ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. Справа№ 911/277/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Кочурової Т.О.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива»

на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021, повний текст складено 27.01.2022

у справі № 911/277/21 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Фермерського господарства «Озерце»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива»

про стягнення 680 000 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2021 року Фермерське господарство «Озерце» (далі позивач) звернулось у Господарський суд Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (далі відповідач) про стягнення 680000 грн. відсотків за користування позиченими коштами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики від 09.02.2007, від 03.01.2010 № 03/01/10, від 07.04.2011 № 1, укладених між ПП «Газ буд Інвест» та відповідачем щодо сплати відсотків за користування позикою у строки визначені вказаними договорами, право вимоги належного виконання яких (зобов`язань) передано первісним кредитором позивачу згідно договору про відступлення права вимоги від 29.01.2018, укладеного між ПП «Газ буд Інвест» та позивачем, а також на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поворотної фінансової допомоги (позики) від 19.06.2017 № 3, укладеного між сторонами у справі, щодо сплати відсотків за користування позикою у строк визначений договором.

Доводи та заперечення відповідача.

Відповідач у відзиві на позов від 26.02.2021, зазначив, що заперечує факт отримання в позику коштів, відступлених згідно договору про відступлення права вимоги та правомірність укладення договорів позики від 09.02.2007, від 03.01.2010, від 07.04.2011 та звернувся до суду з позовом про визнання їх недійсними. Рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2020 у справі № 911/2157/19 визнано недійсними: договір позики № 1 від 07.04.2011, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Жоравське» та Приватним підприємством «Газ Буд Інвест», в частині надання позики у сумі 49000,00 грн.; договір про відступлення права вимоги від 29.01.2018, укладений між Приватним підприємством «Газ Буд Інвест» та Фермерським господарством «Озерце», в частині передачі новому кредитору права вимоги первісного кредитора до боржника згідно договорів позики б/н від 09.02.2007 на суму 556429,24 грн., № 03/01/10 від 03.01.2010 на суму 1450000,00 грн., від 07.04.2011 на суму 49000,00 грн. Ухвалюючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що є неукладеним: договір позики від 09.02.2007 - в частині надання позики у сумі 485429,24 грн., а договір позики № 03/01/10 від 03.01.2010 в цілому; тоді як договір позики № 1 від 07.04.2011 в частині надання позики у сумі 49000,00 грн. є недійсним. Крім того, суд дійшов висновку, що станом на момент укладення договору про відступлення права вимоги ПП «Газ Буд Інвест», як первісний кредитор, було наділене правом вимоги до СТОВ «Жоравське» лише у дійсному зобов`язанні згідно договору позики від 09.02.2007 в розмірі 243570,76 грн., тоді як решта прав вимоги за договорами позики № б/н від 09.02.2007 на суму 556429,24 грн., № 03/01/10 від 03.01.2010 на суму 1450000, 00 грн. та від 07.04.2011 на суму 49000,00 грн. у первісного кредитора були відсутні в силу того, що відповідне грошове зобов`язання у боржника не виникло з огляду на неукладеність договорів позики в частинах надання сум позики у вказаних розмірах, так і обставин припинення зобов`язання проведеним належним виконанням, а також обставин недійсності договору позики, на підставі якого таке зобов`язання виникло.

Також відповідач послався на порушення позивачем строків позовної давності.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №911/277/21 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на користь Фермерського господарства «Озерце» 496741 грн 52 коп. відсотків за користування коштами, 7 451 грн 12 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що обов`язок відповідача щодо сплати відсотків за користування позиченими коштами за договорами позики на суму 496741 грн 52 коп. підтверджений належними допустимими доказами та не сплачений відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 14.12.2021 у справі №911/277/21 скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у позові повністю.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального права.

Відповідач заперечує факт отримання в позику коштів, відступлених згідно договору про відступлення права вимоги та правомірність укладення договору позики від 09.02.2007, оскільки договір містить виправлення або ж є підробленим. Відповідач зазначає, що 23.09.2021 старостою Жоравського старостинського округу надано ТОВ «Жоравська Нива» копії документів належних СГ ТОВ «Жоравське», які були знайдені під час перебирання приміщень колишньої Жоравської сільської ради, а саме договір позики від 09.02.2007 та статут СГ ТОВ «Жоравське» від 2007 року. Під час співставлення наданого договору та договору, який міститься в даних матеріалах, було виявлено невідповідність п. 3.1, а саме строку надання позики, а також п. 6.1 щодо строку дії договору. У зв`язку з чим, у відповідача виникли сумніви у відповідності копії його оригіналу.

