номер провадження справи 34/84/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 Справа № 908/1591/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві судового засідання Кабак І.Ю., розглянувши матеріали справи № 908/1591/22

за позовом Фізичної особи підприємця Долгого Микити Євгеновича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 )

до відповідача: Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570 (вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094)

про припинення господарського зобов`язання

за участі уповноважених представників сторін:

від позивача: Ковальов Д.В., посвідчення № 519 від 22.04.2005

від відповідача: Якушев С.О., дов. № 7756-К-Н-О від 07.09.2021 (ВКЗ)

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Фізична особа підприємець Долгий Микита Євгенович з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про припинення господарського зобов`язання, яке виникло з кредитного договору № -КД-1 від 19.05.2021, внаслідок неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, яку жодна із сторін не відповідає, шляхом розірвання договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2022 вказану справу у передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2022 № 908/1591/22 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.10.2020 о 10 год. 40 хв.

Разом з позовною заявою, позивач подав заяву від 25.08.2022 (вх. № 10366/08-08/22 від 01.09.2022) про забезпечення позову у даній справі.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.09.2022 заяву про забезпечення позову у справі № 908/3591/22 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2022 № 908/1591/22 відмовлено в задоволенні заяви від 25.08.2022 (вх. № 10366/08-08/22 від 01.09.2022) Фізичної особи підприємця Долгого Микити Євгеновича про забезпечення позову у справі №908/1591/22.

В судовому засіданні 04.10.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд та підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Суд відкрив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1591/22. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд запитав про наявність клопотань. Представник відповідача заявив клопотання про відкладення судового засідання з метою ознайомлення із матеріалами справи.

За наслідками судового засідання 04.10.2022, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд відклав підготовче засідання у справі № 908/1591/22 на 20.10.2022 о 10 год. 15 хв.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.10.2022 № 908/1591/22 у зв`язку із погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі перенесено підготовче засідання на іншу дату. Зазначено, що дата, час та місце проведення якого будуть повідомлені додатково.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2022 № 908/1591/22 призначено підготовче засідання на 09.11.2022 о 11 год. 40 хв.

13.10.2022 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

17.10.2022 від позивача на адресу суду надійшов лист з додатком: договір про надання правової допомоги від 23.08.2022.

20.10.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 09.11.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд та підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Суд продовжив підготовче засідання з розгляду справи № 908/1591/22. Перевірив явку представників сторін. Суд оголосив про надходження вищевказаних документів, які прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Суд запитав думку представника відповідача щодо клопотання про залишення позову без розгляду. Представник відповідача підтримав вказане клопотання в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні. Розглянувши вказане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення. Суд запитав представника відповідача щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Представник відповідача не заперечив проти закриття підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За наслідками судового засідання 09.11.2022, на підставі ст. 185 ГПК України, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 22.11.2022 о 12 год. 40 хв. Запропоновано сторонам завчасно подати заяви про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 22.11.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/1591/22 по суті. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд запитав про наявність клопотань. Представники сторін повідомили суд про відсутність клопотань.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

22.11.2022 судом прийнято рішення, оголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2021 Фізичною особою ОСОБА_1 (далі позивач, позичальник) та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі відповідач, банк) укладено кредитний договір № -КД-1.

Згідно з розділу «А. ІСТОТНІ УМОВИ КРЕДИТУВАННЯ» кредитного договору ПриватБанк свої зобов`язання за цим договором виконав у повному обсязі та надав Позичальникові кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 041 976.08 грн. (один мільйон сорок одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість гривень 08 копійок) на наступні цілі: у розмірі 1 034 600 грн. придбання обладнання для шкільних їдалень та у розмірі 7376,08 грн. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього Договору з терміном повернення кредиту 01.05.2026 в обмін на зобов`язання Позичальника повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.16, 2.3.2 цього Договору, сплатити проценти за користування кредитом виконувати інші обов`язки за цим Договором.

Кредитні зобов`язання Позичальника перед ПриватБанком забезпечуються:

1) нотаріально посвідченим договором іпотеки № -ДІ-1/1 від 19.05.201 укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_2 . Іпотекодавцем надано іпотеку (згідно пункту 7 договору іпотеки): нежитлове приміщення та дві квартири, що розташовані у м. Мелітополь Запорізької області.

2) договором поруки № -ДП-1/1 від 19.05.2021, підписаний із використанням КЕП (п. 5.2 цього договору) між ПриватБанком та ОСОБА_1 як фізичною особою (файл/протокол перевірки/підтвердження міститься в матеріалах справи).

До того ж, 19.05.2021 ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» та ОСОБА_1 укладений електронний договір добровільного страхування майна, що є предметом іпотеки (застави). Загальна страхова сума за цим договором дорівнює 1 293 250.00 грн. (згідно пункту 5.7 цього договору).

