ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2022 р. м. Київ
Справа № 911/752/22
Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Сироти А.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 137 781,59грн, за участю представників від:

позивача Андрєвська О.В. (довіреність від 19.04.2022 №135);

відповідача не з`явилися

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі ТОВ «Київська обласна ЕК») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 137 781,59 грн з яких: 127 011,70 грн основний борг; 7 432,79 грн пеня за період з 19.01.2022 по 05.05.2022; 1 304,91 грн 3% річних за період 19.01.2022 по 23.05.2022; 2 032,19 грн - втрати від інфляції за період з 19.01.2022 по 28.02.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення строків виконання зобов`язань за договором №430032526 від 01.02.2021 в частині сплати поставленої електричної енергії у встановлений договором строк (а.с.1-4).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.06.2022 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, а також встановлено строки для подання сторонами заяв по суті відповіді на відзив та заперечення (а.с. 56-57).

Як вбачається з довідки від 01.06.2022, копія відповідної ухвали у паперовій формі сторонам не направлена у зв`язку із відсутністю фінансування. При цьому, ухвала направлена на електронні адреси сторін, що зазначені ними у договорі (а.с.58); відомостей про реєстрацію офіційної електронної адреси позивача та відповідача в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі суд не має.

Ухвалою від 21.09.2022 судом призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 14:30 05.10.2022 (а.с.59-60).

Ухвалою від 05.10.2022, що занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 14:00 24.10.2022 (а.с.65-66).

Судове засідання відкладено на підставі п.1 ч.2 ст.202 ГПК України, враховуючи не направлення відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце засідання суду з причин відсутності фінансування.

05.10.2022 позивачу вручено копії ухвали від 01.06.2022 про відкриття провадження у даній справі та ухвали від 05.10.2022 для направлення відповідачу (а.с.57, зворот; а.с.68, зворот). Відповідні ухвали направлені позивачем 07.10.2022 рекомендованим поштовим відправленням №375 з описом вкладення (а.с.74-76), яке вручено відповідачу 14.10.2022, як свідчить інформація з сайту АТ «Укрпошта» (а.с.81).

Ухвала суду, як визначено п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. При цьому, в силу ч.7 ст.242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, ухвала від 01.06.2022 вважається врученою відповідачу 14.10.2022.

24.10.2022 судове засідання не відбулось та ухвалою від 24.10.2022 призначено на 15:50 21.11.2022 (а.с.77).

Відповідна ухвала направлена сторонам на електронні адреси, вказані у позовній заяві та договорі (а.с.1,11, зворот), а також надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень 24.10.2022, зареєстрована у реєстрі за №.10.2022 та оприлюднена 26.10.2022.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 251 ГПК України, відзиву на позов не подав; з клопотанням про продовження строку для подання відзиву не звертався.

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

01.02.2021 між ТОВ «Київська обласна ЕК» (далі постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі споживач) укладено договір №430032526 про постачання електричної енергії споживачу (далі договір, а.с.8-11), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок, а споживач оплачує вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює iншi платежі згідно з умовами договору; інформація про об`єкти споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього договору, та точки комерцiйного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в додатку №1 до договору.

Відповідно до додатку №1 до договору (а.с.12) постачання електричної енергії здійснюється за адресами:

- АДРЕСА_1 з ЕІС-кодом точки комерційного обліку 62Z991;

- м. Славутич, вул. Військових Будівельників, 3 з ЕІС-кодом точки комерційного обліку 62Z332;

- м. Славутич, проїзд Сосновий, 4 з ЕІС-кодом точки комерційного обліку 62Z754.

Як визначено п. 2.3 договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу (далі ОСР) та підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії /акта приймання-передачі електричної енергії.

Згідно п. 3.1 договору постачання електричної енергії споживачу на умовах договору починається з 01 лютого 2021 року.

У відповідності до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються вiдповiдно до механiзму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерцiйнiй пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до договору (пункт 5.2 договору).

Сторонами п. 5.4 договору визначено, що ціна електричної енергії має вказуватись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

У пункті 5.7 договору визначено, що порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією; оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку.

Згідно п. 5.8 договору у разі порушення споживачем строків оплати за договором, постачальник має право вимагати сплату пені, яка нараховується за кожен день прострочення оплати; споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається договором та зазначається в комерційній пропозиції.

За умовами комерційної пропозиції, що є додатком №2 до договору, розмір пені становить подвійну облікову ставку Національного банку України, крім того зазначено, що у разі прострочення зобов`язання з оплати споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Як зазначено в п. 6.2 договору, споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Сторонами в п. 13.1 договору зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та укладається в строк, зазначений в комерційній пропозиції.

Комерційною пропозицією встановлено термін постачання електричної енергії споживачу - до 31.12.2021, однак, вказано, що постачання вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення вказаного терміну постачання жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення постачання, або про перегляд умов комерційної пропозиції.

