ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/752/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіаксар"

до Фізичної особи-підприємця Троїцького Володимира Васильовича

про стягнення 750960,00 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 625800,00 грн. боргу та 125160,00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо виконання будівельних робіт на об`єкті по вул. Різдвяній, 97 в м. Коростишеві, Житомирської області у встановлені договором підряду №03/06-БН від 03.06.2020 строки. Внаслідок прострочення підрядником взятих на себе зобов`язань, позивач в односторонньому порядку розірвав договір підряду №03/06-БН від 03.06.2020 та вимагає повернення попередньої оплати та штрафу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.07.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання.

В послідуючому господарським судом постановлено ухвалу від 14.09.2021, якою позовну заяву залишено без руху; ТОВ "Кіаксар" надано строк ( протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду) для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду доказів сплати судового збору в сумі 11264,40 грн.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, а суд, в свою чергу, призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У зв`язку з поданням представником відповідача клопотання про визначення сторонам у справі додаткового процесуального строку на подачу відзиву та інших доказів, Господарським судом Житомирської області постановлено ухвалу від 15.02.2022, згідно якої здійснено перехід зі стадії судового розгляду по суті до стадії підготовчого засідання у справі № 906/752/21, призначено підготовче засідання.

В ході розгляду справи господарський суд ухвалою від 05.07.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

16.11.2022 від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином уповноваженого представника не направив.

На адресу Господарського суду Житомирської області повернулися конверти з ухвалами суду від 12.07.2021, 28.09.2021, 24.11.2021, 28.12.2021, які направлялись судом на адресу відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Малишка, 7.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідача від 21.01.2022, відповідно до якої просить направляти кореспонденцію: 10700, Житомирська область, вул. Шевченка, 49 кв. 25 (а.с. 81).

В послідуючому кореспонденція направлялась відповідачу на адресу місцязнаходження, на адресу, зазначену в заяві відповідача, а також на електронні пошти сторін.

Проте, примірники ухвал суду від 05.07.2022, 13.09.2022, 20.10.2022 повернулися до суду не врученими з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Таким чином, жодної з ухвал господарського суду по справі № 906/752/21 відповідачем не отримано.

Вказані ухвали надсилалися рекомендованими листами з поміткою "судова повістка".

Відповідно до п. 99-1 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99-2 Правил).

Згідно з ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як зазначалося раніше, судом повідомляв відповідача за наявними в справі адресами.

Отже, господарським судом вчинено всі можливі заходи для повідомлення ФОП Троїцького В.В. про дату, час та місце проведення судових засідань.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, відповідач вважається повідомленим про призначене судове засідання з розгляду справи № 906/752/21 по суті належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки.

Відповідач у справі не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у строки, встановлені ГПК України.

На підставі п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіаксар" (замовник/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Троїцьким Володимиром Васильовичем (виконавець/відповідач) укладено договір підряду №30/06-БП (а.с.6-12) на виконання будівельно-монтажних робіт, відповідно до якого виконавець зобов`язався виконати будівельні роботи відповідно до п.п. 1.2. договору, та передати виконані роботи замовнику за Актом про прийняття виконаних робіт до договору, а замовник в свою чергу зобов`язується прийняти закінчені роботи та їх оплатити їх відповідно умов цього договору (п.п. 1.1. договору).

Місцезнаходження об`єкта: Житомирська область, м. Коростишів, вул. Різдвяна, 97 (п.п. 1.2. договору).

Згідно положень п.п. 1.3, 1.4, 3.1. договору обсяг робіт, їх перелік, їх погоджена вартість та строки виконання встановлені Кошторисом.

Пунктом 1.5. договору виконавець зобов`язується виконати роботи по даному договору і передати їх замовнику в строки та на умовах договору та додаткових угод (додатків) до нього.

Також п.п. 2.1. договору сторони погодили, що договірна ціна по цьому договору становить вартість робіт, визначених в Кошторисі до договору та може змінюватись додатковими Кошторисами, погодженими сторонами.

Відповідно до п.п. 3.1. договору строки виконання видів робіт за даним договором визначаються сторонами в Кошторисі, який є невід`ємною частиною договору. Загальний строк виконання повного обсягу робіт складається зі стоків виконання видів робіт, перелічених в Кошторисі.

Датою закінчення виду робіт вважається дата підписання Акту приймання-передачі виду виконаних робіт. У випадку наявності у замовника об`єктивних зауважень щодо якості виконання робіт виконавцем, датою закінчення таких робіт буде вважатися дата усунення зауважень замовника щодо наявних недоліків (п.п. 3.2. договору).

Згідно п.п. 4.1. договору виконавець готує відповідні документ (Акти виконаних робіт), і подає їх для погодження замовнику у 2-х екземплярах. Замовник протягом одного робочого днів після фактичного огляду результатів виконаних робіт та отримання 2-х (двох) екземплярів Актів виконаних робіт має підписати Акт або падати в письмовій формі аргументовану відмову в їх підписанні, зазначивши причини відмови в прийняті робіт та дій необхідних для усунення таких причин.

