РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.11.2022Справа № 910/7198/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ"

до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "АТОМПРОЕКТІНЖИНІРИНГ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ"

про стягнення 1808653,36 грн

за участю представників:

від позивача: Заторська О.А.

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "АТОМПРОЕКТІНЖИНІРИНГ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" про стягнення 1808653,36 грн. заборгованості, з яких: 1 458 799,19 грн - основна заборгованість, пеня у сумі 124478,12 грн, 3% річних у сумі 40400,58 грн, інфляційні втрати у сумі 176975,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №810-22/30-146-04-19-001 від 12.11.2019 на виконання робіт: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Виконання додаткових робіт із збирання, проведення транспортно-технологічних операцій, підключення обладнання до систем енергоблоку АЕС для забезпечення виконання пусконалагоджувальних робіт обладнання ЦСВЯП на ВП РАЕС, ВП ХАЕС та ВП ЮУАЕС (ДК 021:20-5 Інженерні та будівельні роботи).

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.08.2022 залишив без руху зазначену вище позовну заяву.

17.08.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 13.10.2022.

13.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 13.10.2022 підготовче засідання у справі відкладено на 03.11.2022.

23.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

03.11.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про розмір заборгованості.

03.11.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення нарахованої позивачем суми неустойки (пені).

Протокольною ухвалою від 03.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.11.2022.

10.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфенції поза межами приміщення суду.

18.11.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про розмір заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфенції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Представник відповідача у судове засідання 24.11.2022 не з`явився. Про розгляд справи по суті відповідач був повідомлений, що підтверджується розпискою про дату судового засідання.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 24.11.2022 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні 24.11.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладений договір № 810-22/30-146-04-19-00133 від 12.11.2019 на виконання робіт: ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Виконання додаткових робіт із збирання, проведення транспортно-технологічних операцій, підключення обладнання до систем енергоблоку АЕС для забезпечення виконання пусконалагоджувальних робіт обладнання ЦСВЯП на ВП РАЕС, ВП ХАЕС та ВП ЮУАЕС (ДК 021:20-5-Інженерні та будівельні роботи).

Позивач стверджує, що належним чином виконував взяті на себе зобов`язання з виконання відповідачу обумовлених договором робіт, у той час як відповідач оплату за договором у повному обсязі не здійснив.

Заборгованість відповідача по договору станом на час звернення позивача до суду із цим позовом становить 1 458 799,19 грн.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за договором позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 124478,12 грн, 3% річних у сумі 40400,58 грн та інфляційні втрати у сумі 176975,47 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що сума заборгованості ДП "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" по договору становить 1 458 799,19 грн, однак, відповідач докладає зусиль щодо здійснення оплати заборгованості та вживає всіх можливих заходів для недопущення господарського правопорушення. Відповідач наголошує, що в умовах широкомасштабної збройної агресії РФ проти України зменшився рівень розрахунків за електричну енергію, а компанія недоотримала вигоду через скорочення обсягів виробництва електричної енергії на суму близько 34,4 млрд грн. Також за доводами відповідача, ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" включено до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави та у відповідності до ст. 5 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" зобов`язано в пріоритетному порядку забезпечити фінансування заходів із підтримання та підвищення безпеки АЕС.

За доводами відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а тому нарахована позивачем пеня не підлягає стягненню.

Також відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 90%, посилаючись на таке: прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних робіт за договором не завдало позивачу збитків; відповідач не ухиляється від сплати заборгованості; ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" перебуває у складному фінансовому становищі; у зв`язку збройною агресією РФ проти України, окупацією Запорізької АЕС, ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" за перше півріччя 2022 року завдано понад 4.76 млрд грн збитків.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

12.11.2019 між Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ" (позивач, підрядник) та Державним підприємством "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі Відокремленого підрозділу "АТОМПРОЕКТІНЖИНІРИНГ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (відповідач, замовник) був укладений договір № 810-22/30-146-04-19- 00133 на виконання робіт: ДСТУ Б.Д.1.1 -1:2013 Виконання додаткових робіт із збирання, проведення транспортно-технологічних операцій, підключення обладнання до систем енергоблоку АЕС для забезпечення виконання пусконалагоджувальних робіт обладнання ЦСВЯП на ВП РАЕС, ВП ХАЕС та ВП ЮУАЕС (ДК 021:20-5-Інженерні та будівельні роботи) (далі - договір) та згодом підписані додаткові угоди: № 1/30-146-04-19-00133 від 23.03.2020 року та № 2/30-146-04-19-00133 від 24.11.2020 року.

Відповідно до п.1.1 договору підрядник бере на себе зобов`язання виконати додаткові роботи із збирання, проведення транспортно-технологічних операцій, підключення обладнання до систем енергоблоку АЕС для забезпечення виконання пусконалагоджувальних робіт обладнання ЦСВЯП на ВП РАЕС, ВП ХАЕС та ВП ЮУАЕС (далі - роботи), а замовник бере на себе зобов`язання прийняти виконанні роботи і оплатити їх

Перелік робіт, технічні, економічні та інші вимоги до робіт, які є предметом договору, визначаються обсягами додаткових робіт (додаток № 1), що є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору).

Договірна ціна та порядок її визначення наведено у додатку № 4 (договірна ціна з розрахунками), що є невід`ємною частиною цього договору (п.3.2. договору).

Згідно із п.3.1. договору із внесеними в нього змінами, викладеними в додаткових угодах, сторони погодили остаточну вартість робіт, яка вказана в додатку № 3 та додатку №4 до договору та складає - 4 650 507,08 грн, крім того ПДВ 20% складає 930 101,42 грн, разом з ПДВ - 5 580 608,50 грн.

У відповідності до п.3.6 договору оплата робіт здійснюється замовником за фактом виконання робіт протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів після підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі виконаних робіт та/або актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в і довідки про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3 та/або акту приймання-передачі ТМЦ з видатковою накладною.

Відповідно до п.7.4 договору за прострочення оплати виконаних робіт. Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не сплачених в строк робіт за кожен день прострочення.

На виконання умов договору підрядником (позивачем) було виконано роботи, а замовником прийнято робіт на загальну суму 5 347 157,13 грн, що підтверджується відповідними Актами приймання-передачі виконаних робіт, актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3 з листопада 2019 по січень 2021 року, актом №1 від 10.12.2020 приймання-передачі устаткування та видатковою накладною № 203 від 10.12.2020 на суму 913 145,00 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату заборгованості у сумі 3 888 357,94 грн, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача по договору станом на час звернення позивача до суду із цим позовом становить 1 458 799,19 грн.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем здійснено нарахування пені у сумі 124478,12 грн (за період з 06.03.2021 по 06.09.2021), 3% річних у сумі 40400,58 грн (за період з 06.03.2021 по 23.02.2022) та інфляційні втрати у сумі 176975,47 грн (нараховані за березень 2021 року - лютий 2022 року включно).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наданим позивачем у матеріали справи Актами приймання-передачі виконаних робіт, актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3 з листопада 2019 по січень 2021 року, актом №1 від 10.12.2020 приймання-передачі устаткування та видатковою накладною № 203 від 10.12.2020 підтверджується факт виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт на суму 5 347 157,13 грн.

Акти приймання-передачі виконаних робіт, акти приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та видаткова накладна підписані представниками позивача та відповідача без зауважень та заперечень.

Виходячи з наведених вище приписів процесуального закону, враховуючи положення договору суд дійшов висновку, що надані позивачем акти та видаткова накладна, які є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що фіксують факт здійснення господарської операції, відповідають вимогам статті 9 вказаного Закону України, Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п.3.6 договору оплата робіт здійснюється відповідачем за фактом виконання робіт протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів після підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі виконаних робіт та/або актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в і довідки про вартість виконаних робіт та витрати за формою КБ-3 та/або акту приймання-передачі ТМЦ з видатковою накладною.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджено матеріалами справи відповідач здійснив часткову оплату за виконані роботи у сумі 3 888 357,94 грн, у зв`язку із чим, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача по договору станом на час звернення позивача до суду із цим позовом становить 1 458 799,19 грн.

У той же час, як встановлено судом, після звернення позивача з відповідним позовом до суду, відповідач у період з 27.09.2022 по 15.11.2022 здійснив оплату заборгованості у сумі 1 458 799,19 грн, що підтверджується наданими позивачем у матеріали справи копіями банківських виписок.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Ураховуючи, що предмет спору в частині позовних вимог про стягнення суми заборгованості у сумі 1 458 799,19 грн припинив своє існування після звернення позивача з цим позовом, то суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 1 458 799,19 грн, згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення пені у сумі 124478,12 грн (за період з 06.03.2021 по 06.09.2021), 3% річних у сумі 40400,58 грн (за період з 06.03.2021 по 23.02.2022) та інфляційні втрати у сумі 176975,47 грн (нараховані за березень 2021 року - лютий 2022 року включно), суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідальність за порушення строку виконання грошового зобов`язання у вигляді пені встановлена в п.7.4. договору.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

За змістом пункту 7.4. договору вбачається, що сторони, реалізуючи при укладенні договору своє законодавчо визначене право забезпечення виконання грошових зобов`язань встановленням відповідальності у вигляді пені, не узгодили іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 ГК України.