Умовами комерційної пропозиції також передбачено, що надані постачальником рахунки та акти наданих послуг підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання; розрахунки за електричну енергію проводяться шляхом остаточного розрахунку за фактичну відпущену у розрахунковому періоді електричну енергію протягом 10 днів після завершення розрахункового періоду.

Також, згідно п. 5.7 договору не отримання споживачем рахунку постачальника не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згiдно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивачем надано акти прийняття-передавання електричної енергії, які підписані одноособово позивачем, а саме за:

- жовтень 2021року № А- від 31.10.2021 у кількості 13 081 кВт/год на суму 69 768,08грн;

- листопад 2021 року № А- від 30.11.2021 у кількості 11 337 кВт/год на суму 68 170,70грн;

- грудень 2021 року № А- від 31.12.2021 у кількості 8 330 кВт/год на суму 48 135,73грн (а.с. 42-44).

Факт розподілу відповідних обсягів електричної енергії підтверджено ОСР Акціонерним товариством «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» у листі №990 від 17.05.2022 (а.с. 17).

Для здійснення оплати спожитої електричної енергії позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату (а.с.19-21). У наданих позивачем рахунках у графі «споживач» наявна відмітка про отримання рахунків відповідачем.

Як вбачається з наданих позивачем платіжних доручень, відповідачем здійснювалась оплата електричної енергії, у т.ч. щодо оплати якої складені акти (а.с.22-41). Як стверджує позивач, борг за спожиту електричну енергію у спірному періоді складає 127 011,70грн

24.01.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо сплати 132 750,90грн з яких: 127 011,70грн - основний борг та 5 739,20грн штрафні санкції (а.с.48). Однак, як стверджує позивач, вказана претензія проігнорована відповідачем, а борг не погашено.

У позові позивач зазначає, що станом на дату направлення позовної заяви до суду у відповідача наявний борг за спожиту електричну енергію у розмірі 127 011,70грн, що виник, як вбачається з розрахунку позивача (а.с.78), у зв`язку з неповними розрахунками за електричну енергію, спожиту у жовтні-грудні 2021 року.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість спожитої електричної енергії та застосування відповідальності, встановленої чинним законодавством та договором за порушення зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії у встановлений строк

Заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як визначено відповідною нормою, окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу; особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно ч.ч.6,7 ст.276 ГК України: розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору; договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В силу ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником; постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

До одного із обов`язків споживача, що унормовано п.1 ч.3 ст.58 Закону, належить обов`язок сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Отже, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за фактично відпущену у розрахунковому періоді електричну енергію у строк, визначений комерційною пропозицією, протягом 10 днів після завершення розрахункового періоду.

Між тим, доказів здійснення розрахунків за поставлену електричну енергію до прийняття рішення у даній справі відповідачем не надано, чим не спростовано посилань позивача про наявність заборгованості за поставлену електричну енергію у спірному періоді.

Про споживання електричної енергії відповідачем свідчить інформація ОСР, на якого відповідно до п.8 ч.1 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення 127 011,70 грн основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2 032,19 грн втрат від інфляції за період з 19.01.2022 по 28.02.2022; 1 304,91грн - 3% річних за період з 19.01.2022 по 23.05.2022.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії за відповідний період, вимоги позивача щодо сплати втрат від інфляції та процентів є мотивованими.

Розрахунки 3% річних та втрат від інфляції здійснені позивачем з урахуванням розміру боргу, періоду прострочення та є арифметично вірним, у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача 1 304,91грн 3% річних та 2 032,19грн втрат від інфляції підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 7 432,79грн пені за період з 19.01.2022 по 05.05.2022.

Заявлені у відповідній частині вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Отже, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії у строк, встановлений комерційною пропозицією, у якій передбачена відповідальність у вигляді пені за порушення відповідного зобов`язання, вимоги позивача в частині стягнення відповідних штрафних санкцій є мотивованими.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Розмір пені, встановлений комерційною пропозицією, не перевищує максимального розміру, визначеного відповідними нормами.

За загальним правилом, передбаченим ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розрахунок пені за спірний період позивачем здійснено арифметично вірно, з урахуванням розміру боргу, періоду прострочення та встановленої облікової ставки НБУ, отже, заявлені у відповідній частині вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 432,79грн пені.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по оплаті позову судовим збором у розмірі 2481грн, враховуючи задоволення заявлених вимог у повному обсязі, суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (ідентифікаційний код 42094646; 08132, Київська область, Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 8-В) 127 011,70 грн основного боргу, 2 032,19 грн втрат від інфляції, 1 304,91грн - 3% річних, 7 432,79грн пені, а також 2 481 грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 24.11.2022.

Суддя А.Р. Ейвазова