ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 Справа № 904/8911/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Центральної окружної прокуратура міста Дніпра, м.Дніпро в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, м.Київ

до Акціонерного товариства "Укрпошта", м.Київ

Третя особа без самостійних вимог на боці Позивача - Міністерство фінансів України,

м. Київ

про визнання правочину недійсним, повернення майна та скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права приватної власності

Представники:

Прокурор: Волкогон. Т.В., посвідчення № 058541 від 07.12.2020

Від Позивача: Шевченко О.В., адвокат

Від Відповідача: Висоцький Р.В., ордер № 1022078 від 26.11.2021, адвокат

Від Третьої особи: Наталич А.А., посвідчення № 610 від 28.11.2018, представник

Від Відповідача: Пахомова В.А., адвокат

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Центральна окружна прокуратура міста Дніпра, м.Дніпро в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України (далі-Позивач) 12.11.2021 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" (далі-Відповідач), в якому просить суд

визнати недійсним Акт передавання майна до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Укрпошта", що затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №240 від 05.07.2017, в частині включення до переліку об`єктів нерухомого майна, яке обліковувалось на балансі Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укрпошта" та передається до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта", будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро (№№ 116, 117, 118, 119, 120 у Додатку 5 до Акту передавання до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта", інвентарні номери 2516, 2517, 9031,9180, 2501);

скасувати державну реєстрацію права приватної власності Акціонерного товариства "Укрпошта" (ЄДРПОУ - 21560045) на будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м.Дніпро, загальною площею 4760,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), з одночасним припиненням речового права (номер запису про право власності-33820381 від22.10.2019, індексний номер рішення про державну реєстрацію - 49324728 від 24.10.2019);

зобов`язати Акціонерне товариство "Укрпошта" повернути державі в особі Міністерства інфраструктури України будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро;

стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 7945,00 грн (реквізити отримувача: 49044. м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UА0000291 в ДКСУ в м.Київ, код , код класифікації видатків бюджету - 2800);

про дату і час судового засідання повідомити Центральну окружну прокуратуру міста Дніпра та сторони у справі.

В обґрунтування позову Центральна окружна прокуратура міста Дніпра посилається на те, що зважаючи на наявність прямої законодавчої заборони на приватизацію будинку головпоштамту, розташованого по пр.Дмитра Яворницького, 62 у м.Дніпро, включення вказаного нерухомого майна до статутного фонду АТ "Укрпошта" суперечить вимогам ст. 86 Господарського кодексу України, що відповідно до ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання недійсним правочину - Акту передавання майна до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта", що затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №240 від 05.07.2017 в частині включення до переліку об`єктів нерухомого майна, що передаються до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта" будівель поштамту, що розташовані за адресою: пр-т Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро. Так, відповідно до ст.216 ЦК України Відповідач АТ "Укрпошта" має повернути будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро, державі в особі уповноваженого органу управління - Міністерства інфраструктури України.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

15.11.2021 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 07.12.2021 о 10:00год.

30.11.2021 на електронну адресу суду від Міністерства інфраструктури України надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

01.12.2021 канцелярією суду зареєстровано клопотання Міністерства фінансів України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

01.12.2021 канцелярією суду зареєстровано клопотання Відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

03.12.2021 ухвалами суд відмовив у задоволенні клопотання сторін про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

07.12.2021 ухвалою суд залучив Третю особу без самостійних вимог на боці Позивача - Міністерство фінансів України (01008, м.Київ, вул. Грушевського, 12/2, ) до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Позивача. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче судове засідання відкладено на 18.01.2022 на 14:30 год.

17.01.2022 представник Відповідача надіслав клопотання про допуск до судового засідання Пахомову В.А., як адвоката від Відповідача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" (арк.с. 72-74 Т.2).

18.01.2022 представник Відповідача надіслав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в порядку п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України (арк.с. 78-84 Т.2).

18.01.2022 ухвалою суд відклав підготовче засідання на 27.01.2022 об 16:00 год.

25.01.2022 канцелярія суду зареєструвала пояснення Дніпропетровської обласної прокуратури щодо необґрунтованості клопотання Відповідача про залишення позову прокурора без розгляду (в порядку ст. 42 ГПК України) (арк.с. 138-147 Т.2).