Пунктом 10.1. договору визначено, що у випадку прострочення виконання робіт понад 10 днів, виконавець на вимогу замовника сплачує додатково штраф в розмірі 20% вартості несвоєчасного завершення виду робіт. У випадку прострочення виконання робіт понад 20 днів, замовник вправі в односторонньому порядку розірвати договір, а виконавець зобов`язаний в такому випадку повернути замовнику в повному обсязі отриману попередню оплату, сплачену за виконання даного виду робіт, та сплатити неустойку, передбачену договором.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і є чинним до виконання сторонами обов`язків за цим договором (п.п. 13.1. договору).

03.06.2020 сторонами у справі підписано Кошторис (а.с. 13), відповідно до якого вартість робіт складає 571500,00 грн., а строк виконання всіх передбачених Договором підряду робіт становить 12.09.2020.

Як зазначив позивач, на виконання умов договору ним сплачено відповідачу 625800,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 14-25).

Проте, відповідач в строки, обумовлені договором роботи не виконав, Акти приймання-передачі виконаних робіт не склав та не підписав, тобто передача виконаних робіт за договором не здійснена.

В послідуючому позивач направляв відповідачу претензії з вимогою негайно завершити роботи, передбачені договором підряду № 03/06-БП (а.с. 26-28).

25.06.2021 позивач направив відповідачу претензію за вх. № 22/061 від 22.06.2021, якою повідомив, що роботи згідно договору № 06/06-БП від 03.06.2020 відповідачем не виконані, тому розриває в односторонньому порядку договір та вимагає негайного повернення виплаченої за договором попередньої оплати в сумі 625800,00 грн. та штраф в сумі 125160,00 грн.

Відповідач жодним чином на дані претензії не відреагував.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, за змістом якої цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо у договорі та можуть бути узалежнені від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Із комплексного аналізу положень договору № 03/06-БП від 03.06.2020 суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги Цивільного кодексу України.

Визначення договору підряду міститься в частині 1 статті 837 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України доповнює характеристику договору підряду, вказуючи на те, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частинами 1-3 ст. 844 ЦК України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Згідно ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Разом з тим, ст. 849 ЦК України передбачає, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1). Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2). Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 3). Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4).

Правовий аналіз положень ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої ст. 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Матеріали справи, в даному випадку, не містять жодного доказу, підтверджуючого виконання робіт ні в повному обсязі, ні частково.

Тому, в даному випадку, позивач відмовився від договору № 03/06-БП від 03.06.2020 саме на підставі ч. 2 ст. 849ЦК України.

Частиною 2 статті 570 Цивільного кодексу України визначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, за приписами положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов`язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Відносно суми коштів, що підлягають поверненню, суд зазначає наступне.

Кошторис (а.с. 13), який є невід`ємною частиною договору визначає вартість робіт за договором 571500,00 грн. без ПДВ.

Слід відзначити, що сума вартості робіт згідно умов договору та законодавства передбачає підписання додаткових кошторисів.

Жодних доказів, підтверджуючих зміну вартості робіт суду не подано, за таких обставин, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає саме 571500,00 грн. попередньої оплати. В задоволенні вимоги щодо стягнення 54300,00 грн. попередньої оплати суд відмовляє.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем робіт за договором, а договір є розірваним в односторонньому порядку, вимога про стягнення грошових коштів у розмірі 571500,00 грн. сплачених коштів, є обґрунтованою.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що оплата згідно платіжного доручення № 3350 від 26.06.2020 в сумі 52250,00 грн. здійснена з зазначенням призначення платежу; "Оплата за роботи згідно рахунку № 8 від 26.06.2020", хоча жодних рахунків, виставлених виконавцем за договором № 03/06-БП від 03.06.2020 матеріали справи не містять.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 125160,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи наведені вище доводи щодо суми стягуваної попередньої оплати, суд вважає, що обґрунтованим до стягнення є штраф в сумі 114300,00 грн. (571500,00 грн. х 20%). В задоволенні вимоги щодо стягнення 10860,00 грн. штрафу суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2637,52грн. - основного боргу, 709,71 грн. - неустойки, 13,73грн. - інфляційних та 27,53грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє та припиняє провадження у справі в частині стягнення 200,00грн. основного боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Троїцького Володимира Васильовича ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіаксар" (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 11а кв. 156, ід. код 34586949) 571500,00 грн. основного боргу, 114300,00 грн. штрафу, а також 10287,00 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.11.22

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2- позивачу (рек.)

+ на ел. пошту:

3- відповідачу на юридичну адресу: 11700, м. Новоград-Волинський, вул. Малишка, 7 (рек.)

4- відповідачу на адресу фактичного проживання: АДРЕСА_2 (рек.)

+ на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1