ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м.Дніпро Справа № 904/2878/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Дармін М.О., Іванова О.Г.,

при секретарі судового засідання Грачові А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Виконувача обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2022 (суддя Юзіков С.Г., повний текст якої підписаний 09.09.2022) у справі №904/2878/22

за позовом Виконувача обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю " ГРАВІ-КОМ"

про зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2022 відмовлено в задоволенні заяви Виконувача обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області про забезпечення позову.

Приймаючи ухвалу, господарський суд виходив з того, що прокурор не надав належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, з якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Не погодившись з ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся виконувач обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- так, предметом позову у справі є вимога до ТОВ «ПРАВІ¬КОМ» (як власника нерухомого майна) повернути земельну ділянку, привівши її у придатний до використання стан шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд та скасування державної реєстрації прав на багатофункціональну будівлю. З предмету спору вбачається, що позов такого типу може бути поданий лише до власника будівлі. У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, виконання рішення такого рішення суду буде неможливим, що в свою чергу, може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору;

- суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, помилково не звернув увагу на те, що обраний прокурором вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні власника (відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

Просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву виконувача обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області про забезпечення позову.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом, прокурор звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати останнього повернути Дніпровській міській раді земельну ділянку площею 200 кв.м, розташовану по АДРЕСА_1, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд; скасувати державну реєстрацію прав на багатофункціональну будівлю, що розташована по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно - 101) за ТОВ "ГРАВІ-КОМ" від 11.03.2020 № 35877019, вчинену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що 11.03.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., на підставі Акту приймання-передачі №1 серія та номер 701, 702 від 10.03.2020, за ТОВ "ГРАВІ-КОМ" зареєстровано право приватної власності на багатофункціональну будівлю загальною площею 186,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; індексний номер рішення: 51552999; номер запису про право власності: 35877019). Зазначеним Актом громадянин ОСОБА_1, у якості внеску, передав до статутного капіталу ТОВ "ГРАВІ-КОМ" багатофункціональну будівлю загальною площею 186,6 кв.м. Однак, будівництво вказаної багатофункціональної будівлі здійснено без правовстановлюючих документів, зокрема: відповідно до інформації Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради від 14.01.2022 №12/19-13 звернення стосовно адресації об`єктів нерухомого майна, звернення щодо надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єктів будівництва та оформлення паспортів прив`язки тимчасових споруд по АДРЕСА_1 до Управління не надходили; відомості щодо видачі/реєстрації Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради документів, які надають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта по АДРЕСА_1 - відсутні; у Реєстрі будівельної діяльності за параметром пошуку "Номер документу: ДП4" (номер декларації про готовність об`єкта до експлуатації) відомостей не виявлено; реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених Дніпровською міською радою та фізичними або юридичними особами на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не виявлено.

Земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, не наданих у користування іншим особам, рішення уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу про передачу її в оренду ТОВ "ГРАВІ-КОМ" не приймалося. Відповідно, державна реєстрація на земельну ділянку не проводилася.

Разом з позовною заявою прокурором подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просив:

- накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на багатофункціональну будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 186,6 кв.м, відомості щодо якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101;

- заборонити ТОВ "ГРАВІ-КОМ" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 186,6 кв.м, відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Вказана заява мотивована тим, що під час здійснення конституційних повноважень окружною прокуратурою встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м.Дніпра загальною площею 200 кв.м та безпідставного набуття речових прав на багатофункціональну будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Будівництво вказаної будівлі здійснено без правовстановлюючих документів на земельну ділянку та документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт. На час звернення Прокурора до суду, власником спірного нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці є ТОВ "ГРАВІ-КОМ". Забезпечення позову направлене на охорону матеріально-правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій Відповідача і не є обмеженням прав власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер. На думку Прокурора, наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії, виконання рішення, постановленого за позовом Прокурора, буде унеможливлено, оскільки володілець вказаного нерухомого майна має реальні можливості здійснити його відчуження.

Також прокурором зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди Позивачу. Обраний Прокурором вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

За наслідками розгляду цієї заяви господарським судом винесено оскаржувану ухвалу.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1, ч.11 ст.137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 1 статті 139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Відповідно до ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В даному випадку, предметом позову є вимоги про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права. Прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно та заборонити Відповідачеві та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

Прокурор, при зверненні з заявою про забезпечення позову посилається на те, що нерухоме майно, з приводу якого виник спір, відчужено первісним власником у якості внеску до статутного капіталу відповідача за актом приймання-передачі, однак дана обставина не є обставиною, яка доводить необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2020 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. зареєстровано право приватної власності на багатофункціональну будівлю загальною площею 186,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; індексний номер рішення: 51391029; номер запису про право власності: 35727928 за ОСОБА_1.

Відповідно до Акту приймання-передачі №1 серія та номер 701, 702 від 10.03.2020 громадянин ОСОБА_1 , у якості внеску, передав до статутного капіталу ТОВ "ГРАВІ-КОМ" багатофункціональну будівлю загальною площею 186,6 кв.м.

11.03.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., на підставі Акту приймання-передачі №1 серія та номер 701, 702 від 10.03.2020, за ТОВ "ГРАВІ-КОМ" зареєстровано право приватної власності на багатофункціональну будівлю загальною площею 186,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; індексний номер рішення: 51552999; номер запису про право власності: 35877019).

Отже, господарським судом правильно встановлено, що відповідні дії щодо спірного майна відбулись у 2020 році, а з позовом прокурор звернувся 07.09.2022, тому відчуження майна на користь відповідача не було наслідком розпочатого прокурором судового провадження.

При цьому, прокурором не надано доказів на підтвердження вчинення ТОВ "ГРАВІ-КОМ" дій, які направлені на відчуження спірного майна, або таких, які свідчать про можливе ускладнення ефективного захисту.

Самі лише посилання прокурора на те, що відповідач має можливість розпоряджатися майном (будівлею), а також припущення щодо відчуження такого майна, не є достатньою підставою для забезпечення позову у визначений прокурором спосіб.

З огляду на викладене, прокурором не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів, за захистом яких він звернувся.

З урахуванням викладеного, в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеним, відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконувача обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2022 у справі №904/2878/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 29.11.2022р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О.Дармін