ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року м.Дніпро Справа № 912/3562/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 (повний текст додаткового рішення складений 02.08.2022, суддя Коваленко Н.М.) у справі

№ 912/3562/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер", м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни, м.Кропивницький

про стягнення 120 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2022 у справі № 912/3562/19 позовні вимоги задовольнив повністю. Стягнув з ФОП Колісник К.С. на користь ТОВ "Маркхолдер" збитки у розмірі 120 000,00 грн, а також 1 921,00 грн судового збору.

03.05.2022 до господарського суду від позивача надійшла заява №б/н від 28.04.2022 про намір стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, якою останній просить прийняти вказану заяву, як заяву про намір стягнення витрат на правову (правничу) допомогу з відповідача у розумінні ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Додатковим рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 у даній справі стягнуто з Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд зазначив, що враховуючи надані докази на підтвердження вартості послуг адвоката та обґрунтованість їх у розмірі 10 000 грн, предмет позову, підготовлені адвокатом документи, господарський суд вважає підтвердженими понесені витрати на правничу допомогу у вказаному розмірі.

Не погодившись з зазначеним додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області, Фізична особа-підприємць Колісник Катерина Сергіївна, звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти нове рішення, яким вирішити питання про судові витрати ФОП Колісник К.С. та відмовити ТОВ «Маркхолдер» в задоволенні заяви про стягнення з ФОП Колісник К.С. витрат на правову допомогу. Розглянути справу № 912/3562/19 в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем заявлено клопотання про зупинення розгляду даної справи до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №922/1964/21. Суд першої інстанції зазначив, що правовідносини у справі № 922/1964/21 не є подібними правовідносинам у справі № 912/3562/19, що на думку скаржника є передчасним.

Також відповідач заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Проте, суд першої інстанції критично оцінив твердження відповідача про наявність підстав для зменшення витрат на правову допомогу та належним чином це не вмотивував.

До того ж, на думку скаржника всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 244, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України питання про судові витрати відповідача не вирішив.

Апелянт наголошує, що планує понести витрати на правничу допомогу в суму 45 000,00 грн., з яких розгляд справи в суду першої інстанції 25 000,00 грн, розгляд справи в суді апеляційної інстанції 10 000,00 грн., розгляд справи в суді касаційної інстанції 10 000,00 грн.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.08.2022 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Колісник Катерині Сергіївні у розгляді апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 у справі № 912/3562/19 з повідомленням (викликом) сторін. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 у справі № 912/3562/19. Розглянуто апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вважає її доводи безпідставними та необгрунтованими, такими, що є надуманими і не можуть бути підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Центральний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вже було зазначено вище, рішенням від 14.07.2022 господарський суд позовні вимоги задовольнив повністю. Стягнув з ФОП Колісник К.С. на користь ТОВ "Маркхолдер" збитки у розмірі 120 000,00 грн, а також 1 921,00 грн судового збору.

Додатковим рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 у даній справі стягнуто з Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.11.2021 у справі 910/7520/20).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2021 між Адвокатом Гриценко Юлією Вікторівною (Адвокат), з однієї сторони, та ТОВ " Маркхолдер" (Клієнт), з іншої сторони, (в подальшому разом іменуються "Сторони") уклали Договір №1 (далі - Договір) про надання правової допомоги про, згідно з п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнта.

Відповідно до р. 3, 4 Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань обома Сторонами за цим Договором. Договір може бути розірваний згідно вимог чинного законодавства України.

На визначення розміру заробітної плати Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта.

Гонорар Адвоката не може бути меншою, ніж встановлений чинним законодавством розмір мінімальної заробітною плати, на відповідний сплаті період.

Адвокат має право відмовитися від гонорару та виконувати доручення Клієнта на умовах PRO BONO.