27.01.2022 ухвалою суд відмовив в задоволенні клопотання Відповідача про залишення позовної заяви Дніпропетровської обласної прокуратури без розгляду. Позовну заяву залишено без руху. Встановлено Дніпропетровській обласній прокуратурі строк для усунення недоліки позовної заяви, а саме: надати докази доплати судового збору на суму 687205,65 грн.

04.02.2022 канцелярія суду зареєструвала клопотання Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому прокуратура просить суд долучити до матеріалів справи як доказ здійснення доплати судового збору за подання позову в сумі 687205,65 грн платіжним дорученням №137 від 01.02.2022 року (арк.с. 184-185 Т.2).

04.02.2022 ухвалою суд призначив судове засідання на 17.02.2022 о 14:30год.

17.02.2022 канцелярія суду зареєструвала клопотання Відповідача про призначення судової експертизи (арк.с. 193-198 Т.2), в якому Відповідач просить суд призначити мистецтвознавчу експертизу облікової документації на будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м.Дніпро, на розгляд мистецтвознавчої експертизи поставити наступні запитання:

1) Чи належить об`єкт культурної спадщини - об`єкт нерухомого майна - будівлі поштампу по проспекту Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро / згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України / до культурних цінностей?

2) Чи є об`єкт нерухомого майна - будівлі поштамту по проспекту Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/ об`єктом культурної спадщини, а саме пам`яткою культурної спадщини згідно з документами, які містяться в обліковій документації ?

3) Чи можливо встановити культурну цінність об`єкту, що взятий під охорону держави як пам`ятки культурної спадщини відповідно до облікової документації на об`єкт культурної спадщини - будівлі поштамту по проспекту Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України?

17.02.2022 канцелярія суду зареєструвала клопотання Відповідача про витребування доказів судом у справі (арк.с. 199-218 Т.2).

17.02.2022 канцелярія суду зареєструвала клопотання Відповідача про залишення позову без розгляду у справі (арк.с. 219-226 Т.2).

17.02.2022 ухвалою суд відмовив Акціонерному товариству "Укрпошта" в задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду.

18.02.2022 прокуратура надала заперечення проти клопотання Відповідача про витребування доказів (арк.с. 248-256 Т.2).

22.02.2022 ухвалою суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 17.03.2022 об 14:30 год.

Судові засідання призначені з 24.02.2022 року не відбулися.

05.04.22 ухвалою суд призначив підготовче судове засідання на 03.05.22 об 14:30 год.

03.05.22 ухвалою суд призначив підготовче судове засідання на 02.06.22 об 14:30 год.

02.06.22 ухвалою суд відклав підготовче судове засідання на 05.07.22 об 10:30 год.

01.07.2022 Управлінням культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано витребуванні судом документи (арк.с. 85-181 Т.3).

05.07.2022 відкладено підготовче засідання на 04.08.2022 об 11:00 год.

04.08.2022 протокольною ухвалою розгляд справи відкладений до 11.08.22 о 12:00 год.

11.08.2022 протокольною ухвалою розгляд справи відкладений до 06.09.22 о 11:30 год.

06.09.2022 ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 22.09.2022 о 12:00год.

22.09.2022 ухвалою суд відклав розгляд справи по суті на 13.10.2022 о 14:30год.

13.10.2022 протокольною ухвалою оголошено перерву на 03.11.2022 о 15:00 год.

02.11.2022 представник Відповідача надав клопотання, в якому просить суд зупинити провадження у справі №904/8911/21 за позовом Центральної окружної прокуратура міста Дніпра в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України до Акціонерного товариства "Укрпошта" про визнання правочину недійсним, повернення майна та скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права приватної власності до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №914/2350/18(914/608/20). За результатами розгляду вказаного клопотання постановити вмотивовану ухвалу (арк.с. 50-52 Т.4).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, розглянувши клопотання про зупинення, суд вважає, що Відповідач не довів об`єктивну неможливість розгляду справи до розгляду справи №914/2350/18(914/608/20), оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні клопотання Відповідача про зупинення.

В судовому засіданні 03.11.2022 оголошено перерву до 16.11.2022 о 15:00 год.

В судовому засіданні 16.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

13.12.2021 представник Відповідача надіслав відзив на позов (арк.с. 3-19 Т.2), в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра, м.Дніпро в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України. Так, Відповідач у відзиві на позов зазначає про те, що у прокуратури відсутні підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в інтересах Міністерства інфраструктури України; відсутність державного та суспільного інтересу у даній справі; АТ "Укрпошта" є неналежним Відповідачем за пред`явленими позовними вимогами; передача до статутного капіталу АТ "Укрпошта", майна, яке на момент перетворення використовувалося УДППЗ Укрпошта не є приватизацією такого майна; акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта" не є правочином; пропуск прокурором встановленого законом строку на звернення до суду за захистом права.

14.12.2021 представник Позивача надав письмові пояснення щодо суті спору до справи (арк.с. 32-35 Т.2).

25.01.2022 канцелярією суду зареєстровано відповідь на відзив Дніпропетровської обласної прокуратури (арк.с. 119-147 Т.2).

25.01.2022 канцелярією суду зареєстровано пояснення Дніпропетровської обласної прокуратури щодо необґрунтованості клопотання Відповідача про залишення позову прокурора без розгляду (в порядку ст. 42 ГПК України) (арк.с. 138-147 Т.2).

17.02.2022 канцелярією суду зареєстровано письмові пояснення щодо позову керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра (арк.с. 189-191 Т.2).

22.02.2022 представник Третьої особи надала письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких просить суд врахувати дані письмові пояснення під час винесення рішення (арк.с. 4-7 Т.3).

13.10.2022 на електронну адресу суду надійшло пояснення Дніпропетровської обласної прокуратури (арк.с. 26-33 Т.4), в якому просить врахувати вказані пояснення під час розгляду справи по суті винести рішення про задоволення позову.

02.11.2022 представник Відповідача надав письмові пояснення щодо суті спору (арк.с. 42-49 Т.4), в яких просить суд долучити їх до матеріалів справи та врахувати їх під час розгляду справи

03.11.2022 представник Дніпропетровської обласної прокуратури надав письмові пояснення (арк.с. 62-64 Т.4), в яких просить суд врахувати їх під час розгляду справи по суті та винести рішення про задоволення позову.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Прокурор просить повернути у власність держави в особі Позивача Поштамт у м.Дніпрі, оскільки вважає, що спірне майно незаконно увійшло до статутного капіталу Відповідача.

Так, матеріали справи свідчать про таке.

Згідно з Реєстраційним посвідченням на домоволодіння, що належить державним, кооперативним і суспільним установам, підприємствам і організаціям, котре видало Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації 14.02.1997, Верховна Рада України є власником домоволодіння №62 по проспекту Карла Маркса (арк.с.24 Т.1).

Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2007 у справі №39/593-07, що набрало законної сили, визнано право державної власності в особі Міністерства транспорту та зв`язку України на об`єкти нерухомого майна - будівлі поштамту, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 62.

Указом Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство транспорту та зв`язку України реорганізовано шляхом утворення Міністерства інфраструктури України.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 11.11.2015 №465 «Про реорганізацію Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» у публічне акціонерне товариство». Пунктом 3 наказу від 11.11.2015 № 465 визначено, що статутний капітал ПАТ «Укрпошта» формується шляхом включення до нього вартості майна УДППЗ «Укрпошта», крім майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» припинено в результаті його перетворення у публічне акціонерне товариство «Укрпошта» на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 №56.

Зазначеним наказом державу в особі Міністерства інфраструктури України визначено як засновника та єдиного акціонера ПАТ «Укрпошта», затверджено статут товариства, закріплено, що ПАТ «Укрпошта» є правонаступником державного підприємства «Укрпошта», сформовано статутний капітал за рахунок майна, переданого згідно з Переліком необоротних активів УДППЗ «Укрпошта».

У подальшому наказом Міністерства інфраструктури України від 05.07.2017 №240 затверджено Акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта».

Перелік об`єктів нерухомого майна, яке обліковувалось на балансі Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та передається до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта», наведено у Додатку 5 до Акту передавання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 05.07.2017 №240.За №№ 116, 117, 118, 119, 120 у вказаному переліку зазначено будівлі поштамту, та прибудови до них, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро.

До спірних обставин, які призвели до виникнення спору і звернення прокурора до суду, поштамт знаходився на балансі Відповідача за правом господарського відання.

Відповідно до Закону України від 23.09.2008 №574-УІ «Про перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» будинок поштамту, що розташований за адресою: проспект Дмитра Яворницького (перейменовано з проспекту Карла Маркса на підставі розпорядження міського голови від 19.02.2016 №71-р), 62 у м.Дніпро включено до вказаного переліку.