Однак, позивач здійснює нарахування пені за загальний період з 06.03.2021 по 06.09.2021 пені на суму боргу у розмірі 1658799,28 грн за Актом № 1 від 10.12.2020 приймання-передачі устаткування та видатковою накладною № 203 від 10.12.2020 на суму 913 145,00 грн (граничний строк оплати згідно із ч.5 ст.254 ЦК України - 25.01.2021); за Актом № 32 від 23.12.2020 на суму 434 760,91 грн (граничний строк оплати згідно із ч.5 ст.254 ЦК України - 08.02.2021) та за Актом № 30 від 19.01.2021 на суму 59 800, 01 грн та Акту № 33 від 19.01.2021 на суму 251 093,36 грн (граничний строк оплати - 05.03.2021), тобто без урахування приписів частини 6 статті 232 ГК України.

Отже, нарахування пені слід здійснювати (у межах визначених позивачем періодів) з 06.03.2021 по 25.07.2021 на суму 913 145,00 грн, з 06.03.2021 по 08.08.2021 на суму 434760,91 грн, з 06.03.2021 по 05.09.2021 на суму 310893,37 грн.

За перерахунком суду сума пені становить 101602,85 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення пені є частково обґрунтованими.

З приводу доводів відповідача про те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені, з порушенням встановлених законом строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У відповідності до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву позивачем було подано 08.08.2022; нарахування пені здійснено за загальний період 06.03.2021 по 06.09.2021.

Однак, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", на території України запроваджено карантин на період з 12 березня до 3 квітня 2020 року.

У подальшому строк карантину неодноразово продовжувався і діє до теперішнього часу.

Вищевказаний пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України набрав чинності 02.04.2020.

Отже, вимоги про стягнення пені заявлені позивачем у межах строку позовної давності.

За таких обставин, суд залишає без задоволення заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Розрахунки інфляційних втрат (за березень 2021 року - лютий 2022 року включно) та 3% річних (за період з 06.03.2021 по 23.02.2022), є арифметично правильними та здійснені відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 176975,47 грн та 3% річних у сумі 40400,58 грн суд задовольняє повністю.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 90 відсотків, то суд дійшов висновку про часткове його задоволення з огляду на таке.

Положенням ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Водночас, зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування приписів статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України викладено Верховним Судом у постановах, зокрема від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19 від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала таке: справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин; закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань; якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати відсотків річних, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №918/289/19.

Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд враховує, що основна сума заборгованості була ним погашена під час розгляду справи, а позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій відповідача, не надано.

Суд також враховує, що відповідач є державним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво електричної енергії. Більш того, у відповідності до ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, загальновідомою обставиною є те, що внаслідок збройної агресії РФ проти України тимчасово окуповано Запорізьку АЕС у зв`язку із чим, ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" понесло значні збитки.

Одночасно, суд бере до уваги, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії РФ проти України, однак наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на час розгляду спору зменшити розмір неустойки.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне зазначити, що зменшення судом розміру неустойки, враховуючи положення ст. 219 Господарського кодексу України, яка регулює межі господарсько-правової відповідальності, порядок і умови зменшення розміру та звільнення від відповідальності, свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваного штрафу є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру пені на 50%, а саме до 50801,43 грн.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ", а саме в частині стягнення пені у сумі 50801,43 грн, 3% річних у сумі 48400,58 грн, інфляційних втрат у сумі 176975,47 грн; закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 1 458 799,19 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі у частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/7198/22 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 1 458 799,19 грн.

В іншій частині позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ НАЗАРІВСЬКА, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "АТОМПРОЕКТІНЖИНІРИНГ" Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (01033, м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, 6, ідентифікаційний код 36469530) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ" (08292, Київська обл., місто Буча(пн), ВУЛ. ЛЕХА КАЧИНСЬКОГО, будинок 3, ідентифікаційний код 30568931) пеню у сумі 58460,72 грн, 3% річних у сумі 48400,58 грн, інфляційні втрати у сумі 176975,47 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 5134,46 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 29.11.2022.

Суддя С. О. Турчин