Цільове призначення кредиту обумовлене діяльністю позивача, основними видами якої є діяльність у сфері харчування.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав позивачу кредит відповідно до умов договору. Позивач також до 24.02.2022 виконував умови договору належним чином, придбав визначене кредитним договором обладнання для забезпечення діяльності їдалень Опорного закладу освіти Приазовської селищної ради та двох філій. Саме з використанням придбаного обладнання позивач здійснював свою підприємницьку діяльність у сфері харчування та саме з фінансових результатів цієї діяльності сплачував кредит та виконував свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

25.02.2022 територія Приазовської селищної ради, як і всього Мелітопольського району, була окупована військами російської федерації внаслідок проведення так званої «спеціальної військової операції», а фактично - війни та вторгнення військ російської федерації на територію України.

Ці обставини, як стверджує позивач, є форс-мажорними (обставинами непереборної сили) та підтверджені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Відповідно до п.4 розділу III Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 75 від 25.04.2022 (зі змінами), Мелітопольська міська територіальна громада та Приазовська селищна територіальна громада віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Після початку окупації Мелітопольського району фактична діяльність навчальних закладів була блокована військовими окупантами, харчування дітей не здійснювалось. Доступ позивача до придбаного обладнання шкільних їдалень також був заблокований військовими окупантами, а саме: обладнання без оформлення будь-яких документів примусово вилучене окупантами у позивача та «націоналізоване» самопроголошеною окупаційною владою.

Не дивлячись на вказані обставини до червня 2022 року позивач, перебуваючи на окупованій території Мелітопольського району, повністю виконував умови кредитного договору за рахунок наявних запасів грошових коштів та неодноразово намагався повернути доступ до вилученого майна шкільних їдалень, придбаного за кредитні кошти, а також продовжити діяльність з харчування учнів з метою виконання умов кредитного договору. Однак, у зв`язку фактичним примусовим протиправним вилученням майна всі вимоги позивача залишені окупантами без уваги та хоч якогось реагування.

Позивач був вимушений виїхати на підконтрольну Україні територію з окупованої.

03.06.2022 позивач офіційно зареєструвався як внутрішньо переміщена особа в м.Запоріжжі і з цього часу жодною підприємницькою діяльністю змоги займатись не має, доступу до всього свого майна, яке залишилось на окупованій території, не має, як і не має жодного доступу і до вилученого окупантами майна, придбаного за кредитні кошти.

20.06.2022 позивач звернувся до банку з заявою про зупинення виконання зобов`язань у зв`язку з блокуванням доступу до придбаного за кредитні кошти майна до моменту звільнення території Мелітопольського району.

21.06.2020 позивач отримав від Банку лист з пропозицією реструктуризації кредиту, а також Банк повідомив, що «кредитні канікули за всіма продуктами Банку діяли у період з 24.02.2022 р. до 01.06.2022 р. З огляду на продовження воєнного стану Банк запропонував лояльні умови обслуговування кредитів у червні: не формує прострочень, не нараховує штрафів або пені.»

Також, 19.07.2022 позивач звернувся з заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області за фактом порушення встановлених правил та звичаїв ведення війни шляхом незаконного заволодіння майном невстановленими військовими російської федерації.

За вказаним фактом відомості 29.07.2022 внесені до ЄРДР за № 0001364 та позивач визнаний потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

І навіть за вказаних обставин позивач до моменту звернення до суду сплачував щомісячні платежі за кредитним договором з тих грошових коштів, які мав. Тобто, позивачем вчинені всі можливі дії з метою виконання зобов`язання за кредитним договором, однак таке виконання стало неможливим саме у зв`язку з розпочатою російською федерацією війною проти України, окупацією території Мелітопольського району, на якій позивач здійснював свою підприємницьку діяльність, та примусовим вилученням окупаційною владою майна, придбаного за кредитні кошти, яке використовувалось позивачем для здійснення підприємницької діяльності та виконання умов кредитного договору.

Предметом справи є вимога про припинення господарського зобов`язання, яке виникло з кредитного договору №-КД-1, укладеного 19.05.2021 позивачем (позичальник) та відповідачем (банк), внаслідок неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, шляхом розірвання зазначеного договору.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує таке.

Згідно з положеннями ст. ст. 6, 627 - 628, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 180 Господарського кодексу України випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що займаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплат гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між позивачем та відповідачем існують договірні відносини.

Відповідачем виконано умови кредитного договору № -КД-1 від 19.05.2021 та надано позивачем кредит у вигляді цільової невідновлювальної кредитної лінії на суму 1 041 976,08 грн.

Позивач, посилаючись на ст.ст. . 607, 651, 653 ЦК України, ст.ст. 188, 205 ГК України, та лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, просить суд припинити господарське зобов`язання, яке виникло з кредитного з кредитного договору № -КД-1 від 19.05.2021, внаслідок неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, яку жодна із сторін не відповідає, шляхом розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, висновки якої враховуються відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Листом вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14, 14№ Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 вказано, що статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що позивач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Позивач не надав доказів того, що наявні обставини, які перешкоджають суб`єкту господарювання взагалі здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

У матеріалах справи немає доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ФОП Долгого Микити Євгеновича за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за кредитним договором.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме позивача (фінансові документи).

Наявність форс-мажорних обставин (військові дії, окупація) є підставою лише для не застосування заходів відповідальності (сплата неустойки: пені та штрафів), але не є підставою для звільнення від виконання основного зобов`язання, для його припинення та розірвання кредитного договору.

Вищевказані форс-мажорні обставини можуть припинитися в будь-який час та момент: окупована територія може бути звільнена найближчим часом та ін.

Крім того, терміном повернення кредиту є 01.05.2026 року.

Верховний Суд у справі № 910/9258/20 наголошує на тому, що «форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ні обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконані зобов`язання».

Порушена у липні 2022 кримінальна справа за заявою позивача та визнання його потерпілим за фактом порушення встановлених правил та звичаїв ведення війни шляхом незаконного заволодіння майном невстановленими військовими російської федерації дає можливість для відшкодування збитків та відновлення порушених майнових прав позивача.

В матеріалах справи міститься Додаткова угода № 1 від 19.05.2021 до кредитного договору підписана із використанням КЕП (пункт 6) між ПриватБанком та Долгим М.Є. та укладена керуючись приписами Порядку надати фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва затвердженого Постановою КМУ від 24.01.2020 за № 28 (далі Порядок), адже Позичальник відповідає критеріям Порядку на отримання фінансової державної підтримки. Згідно з п. 4 підпункту 5 вказаної Постанови фінансова державна підтримка надається з метою фінансування суб`єктів підприємництва для запобігання російській агресії та подолання її наслідків, зокрема для задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, утворених відповідно до закону, та/або населення, постраждалого внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану, зокрема для переміщення підприємств з територій, що наближені до зони бойових дій або розташовані в ній, у безпечні регіони України.

Таким чином, ФОП Долгий М.Є. має можливість та право отримати державну підтримку та фінансування від держави України.

Твердження позивача про те, що він ..не веде жодної підприємницької діяльності не підтверджується випискою за його поточним рахунком № НОМЕР_2 за період з 01.07.2022 по 12.10.2022, відкритому у ПриватБанку.

Так, 17.09.2022 ФОП Долгий М.Є. здійснив платіж на користь TOB „ТТХ на суму 220 000,00 грн. з призначенням платежу „Без НДС, аванс згідно договору #16.09.2022/5 від 16.09.2022 та рахунку #154 від 16.09.2022 року.

06.10.2022 ФОП Долгий М.Є. здійснив платіж на користь ТОВ „ТТХ на суму 320 000,00 грн. з призначенням платежу „Без НДС, за шапки ТТХ олива згідно договору #2-ПР від 05.10.2022 р. та рахунку # 186 від 05.10.2022 року та інші платежі.

З наданої виписки за поточним рахунком Позивача № НОМЕР_2 вбачається й погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно підпункту 1.10 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ПК України) або на відсутність вини (ст. ст. 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України). Водночас необхідно мати на увазі, що за приписом ч. 3 ст. 550 ЦК України кредитор не має права на неустойку (в тому числі пеню та штраф) у разі, якщо боржник згідно із статтею 617 цього Кодексу не відповідає за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України та ст. 202 ГК України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однією з підстав припинення зобов`язання є неможливість його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України).

Відповідач повинен довести існування перешкод для належного виконання зобов`язання, що виникли в результаті обставин, за яких він при виявленні належної дбайливості не в змозі був виконати зобов`язання у строк встановлений договором (постанова ВС від 10.10.2018 № 910/9938/17).

Таким чином, припинення господарського/грошового зобов`язання за кредитним договором є неможливим, адже це зобов`язання забезпечено іпотекою, порукою, іпотечне майно застраховано на більшу суму, аніж воно коштує, позивач як потерпілий кримінальній справі може заявити цивільний позов та отримати відшкодування збитків, держава може надати йому фінансування і державну підтримку, строк виконав грошового зобов`язання встановлений кредитним договором ще не настав (01.05.2026). До того ж, ФОП Долгий М.Є. незалежно від наявності форс-мажорних обставин веде підприємницьку діяльність.

З огляду на зміст позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 02.12.2022.

Суддя А.О. Науменко