22.10.2019 року на підставі Акту передавання майна до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (правонаступник Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта") від 05.07.2017, який Міністерство інфраструктури України затвердило наказом від 05.07.2017 №240, державний реєстратор виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області зареєстрував право приватної власності Акціонерного товариства "Укрпошта" на будівлі поштамту, площею 4 760,8 кв.м, що розташована за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м.Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) (арк.с. 52, 53 Т.1).

На момент звернення прокурора до суду будівлі поштамту є предметом договору іпотеки від 01.10.2021, що укладеного між іпотекодержателем в особі Міністерства фінансів України та іпотекодавцем в особі АТ «Укрпошта» з метою забезпечення належного виконання основного зобов`язання, визначених Договором від 16.11.2020 №13010-05/205, укладеного між Міністерством фінансів України, Міністерством інфраструктури України та АТ «Укрпошта» про погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань за Гарантійною угодою на виконання Кредитного договору від 16.112020 №51975, укладеного між АТ «Укрпошта» та Європейським Банком Реконструкції та Розвитку.

Прокурор зазначає, що відповідно до умов Договору іпотеки від 01.10.2021, у разі порушення АТ «Укрпошта» обов`язків, встановлених договором, призведе до звернення стягнення на предмет іпотеки.

Прокурор вважає, що оскільки поштамт є пам`яткою історії та архітектури місцевого значення, законом він включений до переліку пам`яток, що не підлягають приватизації, тому внесення цього об`єкту до статутного капіталу Відповідача є порушенням вимог статті 86 Господарського кодексу України, і що призвело до порушення права власності держави на спірне майно.

Відповідач вважає, що Прокурор неправильно визначив у спірних правовідносинах Позивача та Відповідача, Позивач безпосередньо передав майно за оспореним актом, а обставини спору не призвели до порушення інтересів держави, оскільки держава в особі Позивача є єдиним засновником Відповідача.

Отже, для вирішення спору необхідно встановити, чи належать речові права на спірне майно Позивачеві, чи порушені його права та охоронювані законом інтереси фактом спірної передачі поштамту до статутного капіталу Відповідача тощо.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд

при прийнятті рішення

5.1. Щодо належного Позивача

Відповідно до ст.1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" (введеного в дію з 21.09.2006) управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 4 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" до суб`єктів управління об`єктами державної власності віднесено, зокрема, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

Зокрема, ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" до повноважень міністерств, як уповноважених органів управління, віднесено:

- ведення обліку об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів (пункті 1);

- здійснення управління державним майном, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у державні акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, приймають рішення про подальше використання цього майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), у тому числі об`єктів, що не підлягають приватизації (пункт 16).

Після введення в дію Закону України "Про управління об`єктами державної власності" органом управління майновими правами на будівлі поштамту за адресою: м.Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 62, яка перебувала на балансі Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта, стало Міністерство інфраструктури України.

Отже Позивач (Міністерство інфраструктури України) є суб`єктом, який уповноважений управляти спірним майном. У зв`язку з цим питання повернення спірного майна до державної форми власності неможливо без участі Міністерства інфраструктури Українив в якості саме Позивача, в особі якого держава здійснює функції власника нерухомого майна.

На підставі викладеного суд вважає правильним визначення з боку Прокурора в якості Позивача у спірних правовідносинах - Міністерство інфраструктури України.

Аргументи Відповідача про те, що Позивач має бути відповідачем, оскільки за його участю передано спірне майно до статутного капіталу Відповідача, суд відхилює, оскільки речові права щодо спірного майна належать державі в особі виключно визначеного Прокурором Позивача.

Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (пункт 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19. від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20.

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19 суд касаційної інстанції зазначив про те, що той факт, що орган державної влади чи місцевого саморядування прийняв рішення, на підставі якого укладено оскаржуваний договір та є стороною цього договору не унеможливлює звернення до суду прокурором в його інтересах як позивача.

5.2. Дотримання прокурором порядку представництва в суді

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеним законом.

Відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до абзаців першого-третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (надалі - Закон) наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України визначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (постанова Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 902/594/20).

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Листами за №04/54-2597вих-21 від12.07.2021та №04/54-4302вих-21 від 20.09.2021 скерованими в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру»,Центральна окружна прокуратура міста Дніпра повідомила Міністерство інфраструктури України про встановлені порушення інтересів держави, що полягають у безпідставному вибутті з державної власності об`єкту нерухомого майна, що є пам`яткою культурної спадщини, яка не підлягає приватизації. Тим самим уповноваженому органу надано можливість здійснитизаходи з метою поновлення порушеного права держави.

Однак Міністерство інфраструктури України до цього часу відповіднізаходи не вжило, фактично обмежилося листуванням із АТ «Укрпошта», дії якого й призвели до порушень інтересів держави, що свідчить про те, що Міністерство, володіючи достатнім обсягом повноважень, не вживає заходів, спрямованих на усунення порушень інтересів держави та повернення до державної власності об`єкту нерухомого майна, що не підлягає приватизації відповідно до чинного законодавства України.

З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що прокурором дотримано встановленого законом порядку представництва в суді, правильно та обґрунтовано заявлено позов в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, який є органом державної влади, уповноваженим здійснювати права власності держави на спірне нерухоме майно та відповідно здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

5.3. Чи порушено права власника у спірних обставинах

Відповідно до п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 326 ЦК України визначено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Статтею 178 ЦК України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не с невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі.

Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Частиною 2 ст. 325 ЦК України передбачено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» 1992 року приватизацією державного майна є платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом з земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону.

Отже держава може розпоряджатися (відчужувати передавані у статутний фонд юридичної особи тощо) виключно тим майном, що підлягає приватизації, тобто таким, що не виключено або не обмежено в цивільному обороті.

Кореспондуючи положення встановлені частиною 1 статті 86 ГК України, якою забороняється використовувати для формування статутного (складеною) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу, забороняється.

Пунктом 36 ч. 1 ст. 85 Конституції України передбачено, що до повноважень Верховної Ради України належить затвердження переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, визначення правових засад вилучення державної власності.

Визначення обєктів, що не підлягають приватизації не можуть перебувати у приватній власності, вилучені з цивільного обігу, обмежені в обороті) є умовою дотримання конституційного режиму права власності на зазначені об`єкти.

Пунктом «б» ч. 2 ст. Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» встановлено, що до об`єктів загальнодержавного значення, що не підлягають приватизації, належать об`єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема пам`ятки, включені до переліку пам`яток, що не підлягають приватизації.

Перелік пам`яток, які не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України.

Відповідно до Закону України «Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» від 23.09,2008 № 574-УІ заборонено відчуження державного майна - пам`ятки історії будинку головпоштамту» що розташований на пр-ті Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро.

Отже спірне нерухоме майно - будівлі головпоштамту у м, Дніпро як пам`ятка культурної спадщини є обмежено оборотоздатним об`єктом цивільних прав, оскільки ця нерухома індивідуально визначена річ може належати виключно державі як учаснику цивільного обороту.

Відтак відповідно до ст. 178 ЦК України будівлі головпоштамту, що розташовані на пр-ті Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро не можуть не можуть передаватися до статутного фонду будь-якого підприємства, у тому числі державного акціонерного товариства.

Статус спірного об`єкту як майна обмеженого у цивільному обороті виключає можливість будь-якого розпорядження цим майном на весь час існування у нього такого статусу.

У свою чергу згідно з Додатком № 2 до Закону України від 07.07.1999 №847-XIV «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» УДППЗ «Укрпошта» відносилось до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані.

Прокурора також звертає увагу на те, що відповідно до розпорядження КМУ від 10.01.2002 №10-р «Про національного оператора поштового зв`язку» (із змінами, внесеними згідно з розпорядженнями КМУ №277-р від 25.04.2018 та №547-р від 17.07.2019) на акціонерне товариство «Укрпошта» покладено виконання функцій національного оператора поштового зв`язку. Вказане зумовило внесення цього підприємства з 13.07.2016 до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83. Наказом Міністерства Інфраструктури України №12 від 11.01.2019 затверджено політику власності акціонерного товариства «Укрпошта», відповідно до якої на виконання ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» товариство як національний оператор поштового зв`язку віднесено до об`єктів, які є необхідними для виконання державою своїх основних функцій, забезпечення обороноздатності держави, об`єктів права власності Українського народу та майна, що становить матеріальну основу суверенітету України, та відповідно не підлягає приватизації. Таким чином майно Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», безпосередньо пов`язане зі здійснення ним своїх функцій як національного оператора поштового зв`язку, до якого, зокрема, належать будівлі поштових відділень, є об`єктами, які необхідні для виконання державою своїх основних функцій, забезпечення обороноздатності держави та становлять матеріальну основу суверенітету України. А будівлі головпоштамту у м. Дніпро як пам`ятка культурної спадщини, що не підлягає приватизації, та майно державного підприємства, що не підлягає приватизації, не могли бути включені до статутного фонду АТ «Укрпошта», оскільки не могли вибувати з державної власності, і мали бути закріпленими за новоствореним товариством виключно на праві господарського відання.

Отже включення Міністерством інфраструктури України до переліку об`єктів нерухомого майна, яке обліковувалось на балансі Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» та передається до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта», будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро (№№: 116, 117, 118, 119, 120 у Додатку 5 до Акту передавання до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта», інвентарні номери 2516, 2517, 9031, 9180, 2501) відбулося всупереч прямих заборон, визначених уст. 86 ГК України, ст. 178 ЦК України, ч.ч. 2, 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» та Закону України «Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації».

За своєю правовою природою Акт передавання до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта» - є одностороннім правочином, вчиненим Міністерством інфраструктури України як органом уповноваженим державою на управління державним майном УДППЗ «Укрпошта», який у подальшому став підставою для реєстрації права приватної власності на це майно за ПАТ «Укрпошта». Тобто відбулося фактичне вибуття із власності держави майна, яке відповідно до законодавства України може перебувати виключно у державній власності.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.ч 1,2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, с нікчемним.

Верховний Суд у постанові від 13.01,2022 у справі №908/3736/15 зазначив, що до правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, відносяться: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочнни, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016 у справі №6-1528цс15, аналізуючи приписи ст.228 ЦК України, також зазначив, що виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемник правочинів. Цивільний кодекс України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

Таким чином, публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Аналогічні висновки відображено і у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №910/4932/19, від 10.03,2020 у справі №910/24075/16, від 31.10.2019 у справі №461/5273/16.

Заборонена законом передача державного майна - пам`ятки архітектури національного значення, що не підлягає приватизації, у статутний фонд акціонерного товариства, призвела до позбавлення держави права власності на це майно та потягла за собою зміну форми власності щодо нього з державної на приватну. Зазначене свідчить про порушення публічного порядку, і тому такий правочин є нікчемним на підставі статті 228 ЦК України.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оснорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, що прямо визначено абзацом першим частини другої статті 215 ЦК України. Отже якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочнну, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (пункт 72), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 95)).

Відтак у разі, коли сторона правочину вважає його нікчемним, вона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи вимоги його нікчемністю.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовчязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).

За змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним із таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення первісного стану у фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

За недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочшюм, залишається у його сторони.

Таким чином, враховуючи той факт, що АТ «Укрпошта» отримала та зареєструвала за собою право власності на будівлі та споруди за адресою: м, Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 62 на підставі нікчемного правочину у відповідній частині, це майно має бути повернуте дійсному власнику - державі в особі уповноваженого нею органу - Міністерства інфраструктури України, який правомірно визначено з боку ПрокурораПозивачем у справі.

Законом України «Про приватизацію державного майна», передача державного майна до статутного фонду акціонерного товариства, створеного шляхом корпоратизації державного підприємства, не є способом його приватизації.

Крім того, за ч. 5 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного майна» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при перетворенні державного підприємства в акціонерне товариство воно стає правонаступником підприємства, що приватизується.

Отже до створюваного акціонерного товариства в силу правонаступництва переходять права та обов`язки, які мало державне підприємство, у тому числі й обсяг майнових прав на державне майно. Таким чином державне майно, яке закріплювалося за державним підприємством на праві господарського відання, перебуває у створюваного акціонерного товариства на праві господарського відання. Такий висновок узгоджується з положеннями ст. 136 ГК України, згідно з якою право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, у тому числі акціонерного товариства.

Враховуючи, що АТ «Укрпошта» не набула на законних підставах права власності на спірне майно, з метою усунення перешкод у реалізації державою своїх повноважень власника щодо цього майна, підлягає скасуванню державна реєстрація права приватної власності АТ «Укрпошта» на будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), з одночасним припиненням речового права, як така, що проведена без відповідної правової підстави.