Апелянт також посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив оригінал договору позики від 09.02.2007, не призначив судову експертизу щодо виявлення ознак внесення в цей договір виправлень які стосуються строків його дії. Не врахував, що позов подано після закінчення строку позовної давності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022 року, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 постановлено витребувати у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/277/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ГПК України, до надходження матеріалів справи №911/277/21. Копію ухвали надіслано Господарському суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/277/21 залишено без руху, оскільки скаржником не надано доказів сплати судового збору у розмірі 3 405,00 грн, як за подання скарги на рішення суду першої інстанції.

03.06.2022 апелянт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» подало заяву про усунення недоліків та додано квитанцію №1285 від 27.05.2022 у розмірі 3405,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 виправлено арифметичну посилку, допущену в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 у справі №911/277/21 шляхом внесення відповідних змін. В абз. 11 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 замість слів «відповідач повинен сплатити судовий збір у розмірі 3 405,00 грн судового збору, та розраховується наступним чином: (2 270,00 грн*150%)» слід читати «відповідач повинен сплатити судовий збір у розмірі 15 300,00 грн судового збору, та розраховується наступним чином: (10 200,00 грн*150%)». В абз. 14 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 у справі №911/277/21 замість «запропонувати скаржнику надати докази сплати судового збору у розмірі 3 405,00 грн» слід читати «запропонувати скаржнику надати докази сплати судового збору у розмірі 15 300,00 грн». Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/277/21 залишено без руху. Встановити скаржнику новий строк для усунення недоліків, а саме протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали надати суду докази доплати судового збору у розмірі 11 895,00 грн.

28.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення від 16.06.2022 №1295 у розмірі 11895,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/277/21 та відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 15.08.2022. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 10.08.2022. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 10.08.2022. Явка учасників справи визнано необов`язковою.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи.

25.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» надійшло клопотання про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon», в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання 16.11.2022 о 13:20 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon» у справі №911/277/21. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду справи №911/277/21 в раніше призначеному судовому засіданні 16.11.2022 о 13:20 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Явка представників учасників справи.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива з`явився в судове засідання 16.11.2022 в в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon», а представник позивача - Фермерського господарства «Озерце» подав заяву про розгляд справи без його участі, яке задоволено колегією.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Між ПП «Газ Буд Інвест» (далі позикодавець) та СТОВ «Жоравське» (надалі перейменованим на ТОВ «Жоравська Нива») (далі позичальник) укладено договір позики від 09.02.2007 (далі - договір позики від 09.02.2007), відповідно умов якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику позику, а останній зобов`язується прийняти позику, використати за цільовим призначенням і повернути названу позику позикодавцеві у визначений цим договором строк. Позика в цьому договорі надається на довготривалий термін (п. 1.1 договору позики від 09.02.2007).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору позики від 09.02.2007 мета надання позики позичальнику для погашення заборгованості по кредитному договору № 010/02/-11/045 (зміни умов договору поруки № 010/02-11/045/03) перед бюджетом (державними органами), заробітної плати та придбання паливно-мастильних матеріалів для весняно-польових робіт, запасних частин. Сума позики становить за цим договором 800 (вісімсот) тисяч гривень.

Строк надання позики позичальнику - у день укладення даного договору, строк повернення - 10 (десять) років (п. 3.1 договору позики від 09.02.2007).

Згідно з п. 4.2 договору позики від 09.02.2007 позика надається під 20% річних, які виплачуються одночасно з поверненням позики у термін, визначений п. 3.1 договору, у кінці терміну дії договору чи в інший обумовлений сторонами строк, та які можуть бути зменшені (збільшені) у зв`язку з інфляційними процесами чи іншими взаємовідносинами.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте у будь-якому випадку до 20.02.2018 (п. 6.1 договору позики від 09.02.2007).

Між ПП «Газ Буд Інвест» (далі позикодавець) та СТОВ «Жоравське» (далі позичальник) було укладено договір позики від 03.01.2010 № 03/01/10 (далі - договір позики від 03.01.2010), відповідно до умов якого позикодавець передає у користування позичальнику грошові кошти в розмірі, що обумовлені цим договором та договором від 09.02.2007, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму грошових коштів у строк та на умовах цього договору (п. 1.1 договору позики від 03.01.2010).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору позики від 03.01.2010 розмір позики за договором становить 1450000 грн., з врахуванням інфляції та обезцінення грошових коштів. Цей договір є поворотним, відсотковим (20% річних).

Позика надана позичальнику на протязі 2007-2010 років як в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника, так і шляхом внесення готівки у касу підприємства та оплати боргів, підтвердженням чого є підписання даного договору (п. 3.1 договору позики від 03.01.2010).

Згідно з п. 4.1 договору позики від 03.01.2010 позика надається позичальнику за цим договором на термін до 20.02.2018.

Цей договір підписується сторонами та вважається укладеним з моменту підписання (п. 8.1 договору позики від 03.01.2010).

Між ПП «Газ Буд Інвест» (далі позикодавець) та СТОВ «Жоравське» (далі позичальник) укладено договір позики від 07.04.2011 №1 (далі договір позики від 07.04.2011), відповідно до умов якого за цим договором позикодавець передає у користування позичальнику грошові кошти в розмірі, що обумовлені цим договором та договорами позики від 09.02.2007, та 03.01.2010, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму грошових коштів у строк та на умовах цього договору (п. 1.1 договору позики від 07.04.2011).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору позики від 07.04.2011 розмір позики за цим договором становить 49000 грн. та за договорами від 09.02.2007, та 03.01.2010 - 1450000 грн. основного боргу з урахуванням інфляції та обезцінення грошових коштів. Цей договір є поворотним, відсотковим (20% річних).

Позика у розмірі 1450000,00 грн. надана позичальнику на протязі 2007-2010 років як в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника, так і шляхом внесення готівки у касу підприємства та оплати боргів, підтвердженням чого є підписання даного договору та перерахування додатково на протязі трьох місяців 49000 грн. (п. 3.1 договору позики від 07.04.2011).

Згідно п. 4.1 договору позики від 07.04.2011 позика надається позичальнику за договорами від 09.02.2007, 03.01.2010 та за цим договором на термін до 20.02.2018.

Цей договір підписується сторонами та вважається укладеним з моменту підписання (п. 8.1 договору позики від 07.04.2011).

Між ПП «Газ Буд Інвест», як первісним кредитором, та ФГ «Озерце», як новим кредитором, було укладено договір про відступлення права вимоги від 29.01.2018 (далі - договір про відступлення права вимоги), відповідно до умов якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги до боржника СТОВ «Жоравське» згідно з договорами позики № б/н від 09.02.2007 на суму 800000,00 грн., № 03/01/10 від 03.01.2010 на суму 1450000 грн., 07.04.2011 на суму 49000 грн. (далі основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором, у тому числі як основний борг так і належні відсотки та штрафні санкції.

Відповідно до п. 1.2 договору про відступлення права вимоги з цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 5.1 договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, тому, під час розгляду справ, судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Між ФГ «Озерце» (далі позикодавець) та СТОВ «Жоравське» (далі позичальник) було укладено договір поворотної фінансової допомоги (позики) від 19.06.2017 № 3 (далі - договір позики від 19.06.2017), відповідно до умов якого за цим договором позикодавець передає у користування позичальнику грошові кошти в розмірі 48000 грн., обумовлені цим договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму грошових коштів у строк та на умовах цього договору (п. 1.1 договору позики від 19.06.2017).

Згідно з п. 2.1, 2.2 договору позики від 19.06.2017 розмір позики за договором становить 48000 грн. Цей договір є поворотним, строковим.

Відповідно до п. 3.1, 4.1, 4.2. договору позики від 19.06.2017 позика надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника. Позика надається позичальнику за цим договором на термін один рік. Остаточною датою повернення позики за цим договором вважається 18.06.2018.

Пунктом 6.2 договору позики від 19.06.2017 передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення з будь-яких причин коштів згідно п. 4.2 договору понад 5 банківських днів, позичальник сплачує неустойку (штраф) у розмірі 200% отриманої суми позики та 20% річних за користування до дня повернення коштів.

Цей договір підписується сторонами та вважається укладеним з моменту підписання (п. 8.1 договору позики від 19.06.2017).

Звертаючись до суду з даним позовом ФГ «Озерце» вказало, що рішенням Господарського суду Київської області від 13.05.2019 у справі № 911/395/19 встановлено преюдиційні обставини наявності у відповідача перед позивачем боргу за договорами позики та відступлення права вимоги, акта про зарахування зустрічних зобов`язань. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 04.04.2018 між сторонами складено та підписано акт № 1 про зарахування зустрічних зобов`язань на виконання п. 9 договору, відповідно до якого сторони визнають, що орендар ФГ «Озерце» став кредитором відносно орендодавця СТОВ «Жоравське» (перейменованого у «Жоравська Нива») основного боргу згідно договорів: надання юридичних послуг на суму 1120000,00 грн.; фінансової допомоги (позики) 48000 грн.; позики 2250000 грн. та нарахованих відсотків і санкцій і домовились про зарахування частини цього боргу в рахунок орендних платежів. В зазначеному Акті сторони погодили, що зарахування буде здійснюватись щорічно у розмірі в залежності від суми нормативної оцінки та фактичного використання земельної ділянки орендарем ФГ «Озерце».

З урахуванням обставин, встановлених рішенням судів та реальними дійсними взаємовідносинами, залишковий борг, на який нараховуються відсотки за користування визначений позивачем у сумі 340000 грн. За 10 років відсотки складають 680000 грн., за стягненням яких позивач звернувся з даним позовом.

Також позивач в позовній заяві зазначає, що Господарським судом Київської області ухвалено рішення у справі № 911/2157/19 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на його користь суми основного боргу за договорами позики.

Відповідач заперечуючи факт отримання в позику коштів, відступлених згідно договору про відступлення права вимоги та правомірність укладення договорів позики від 09.02.2007, від 03.01.2010, від 07.04.2011 звернувся до Господарського суду Київської області в межах справи № 911/2157/19 з зустрічним позовом до ФГ «Озерце», ПП «Газ Буд Інвест» про визнання недійсними вказаних правочинів.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2020 у справі № 911/2157/19, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на користь Фермерського господарства «Озерце» 291570,76 грн. боргу. Визнано недійсними: договір позики № 1 від 07.04.2011, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Жоравське» та Приватним підприємством «Газ Буд Інвест», в частині надання позики у сумі 49000,00 грн.; договір про відступлення права вимоги від 29.01.2018, укладений між Приватним підприємством «Газ Буд Інвест» та Фермерським господарством «Озерце», в частині передачі новому кредитору права вимоги первісного кредитора до боржника згідно договорів позики б/н від 09.02.2007 на суму 556429,24 грн., № 03/01/10 від 03.01.2010 на суму 1450000,00 грн., від 07.04.2011 на суму 49000,00 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, суд, зокрема, дійшов висновку, що є неукладеним: договір позики від 09.02.2007 - в частині надання позики у сумі 485429,24 грн., договір позики № 03/01/10 від 03.01.2010 в цілому, договір позики від 07.04.2011 № 1 в частині надання позики в розмірі 1450000 грн.

Крім того, суд дійшов висновку, що станом на момент укладення договору про відступлення права вимоги ПП «Газ Буд Інвест», як первісний кредитор, було наділене правом вимоги до СТОВ «Жоравське» лише у дійсному зобов`язанні згідно договору позики від 09.02.2007 в розмірі 243570,76 грн., тоді як решта прав вимоги за договорами позики № б/н від 09.02.2007 на суму 556429,24 грн., № 03/01/10 від 03.01.2010 на суму 1450000 грн. та від 07.04.2011 на суму 49000 грн. у первісного кредитора були відсутні в силу того, що відповідне грошове зобов`язання у боржника не виникло з огляду як на обставину неукладеності договорів позики в частинах надання сум позики у вказаних розмірах, так і обставину припинення зобов`язання проведеним належним чином, а також обставину недійсності договору позики, на підставі якого таке зобов`язання виникло.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 31.08.2021 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на рішення господарського суду Київської області від 07.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі № 911/2157/19.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення 680000 грн. відсотків за користування позики за договорами позики від 09.02.2007, від 03.01.2010 № 03/01/10, від 07.04.2011 № 1, а також за договором поворотної фінансової допомоги (позики) від 19.06.2017 № 3.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом апеляційної інстанції перевірено розрахований судом першої інстанції розмір відсотків за користування коштами з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування відсотків за користування коштами та обставин встановлених рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2020 у справі № 911/2157/19.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що з урахуванням періоду нарахування, розмір відсотків за користування коштами, який підлягає стягненню складає 496741,52 грн. Такий розрахунок зроблено з урахуванням суми позики за договором позики від 09.02.2007 у розмірі 243570,76 грн та суми позики за договором поворотної фінансової допомоги (позики) від 19.06.2017 № 3 в розмірі 48000 грн.

Відповідач не надав доказів належного виконання своїх обов`язків.

Принцип належного виконання зобов`язання полягає у тому, що зобов`язання має виконуватися боржником відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться (стаття 526 ЦК України).

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд щодо розгляду доводів апеляційної скарги.

Колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги є аналогічними із доводами відповідача, які він висловів під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Узагальнені доводі апеляційної скарги зводяться до наступного.

Відповідач в апеляційній скарзі послався на те, що у матеріалах справи містяться два договори позики від 09.02.2007 (завірені копії), які відрізняються строком їх виконання, в той же час сторона позивача ухилилася від надання оригіналу договору для проведення експертизи. Відповідач наголошує, що строк дії договору позики від 09.02.2007 до 20 лютого 2008 року, а тому позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язань за договором позики від 09.02.2007 припинився 20 лютого 2008 року, а відтак крайнім строком звернення до суду із вимогою про стягнення відсотків за невиконання умов цього договору позики є саме 20 лютого 2011 року. Проте, позивач, як новий кредитор, звернувся з позовом 25 січня 2021 року, тобто з пропущеним терміном позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Щодо позовної давності.

Колегія вважає ці доводи необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 25.01.2021, що підтверджується штампом канцелярії суду на позовні заяві.

Як вбачається з п. 4.2 договору позики від 09.02.2007 позика надається під 20% річних, які виплачуються одночасно з поверненням позики у термін, визначений п. 3.1 договору, у кінці терміну дії договору чи в інший обумовлений сторонами строк, та які можуть бути зменшені (збільшені) у зв`язку з інфляційними процесами чи іншими взаємовідносинами.

Строк дії договору визначений в п. 6.1 договору позики від 09.02.2007, відповідно до якого цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте у будь-якому випадку до 20.02.2018.

Виходячи з умов наведених положень договору, днем сплати відсотків за договором позики від 09.02.2007 є 20.02.2018 включно, тобто в останній день строку дії договору.

Як вбачається з п. 4.2 договору поворотної фінансової допомоги (позики) від 19.06.2017 № 3 остаточною датою повернення позики за цим договором вважається 18.06.2018.

Пунктом 6.2 договору поворотної фінансової допомоги (позики) від 19.06.2017 № 3 передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення з будь-яких причин коштів згідно п. 4.2 договору понад 5 банківських днів, позичальник сплачує, зокрема, 20% річних за користування до дня повернення коштів.

Виходячи з умов наведених положень цього договору, останнім днем сплати відсотків є 23.06.2018 включно.

Позивач звернувся з даним позовом 25.01.2021, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України. Таким чином колегія не вбачає підстав для застосування ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Щодо строку дії договору позики від 09.02.2007.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що наявні підстави вважати, договір позики від 09.02.2007 містить виправлення або ж є підробленим, оскільки під час співставлення наданого старостою Жоравського старостинського округу договору позики від 09.02.2007 та договору, завірену копію якого надав позивач та яка міститься в матеріалах справи, було виявлено невідповідність п. 3.1, а саме строку надання позики, а також п. 6.1 щодо строку дії договору.

Колегія вважає ці доводи не доведеними.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики від 09.02.2007, на підставі якого позивачем заявлено вимоги у даній справі, зокрема в частині строку надання позики позичальнику з на 10 років та строку його дії до 20.02.2018, досліджувався під час розгляду справи Господарським судом Київської області № 911/2157/19.

Суд першої інстанції достатньо обґрунтовано зазначив, що наявність договору позики від 09.02.2007, укладеного між ПП «Газ Буд Інвест» та СТОВ «Жоравське» з іншим строком надання позики на 1 рік та строком дії договору до 20.02. 2008 не виключає існування договору позики від 09.02.2007, укладеного між ПП «Газ Буд Інвест» та СТОВ «Жоравське» зі строком надання позики позичальнику за таким правочином на 10 років та строку його дії до 20.02.2018, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги позивача у даній справі.

За вказаних обставин, посилання відповідача на те, що договір позики від 09.02.2007 містить виправлення або ж є підробленим не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують вимог позивача у даній справі.

З цього приводу заслуговують на увагу пояснення первісного кредитора - ПП «Газ буд Інвест», що викладені у листі від 02.12.2021 з якого вбачається, що між СГ ТОВ «Жоравське» та ПП «Газ буд Інвест» було підписано договір позики з терміном дії один рік, проте з врахуванням необхідності довгострокових відносин, ця редакція у цей же день була змінена на нову з терміном на 10 років, попередня (на один рік) знищена. На прохання ФГ «Озерце», ПП «Газ буд Інвест» надавалась діюча редакція договору позики терміном на 10 років (в наявних у нас копіях), а оригінал передавався разом з іншими матеріалами, при укладенні договору відступлення права вимоги. Оригінал цього договору та послідуючі договори позики, укладені в 2010 та 2011 роках (у яких були включені суми та умови договору позики 2007 року) досліджувались Господарським судом Київської області у межах розгляду справи 911/2157/19, де ПП «Газ буд Інвест» було стороною, та ніяких зауважень щодо редакцій з боку учасників не надходило. Підтвердженням дії редакції договору позики від 09.02.2007 та його виконанні є також надані ТОВ «Жоравська Нива» банківські виписки за 2015, 2016 рік, згідно яких частково позика поверталась саме у 10-літній термін дії.

Також суд першої інстанції, враховуючі обставини справи, обґрунтовано відхилив посилання відповідача на те, що оригінал договору, на підставі якого позивач просить нарахувати відсотки за користування коштами, відсутній, а сторона відповідача ставить під сумнів його правомірність то такий доказ не може братися судом до уваги не приймаються судом до уваги.

Згідно ч. 5, абз. 2 ч. 6 ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Зі змісту частини шостої статті 91 ГПК України випливає, що суд не повинен брати до уваги копію письмового доказу, якщо не подано його оригінал у разі, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу.

Положення частини першої статті 14 ГПК України визначають здійснення розгляду справ судом не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючі зазначені обставини аправи, відсутні підстави для призначення судової експертизи щодо встановлення ознак наявності виправлень у тексті договору.

Також суд першої інстанції, у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 25.10.2021 про призначення експертизи, з мотивів його безпідставності та неможливості призначення експертизи на стадії розгляду справи по суті, на якій таке клопотання подано.

Згідно з частиною першою-четвертою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, не лише позивач повинен доводити обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, але й відповідач (відповідачі) повинні довести свої заперечення проти позову.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш обґрунтованою. Відтак необхідним є не лише надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Правила щодо оцінки доказів закріплено у статті 86 ГПК України, згідно частини першої якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка доказів - це розумова, пізнавальна діяльність суду, яка полягає у дослідженні якісних і кількісних ознак зібраних доказів у конкретній справі. Закон не регулює порядок роздумів судді. Проте норми права встановлюють зовнішні умови, гарантії, які забезпечують істинність логічних висновків суддів.

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Враховуючи, що договір позики від 09.02.2007, укладеного між ПП «Газ Буд Інвест» та СТОВ «Жоравське» зі строком надання позики позичальнику за таким правочином на 10 років та строку його дії до 20.02.2018, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги позивача у даній справі, досліджувався під час розгляду Господарським судом Київської області у справі № 911/2157/19, в якій однією з позовних вимог було визнання такого правочину недійсним та у якій (позовній вимоги) було відмовлено, то суд у даній справі не може не брати такий правочин, який укладений зі строком надання позики позичальнику на 10 років та строку його дії до 20.02.2018 до уваги при вирішенні даного спору.

Зазначені обставини щодо суті правових відносин між сторонами та наявності боргу враховані судом після аналізу та дослідження сукупності належних та допустимих доказів. Вимоги процесуального закону застосовані правильно.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2021 у справі №911/277/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено, у зв`язку з відключенням електропостачання, - 02.12.2022.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

І.П. Ходаківська