонами договору підряду від 17.03.2021р. №8/21, а також 201 395,43 грн. штрафу, нарахованого за прострочення виконання робіт понад тридцять днів, у відповідності до п. 7.2. договору підряду від 17.03.2021р. №8/21.

Договір підряду від 17.03.2021р. №8/21 недійсним чи зміненим, зокрема, в частині п. 7.2., не визнавався. Відповідач зобов`язання щодо термінів виконання робіт не виконав, тому сплата пені та штрафу є його договірним зобов`язанням.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (п.1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У відповідності до положень статей 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та виходячи з початкового періоду, зазначеного позивачем, суд встановив, що загальна сума пені, яка підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача становить 293 650,53 грн. за період з 02.09.2021р. по 16.12.2021р. При цьому, судом враховано, що строк виконання робіт на об`єкті, зокрема на 1 етап визначений до 15 червня 2021 року, відтак позивач мав можливість нарахувати пеню починаючи з 16.06.2021р. по 16.12.2021р. включно.

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 293 650,53 грн., в іншій частині позовних вимог (щодо стягнення пені в сумі 6 205,51 грн.) позивачу в позові слід відмовити у зв`язку з безпідставністю таких нарахувань. При цьому засвідчується, що договором підряду №8/21 від 17.03.2021р. не передбачено та не встановлено іншого порядку нарахування штрафних санкцій, як це передбачено ст. 232 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що штраф в розмірі 201 395,43 грн. нарахований у відповідності до фактичних обставин справи, положень чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, а відтак підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в судовому порядку в повному розмірі.

Водночас, відповідачем відповідно до положень законодавчих актів України реалізоване відповідне право та, шляхом подання заяви від 14.11.2022р. №01/14, здійснено заяву про зменшення розміру нарахованих до стягнення сум пені та штрафу посилаючись при цьому, зокрема та поруч з іншим, на те, що штрафні санкції, на думку сторони, є надмірно великими порівняно зі збитками кредитора.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022р. у справі №910/488/21.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019р. у справі №917/791/18, від 22.10.2019р. у справі №904/5830/18, від 13.01.2020р. у справі №902/855/18, від 04.02.2020р. у справі №918/116/19, від 29.09.2020р. у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020р. у справі №914/1888/19, від 26.01.2021р. у справі №916/880/20, від 26.01.2021р. у справі №916/880/20.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021р. у справі №902/538/18).

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки, на що Верховний Суд неодноразово вказував.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 р. №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вказаний правовий висновок Конституційного Суду України знаходить своє відображення і в практиці Верховного Суду. Зокрема, в постанові від 16.03.2021р. у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

У постанові від 24.02.2021р. у справі №924/633/20 Верховний Суд зазначає, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №902/417/18).

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу будь-яких збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору підряду №8/21 від 17.03.2021р., відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, повне визнання позову відповідачем, порушення строків виконання підрядних робіт які, на думку суду, є незначним (3 місяці), обставин непереборної сили, що підтверджені висновком Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/113 від 16.06.2021р., які були визнані (прийняті до уваги та не заперечені) позивачем, введення воєнного стану на території України з 24.02.2022р., що зумовило зупинення проведення будівельних робіт, розірвання укладених договорів, виникнення заборгованості по оплаті виконаних робіт, суд на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір заявлених до стягнення сум пені та штрафу на 50% та стягнути їх з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньекобуд" на користь Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) в розмірі 50%, зокрема, 146 825,27 грн. пені, 100 697,72 грн. штрафу.

Відтак, в частині стягнення пені в розмірі 153 030,77 грн. та 100 697,71 грн. штрафу в задоволенні позову суд відмовляє у зв`язку із зменшенням судом розміру пені та штрафу.

Суд також враховує позицію Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013, з мотивувальної частини рішення якої вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у разі, коли суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Водночас, частиною 1 статті 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене та враховуючи повне визнання відповідачем позову, а також те, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України (пропорційно розміру підставних) позовних вимог за рахунок ТОВ "Волиньекобуд".

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене, зокрема, на обставину повного визнання відповідачем пред`явленого позову, котре здійснене в порядку та у строки, визначені ГПК України, у суду виникають обставини для вирішення питання про повернення Управлінню капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України з Державного бюджету України згідно ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" 3 712,85 грн., судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №748 від 05.05.2022р. на суму платежу 7 518,77 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньекобуд" (с. Смідин, вул. Незалежності, 31, ) на користь Управління капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2) 146 825,27 грн. пені, 100 697,72 грн. штрафу та 3712,85 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 153 030,77 грн. пені та 100 697,71 грн. штрафу, в позові відмовити.

4. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

5. Головному управлінню державної казначейської служби України у Волинській області повернути Управлінню капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) (м. Вінниця, вул. Замостянська, 23, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3712,85 грн., сплачений при поданні позовної заяви до Господарського суду Волинської області згідно платіжного доручення №748 від 05.05.2022р. на суму платежу 7518,77 грн., відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

6. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою Господарського суду Волинської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З врахуванням положень ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення

складено 23.11.2022р.

Суддя В. А. Войціховський

рішення направити:

- Управлінню капітального будівництва та ремонту Повітряних Сил Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_1 ) (; ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Волиньекобуд" ().