Додатково Клієнтом сплачується Адвокату витрати у зв`язку із виконанням доручення, які підтверджуються документально, але не були включені до суми заробітної плати (гонорару).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Додатковою угодою №3 від 06.10.2021 визначено, що відповідно до п. 4.1 Договору в редакції Додаткової Угоди № 1 від 01.09.2021, Сторони визначили, що за супроводження судової справи №912/3562/19 за позовом ТОВ "Маркхолдер" до ФОП Колісник К.С. про стягнення збитків в розмірі 120 000,00 грн у зв`язку із незаконним використанням торгової марки "УКРЗОЛОТО", в суді першої інстанції - господарському суді Кіровоградської області (підготовка, подача, направлення заяв, клопотань, пояснень, заперечень, участь в судових засіданнях тощо) гонорар Адвокату є фіксованим і складає 10 000,00 грн. Гонорар сплачується Клієнтом протягом 30-ти днів з моменту підписання Сторонами Акта приймання-передачі наданих послуг за фактом надання правової допомоги. Гонорар за супроводження даної справи в апеляційній та касаційній інстанціях, визначається Сторонами окремою Додатковою угодою. Інші умови Договору, що не змінені цією Угодою залишаються без змін і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Дану Угоду складено в двох примірниках, по одному примірнику для кожної із сторін. Угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підтвердження факту надання послуг з правової допомоги сторонами підписано Акт від 15.07.2022 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №1 від 08.02.2021 відповідно до якого вбачається, що Сторони підтверджують надання Адвокатом Клієнту наступних послуг: здійснив супроводження цивільної справи №912/3562/19 за позовом за майновим позовом ТОВ "Маркхолдер" до ФОП Колісник К.С., про стягнення збитків у зв`язку із незаконним використанням торгової марки "УКРЗОЛОТО" у розмірі 120 000 грн в господарському суді Кіровоградської області, а саме: складено та подано 06.10.2021, 14.01.2022 заяви про поновлення провадження у справі; 10.02.2022 заяву про ознайомлення та ознайомлення з матеріалами справи; 11.02.2022 - заперечення проти клопотання Відповідача; 16.02.2022, 17.03.2022 - клопотання про відкладення справи, 25.04.2022, 15.06.2022, 05.07.2022 - клопотання про проведення с/з в режимі відеоконференції, 26.04.2022 - клопотання про поновлення строку та долучення доказів, 27.04.2022 - заява про намір стягнення витрат на правову допомогу, 23.06.2022 - заява про надання документів на ухвалу суду, 05.07.2022 - пояснення у справі; 14.07.2022 - письмова промова (дебати) у справі, 17.05.2022, 05.07.2022, 14.07.2022 - підготовка до судових засідань та участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, 15.07.2022 - підготовка та направлення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, детальний опис робіт (наданих послуг). Гонорар за надані послуги (виконані роботи) складає 10 000,00 грн.

Також, до вказаного акта надано детальний опис наданих послуг (робіт), в якому зазначено підготовка:

- 06.10.2021 та 14.01.2022, заява про поновлення провадження у справі, 2 години, 500 грн;

- 10.02.2022, заява про ознайомлення та ознайомлення з матеріалами справи, 2,5 години, 250 грн;

- 11.02.2022, заперечення проти клопотання відповідача, 3 години, 500 грн;

- 16.02.2022, 17.03.2022, клопотання про відкладення справи, 1,5 години, 150 грн;

- 25.04.2022, 15.06.2022, 05.07.2022, клопотання про проведення с/з в режимі відеоконференції, 2 години, 250 грн;

- 26.04.2022, клопотання про поновлення строку та долучення доказів, 3 години, 800 грн;

- 27.04.2022, заява про намір стягнення витрат на правову допомогу, 2 години, 250 грн;

- 23.06.2022, заява про надання документів на ухвалу суду, 1 година, 400 грн;

- 05.07.2022, пояснення у справі, 4 години, 1 000 грн;

- 14.07.2022, письмова промова (дебати) у справі, 4 години, 2000 грн;

- 17.05.2022, 05.07.2022, 14.07.2022, підготовка до судових засідань та участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, 10 годин, 3500 грн;

- 15.07.2022, заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, детальний опис робіт (наданих послуг), 2 години, 400 грн. Гонорар за надані послуги (виконані роботи) складає 10 000,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що адвокатом Гриценко Ю.В. надано послуги на виконання Договору №1 про надання правової допомоги від 08.02.2021 з Додатковою угодою №3 на загальну суму 10 000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Загальний розмір витрат на правничу допомогу заявлений позивачем становить 10 000,00 грн.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17).