Аргументи Відповідача про те, що держава залишається засновником Відповідача, якому належать 100% корпоративних прав і що, на його думку, спростовує наявність факту порушення інтересів держави, суд вважає необґрунтованим з огляду на те, що корпоративні та речові права - це різні правові інститути, що мають різне правове регулювання. При цьому Закон містить пряму і чітку заборону для внесення до статутного капіталу будь-якого господарського товариства майна, що не підлягає приватизації. Незаконна зміна форми власності на спірне майно це факт, який сам по собі є свідченням порушення прав власника на це майно, яким є держава.

Згідно зі ст.318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст.2 ЦК України держава як суб`єкт публічного права є учасником цивільних відносин. Отже, право власності держави на відповідні об`єкти нерухомого майна охороняється законом.

Аргументи сторін щодо того, чи можна вважати спірний об`єкт нерухомості відповідною пам`яткою культурної спадщини, суд вважає таким, що не підлягає доведенню у цій справі, оскільки правовий режим цього майна визначений Законом України від 07.07.1999 №847-XIV «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

5.4. Чи правильно обраний спосіб захисту порушеного права.

Згідно зі ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що правочин з передачі спірного майна до статутного фонду Відповідача є нікчемним, у зв`язку з цим суд вимоги Прокурора про визнання акту передачі майна недійсним вважає невірно обраним способом захисту, тому в цій частині суд відмовляє у позові.

Відповідно до ч.3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже оскільки матеріалами справи доводиться неправомірне вибуття з володіння держави спірного об`єкту нерухомості і неправомірне придбання Відповідачем спірного майна у складі статутного капіталу та у приватну власність, державна реєстрація таких прав підлягає скасуванню, а речові права Позивача - поновленню .

В частині вимог про припинення речового права (номер запису про право власності-33820381 від 22.10.2019, індексний номер рішення про державну реєстрацію - 49324728 від 24.10.2019) суд відмовляє у задоволенні, оскільки за положеннями статті 26 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Отже вирішення цього питання саме судом закон не вимагає

5.5. Щодо застосування строку позовної давності

Заява Відповідача про застосування за позовом прокурора строку позовної давності, який за твердженням Відповідача пропущений, не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже оскільки акт передачі спірного майна до статутного капіталу Відповідача складено 05.07.2017, речові права на нього зареєстровані в єдиному державному реєстрі 22.10.2019, позов подано 12.11.2021, суд дійшов висновку, що строк позовної давності прокурор не пропустив. Слід зазначити, що з 12.03.2020 в Україні введено карантин і на цю дату загальний строк позовної давності за позовом ще не сплинув, тому на момент звернення прокурора до суду - 12.11.2021, під час діючого в країні карантину, строк позовної давності не скінчився.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і тому підлягають задоволенню. В частині вимог про припиненням речового права (номер запису про право власності-33820381 від 22.10.2019, індексний номер рішення про державну реєстрацію - 49324728 від 24.10.2019) суд відмовляє у задоволенні, оскільки за положеннями статті 26 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Щодо визнання недійсним Акту передавання майна до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Укрпошта", що затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №240 від 05.07.2017, в частині включення до переліку об`єктів нерухомого майна, яке обліковувалось на балансі Дніпропетровської дирекції УДППЗ "Укрпошта" та передається до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта", будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у м. Дніпро (№№: 116, 117, 118, 119, 120 у Додатку 5 до Акту передавання до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта", інвентарні номери 2516, 2517, 9031,9180, 2501) суд відмовляє, оскільки спірний правочин є нікчемним.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Центральної окружної прокуратура міста Дніпра, м.Дніпро в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, м.Київ до Акціонерного товариства "Укрпошта", м.Київ задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності Акціонерного товариства "Укрпошта" (ЄДРПОУ - 21560045) на будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у місті Дніпро, загальною площею 4760,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), індексний номер рішення про державну реєстрацію - 49324728 від 24.10.2019).

Зобов`язати Акціонерне товариство "Укрпошта" (01001, м.Київ, вул.Хрещатик, 22, ) повернути державі в особі Міністерства інфраструктури України будівлі поштамту, що розташовані за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 62 у місті Дніпро.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м.Київ, вул.Хрещатик, 22, ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UА0000291 в ДКСУ в м.Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у сумі 4540,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору щодо забезпечення позову у розмірі 1135,00 грн.

В решті позову відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з раптовими та екстреними

вимкненнями електроспоживання в суді

повне рішення складено 30.11.2022

Суддя Н.Б. Кеся