22.11.2022Справа № 910/7146/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрістар"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей Техноторг"
про стягнення 3 363 193,62 грн
від позивача: Гаврильченко Ю.О.
від відповідача: Шепілов О.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрістар» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей Техноторг» про стягнення 3 363 193,62 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків за Договором поставки №1502-2022С від 15.02.2022 у частині поставки оплаченого товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 3 363 193,62 грн, з яких сума попередньої оплати за товар у розмірі 2 966 567,60 грн та пеня у розмірі 396 626,02 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання.
У судовому засіданні 08.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні 08.11.2022 представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу.
14.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 суд ухвалив: призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 22.11.2022.
У судове засідання 22.11.2022 прибули представники сторін.
Представник позивача підтримав заяву про стягнення з відповідача судових витрат позивача на правову допомогу, представник відповідача проти задоволення заяви заперечив та просив зменшити розмір витрат.
У судовому засіданні 22.11.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/7146/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей Техноторг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрістар" основний борг у розмірі 2 966 567 (два мільйони дев`ятсот шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн 60 коп., пеню у розмірі 396 626 (триста дев`яносто шість тисяч шістсот двадцять шість) грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 50 447 (п`ятдесят тисяч чотириста сорок сім) грн 90 коп.

У ст. 244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Так, зокрема, у судовому засіданні 08.11.2022 позивачем було подано заяву, у якій зазначено, що докази понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення в даній справі.

Судом встановлено, що клопотання про долучення до матеріалів справи доказів щодо розміру судових витрат було направлено позивачем до суду за допомогою засобів поштового зв`язку 10.11.2022, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі № 910/7146/22, а відтак, позивачем дотримано визначені процесуальним законодавством строки.

У судовому засіданні 22.11.2022 відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якому зазначає про те, що позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, позивачем не подано до суду доказів співмірності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в заявленому розмірі, категорія даної справи не є складною, у результаті її розгляду позивачем було складено загалом чотири процесуальних документа, а тому витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню внаслідок їх неспівмірності та невідповідності принципу розумності та реальності адвокатських витрат.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Судом встановлено, що 25.07.2022 між адвокатом Гаврильченком Юрієм Олександровичем (надалі - Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрістар» (надалі - Клієнт) укладено Договір № 25/07 про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого Адвокат зобов`язується надати за дорученням Клієнта правову допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату гонорар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 3.1 Договору № 25/07 від 25.07.2022 за надання правової допомоги Клієнт протягом терміну і на умовах, визначених Додатковою Угодою до цього Договору, сплачує Адвокату гонорар.

Зі змісту Додаткової угоди від 10.11.2022 до Договору № 25/07 від 25.07.2022 вбачається, що за надання Клієнту правової допомоги у справі № 910/7146/22 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Апогей Техноторг» суми попередньої оплати за товар та пені за Договором поставки № 1502-2022С від 15.02.2022, Клієнт не пізніше 3-х календарних днів з моменту підписання Акту надання послуг сплачує Адвокату, згідно виставленого рахунку-фактури, гонорар в сумі 200 000,00 грн, ПДВ не передбачено.

Як вбачається з Акту надання послуг від 10 листопада 2022 року Адвокатом були виконані роботи (надані послуги) на загальну суму 200 000,00 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відтисками їх печаток без зауважень.

Відповідно до платіжного доручення № 22064 від 10.11.2022, Клієнт сплатив Адвокату 200 000,00 грн з призначенням платежу: «Сплата за адвокатський гонорар, зг.рах.№ 10/11 від 10.11.2022р., без ПДВ».

Повноваження Гаврильченка Ю.О. як представника ТОВ «Агрістар» підтверджуються ордером серії АХ № 1099268 від 01.08.2022 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ № 002252 від 01.08.2018, копії якого містяться в матеріалах справи № 910/7146/22.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Суд зазначає, що позивачем надано належні докази, які підтверджують обсяг та вартість наданої професійної правничої допомоги, поряд з цим, суд враховує, також, наступне.

Так, відповідач заперечуючи проти покладення на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу зазначає про те, що позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, позивачем не подано до суду доказів співмірності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в заявленому розмірі, категорія даної справи не є складною, у результаті її розгляду позивачем було складено загалом чотири процесуальних документа, а тому витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню внаслідок їх неспівмірності та невідповідності принципу розумності та реальності адвокатських витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення суми попередньої оплати за договором поставки та пені у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, дана справа не передбачає аналізу великої кількості документів, також, позов містить нескладні розрахунки штрафних санкцій (розрахунок пені здійснено за один період відносно суми попередньої оплати), з огляду на що, суд погоджується з доводами відповідача про те, що зазначена справа не є складною, а відтак, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 200 000,00 грн є неспівмірними.

Більше того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Так, детальним описом від 10.11.2022 визначено, що Адвокатом надано Клієнту наступні послуги: 1) аналіз та перевірка письмових доказів, наданих клієнтом на підтвердження дійсності та обґрунтованості позовних вимог до відповідача - 2 години, 8 000,00 грн; 2) підготовка позовної заяви від 01.08.2022, формування додатку (пакету документів) та відправлення до Господарського суду м. Києва з направленням її копії з доданими документами на адресу відповідача - 10 годин, 40 000,00 грн; 3) підготовка заяви від 22.08.2022 про участь в підготовчому судовому засіданні по справі № 910/7146/22 в режимі відео конференції поза межами приміщення суду та відправлення до Господарського суду м. Києва з направленням її копії на адресу відповідача - 2 години, 8 000,00 грн; 4) взяття участі 04.10.2022 в підготовчому засіданні Господарського суду м. Києва по справі № 910/7146/22 - 14 годин, 56 000,00 грн; 5) підготовка письмової заяви від 08.11.2022 про стягнення з відповідача понесених позивачем по справі № 910/7146/22 витрат на професійну правничу допомогу та подача до Господарського суду м. Києва - 1 година, 4 000,00 грн; 6) взяття участі 08.11.2022 в засіданні Господарського суду м. Києва з розгляду справи № 910/7146/22 по суті - 9 годин, 36 000,00 грн; 7) взяття участі 09.11.2022 в засіданні Господарського суду м. Києва з розгляду справи № 910/7146/22 по суті - 8 годин, 32 000,00 грн; 8) підготовка клопотання від 10.11.2022 про долучення до матеріалів справи № 910/7146/22 письмових доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу, формування додатку (пакету документів) та відправлення до Господарського суду м. Києва з направленням її копії з доданими документами на адресу відповідача - 4 години, 16 000,00 грн.

Тобто, на участь в одному підготовчому (судовому) засіданні у даній справі представником позивача витрачалося від 8 годин до 14 годин.

Суд враховує, що у частині першій статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19).

Суд зазначає, що з наданих позивачем доказів не вбачається відповідність витрат позивача (зокрема, щодо часу та вартості послуг адвоката щодо участі у судових засіданнях) критерію реальності адвокатських витрат (тобто, критеріям дійсності та необхідності), зважаючи, зокрема, на те, що явка у підготовче засідання не визнавалася судом обов`язковою.

Відтак, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши сукупність доказів щодо витраченого адвокатом часу на підготовку процесуальних документів у даній справі, участь адвоката у підготовчих (судових) засіданнях, характер спірних правовідносин у справі, ціну позову, зважаючи також на клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи не відповідність деяких витрат критеріям дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 200 000,00 грн підлягають покладенню на відповідача частково, а саме в розмірі 50 000,00 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей Техноторг" (03115, місто Київ, вулиця Генерала Вітрука, будинок 15, квартира 6; ідентифікаційний код: 42078823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрістар" (61124, місто Харків, вул. Матросова, будинок 1-А; ідентифікаційний код: 37189547) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.11.2022

Суддя Ю.В. Картавцева