Згідно з практикою Європейскього судлу з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Еast/West Аlliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Правова позиція, наведена вище, викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18 зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Отже, співставляючи вартість наданих юридичних послуг адвокатом в межах даної справі, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що заявлені позивачем до відшкодування судові витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн. відповідають критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмету спору та складності справи.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 року у справі № 912/3562/19.

Щодо ухвали суду від 28.07.2022 про відмову в зупиненні розгляду справи. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив законну та обґрунтовану ухвалу.

Стаття 228 ГПК України визначає виключні випадки, коли суд має право, але не зобов`язаний, зупинити провадження у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі №910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі №925/3/7, п. 40 постанови від 25.04.2018 у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі №923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п.6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц).

Проте, правовідносини у справі №922/1964/21 не є подібними правовідносинам у справі №912/3562/19.

У справі, що перебуває на перегляді в касаційному суді, відповідачем взагалі не поданий детальний опис робіт, а в Акті приймання правничої допомоги, не наведено розрахунок (детальний опис робіт).

Передаючи справу на розгляд Великої Палати, касаційний суд звернув увагу, що чинні процесуальні кодекси не вимагають від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання доказів щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, чи доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт. Від сторони не вимагають й наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу витратив адвокат на відповідні дії (див. постанови від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 20.12.2018 у справі №316/1923/16-а (2-а/316/41/17), від 18.05.2022 у справі №910/4268/21.

У справі №912/3562/19 представником Позивача такий розрахунок надано, як окремий документ і суд мав можливість дослідити всі надані докази в сукупності та надати їм відповідну оцінку.

Також, відмовляючи в задоволенні цього клопотання, суд першої інстанції врахував, що зупинення провадження у даній справі буде безпідставним і призведе до затягування строків розгляду спору і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Отже, законні підстави для зупинення провадження по даній справі - відсутні.

Щодо зменшення витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Жодного обґрунтованого доводу для зменшення витрат на правову допомогу, Відповідачем наведено не було. Посилаючись на те, що спір є незначної складності, водночас представник Відповідача зазначає розмір витрат, начебто, понесених Відповідачем у суді першої інстанції в сумі 25 000 грн.

Матеріалами справи встановлено, що представник позивача надав детальний опис наданих послуг (робіт), здійснених адвокатом Гриценко Ю.В. за договором №1 про надання правової допомоги від 08.02.2021 року (з урахуванням додаткової угоди №3 від 06.10.2021 року) під час супроводження господарської справи №912/3562/19.

В цьому описі зазначено, яка саме послуга була надана адвокатом, її вартість та час, витрачений адвокатом.

Також, мається відмітка про виконання послуги. Опис підписаний адвокатом та представником Позивача.

В додатковій угоді, якою визначено гонорар адвоката як фіксований, сторонами не обумовлювалися граничні кількість та обсяг послуг, що надаються адвокатом.

Сторонами угоди було визначено вартість послуг, що сплачується адвокату за супроводження даної справи в суді першої інстанції - в розмірі 10 000 грн..

В матеріалах справи маються копії документів: договору про надання правової допомоги, додаткових угод до нього, ордеру, свідоцтва адвоката, акт приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги та детальний опис послуг.

Таким чином, відсутні підстави для зменшення судових витрат.

Щодо вирішення питання про судові витрати, колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції у рішенні від 14.07.2022 року у даній справі вирішив питання щодо судових витрат і у відповідності до приписів ст.129 ГПК України судові витрати поклав на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. (ч.4 ст.129 ГПК України).

Оскільки судом позовні вимоги були задоволені повністю, то і судові витрати були стягнені з відповідача в повному обсязі: судовий збір в сумі 1 921 грн. та витрати на правову допомогу.

Крім цього, відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Матеріали справи свідчать про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача. Відповідно, підстав для відшкодування судових витрат відповідачу не вбачається. Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржникам вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені обставині, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, додаткове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Колісник Катерини Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 у справі

№ 912/3562/19 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.07.2022 у справі № 912/3562/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін