УХВАЛА

м. Київ

29.11.2022Справа № 910/5953/17

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 70274946,74 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

11.04.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії у розмірі 70274946,74 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №910/5953/17, відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №910/5953/17 скасовано; справу №910/5953/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2021, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі №910/5953/17, позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованість у розмірі 70274946,74 грн та судовий збір у розмірі 984000,00 грн.

12.08.2021 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання рішення суду у справі №910/5953/17, яке набрала законної сили 20.07.2021.

17.09.2021 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла скарга, в якій заявник (боржник) просив суд визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виставлення та направлення в банківські установи платіжних вимог про примусове списання грошових коштів з рахунків Акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі №910/5953/17 в рамках виконавчого провадження ВП№66591737.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі №910/5953/17 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 відмовлено у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17 залишено без змін.

25.11.2022 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

У ч. 4 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Як встановлено судом, 17.09.2021 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла скарга, в якій заявник (боржник) просив суд визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виставлення та направлення в банківські установи платіжних вимог про примусове списання грошових коштів з рахунків Акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі №910/5953/17 в рамках виконавчого провадження ВП№66591737.

В обґрунтування поданої скарги скаржник (боржник) вказував на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підприємства залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» від 20.12.2016 доповнено Розділ III «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» пунктами 5-1 і 5-2 такого змісту: « 5-1. До проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановити мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств».

« 5-2. Мораторій на звернення стягнення на активи Товариства, встановлений згідно з пунктом 5-1 цього розділу, втрачає чинність після проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству, але не пізніше ніж через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції».

Крім того, вказаним законом були внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження«, а саме:

1) у Законі України «Про виконавче провадження» частину першу статті 34 доповнено пунктом 11 такого змісту: « 11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження»;

2) частину перш статті 35 після слів та цифр «у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8» доповнено цифрами « 11»;

3) розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 10-1 такого змісту: « 10-1. На період дії мораторію, встановленого згідно з пунктом 5-1 розділу III «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо звернення стягнення на активи публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження».

У поданій до суду скарзі скаржник (боржник) зауважив, що майно ДП «Донецька залізниця» розміщене на території проведення АТО і це є загальновідомим фактом, наявність якого дає право на захист інтересів Акціонерного товариства «Українська залізниця» за боргами ДП «Донецька залізниця» відповідно до встановленого законом мораторію.

Однак, незважаючи на встановлений мораторій, державним виконавцем було виставлено до банку Акціонерного товариства «Українська залізниця» (АТ «Ощадбанк») платіжну вимогу №66591737/1 від 09.09.2021 про списання грошових коштів у сумі 78385112,88 грн (призначення - стягнення коштів у сумі 71258946,74 грн згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі №910/5953/17, виконавчий збір у розмірі 7125894,67 грн та витрати у сумі 271,47 грн та вказані суми грошових коштів були списані з залізниці у повному обсязі.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17 у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі №910/5953/17 відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що пункт 11 частини 1 статті 34; пункт 10-1 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII; пункти 51 та 52 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 №4442-VI за змістом є такими, що не відповідають Конституції України (суперечить статтям 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій статті 129-1 Конституції України), тому суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у підпункті 5.1. пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-р/2020, та практики Європейського Суду з прав людини щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств.

Суд зазначив, що така причина як неможливість проведення інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна АТ «Укрзалізниця» як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств, могла спричинити певні затримки у виконанні рішень. Проте така затримка не може бути тривалою, оскільки фактично право доступу до суду обмежується таким чином, що сама суть права зведена нанівець.

При цьому, суд взяв до уваги, що рішенням суду у справі №910/5953/17 присуджено до стягнення грошові кошти, а спір у справі №910/5953/17 не стосується майна, яке знаходиться на непідконтрольній території. Крім того, договір, за яким виникла заборгованість у справі №910/5953/17, був укладений 20.10.2015, тобто через півтора року після того, як згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 було розпочато проведення антитерористичної операції.

За висновками суду, зважаючи на те, що держава, запровадивши мораторій на звернення стягнення на активи ПАТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями ДП «Донецька залізниця» фактично на невизначений строк, чітко не визначила механізм, який би забезпечив виконання судового рішення у цій справі протягом розумного строку, суд вважає, що втручання у майнові права стягувача та наявності легітимної мети, поклало на стягувача непропорційний тягар.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду у справі №910/5953/17 внаслідок прямої законодавчої заборони та одночасної відсутності ефективного засобу правового захисту прав стягувача є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 22.10.2021 Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17 та прийняти нове рішення, яким скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виставлення та направлення в банківські установи платіжних вимог про примусове списання грошових коштів в рамках виконавчого провадження ВП №66591737, відкритого на підставі наказу по справі №910/5953/17, задовольнити повністю.

Як встановлено судом, постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17 залишено без змін.

Однак, як вбачається з мотивувальної частини постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 у справі №910/5953/17, суд апеляційної інстанції керувався іншими мотивами під час перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції.

Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив, що проаналізувавши зміст скарги АТ «Українська залізниця» на дії органу ДВС щодо виставлення платіжної вимоги на примусове списання коштів, колегія суддів дійшла висновку, що її доводи зводяться фактично до незгоди боржника у ВП із бездіяльністю органу ДВС щодо незупинення виконавчого провадження у зв`язку з мораторієм на звернення стягнення на активи АТ «Українська залізниця».

Із матеріалів справи вбачається, що 04.10.2021 АТ «Українська залізниця» подало до Господарського суду міста Києва скаргу на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання органу ДВС зупинити вчинення виконавчих дій у рамках ВП№66591737.

Отже, як зазначив суд апеляційної інстанції, доводи боржника щодо безпідставного незупинення органом ДВС ВП№66591737, викладені в обґрунтування скарги, мають розглядатися судом саме у межах вищевказаної скарги від 04.10.2021.

Станом на дату прийняття даної постанови скарга АТ «Українська залізниця» від 04.10.2021 не розглянута.

У скарзі, що наразі розглядається, АТ «Українська залізниця» не заявляє вимогу про визнання неправомірної бездіяльності органу ДВС, яка, на його думку, полягає у незупиненні вчинення виконавчих дій у ВП№66591737 через дію мораторію, у той час, як суд розглядає скарги виключно у межах заявлених скаржником вимог.

Отже, як вказав суд апеляційної інстанції, за наявності відкритого на підставі наказу суду від 12.08.2021 у справі №910/5953/17 та незупиненого виконавчого провадження №66591737, дії державного виконавця щодо виставлення платіжної вимоги були правомірними та вчинялись у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення скарги АТ «Українська залізниця» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виставлення та направлення в банківські установи платіжних вимог про примусове списання грошових коштів з рахунків Акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 у справі №910/5953/17 в рамках виконавчого провадження ВП №66591737.

У мотивувальній частині постанови від 12.07.2022 у справі №910/5953/17 Північний апеляційний господарський суд зауважив, що скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» не підлягає задоволенню, однак з підстав, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відповідно до ч. 5 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині четвертій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Таким чином, оскільки Північний апеляційний господарський суд у постанові від 12.07.2022 у справі №910/5953/17 змінив мотивувальну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17, то виходячи з положень ч. 5 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється судом тієї інстанції, яким змінено судове рішення, тобто Північним апеляційним господарським судом.

Керуючись статтями 234, 320, 321 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» у прийнятті до розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17.

2. Заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/5953/17 повернути заявнику разом з доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Спичак