ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.11.2022 Справа№914/2918/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Яворського Б.І., розглянув заяву: ОСОБА_1 , м.Дрогобич Львівської області,

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАЛЬ ГРУП», м.Дрогобич Львівської області,

до відповідача 2: ОСОБА_2 , м.Дрогобич Львівської області,

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю «МФ ВЕЛЕС», м.Дрогобич Львівської області,

про забезпечення позову,

без повідомлення сторін.

СУД ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області 15.11.2022 надійшла заява ОСОБА_1 до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАЛЬ ГРУП», ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МФ ВЕЛЕС» про визнання правочинів недійсними. Позивач просить: визнати недійсним вихід ОСОБА_2 з ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП», вчинений ним 30.08.2021; визнати недійсними акти приймання-передачі нерухомого майна від 31.08.2021 (реєстраційні номера №№745-748); скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.08.2022, на підставі якого внесено запис про право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0187 загальною площею 0,0670 га; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.08.2022, на підставі якого внесено запис про право власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (складські та офісні приміщення) загальною площею 653,9 кв.м.; визнати недійсним акт приймання-передачі від 01.09.2021 (реєстраційний №745 та №746); скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2022 №60111632; визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від 01.09.2021 (реєстраційний №750 та №751); скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2022 №60111194.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.11.2022 року справу № 914/2918/22 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

За приписами ч.6 ст.176 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У зв`язку з тим, що відповідач 2 - ОСОБА_2 є фізичною особою, Господарським судом Львівської області надіслано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області та Дрогобицької міської ради з метою встановлення зареєстрованого місця проживання вказаної особи.

Станом на 23.11.2022 відповіді на запит до суду не надходило.

21.11.2022 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову (вх.№3817/22). У подані заяві ОСОБА_1 просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:01870, загальною площею 0,0670 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на нежитлову будівлю (складські та офісні приміщення), загальною площею 653,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник просить не застосовувати зустрічного забезпечення та зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться відомості про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку та нежитлову будівлю) за ТзОВ «МФ ВЕЛЕС».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.11.2022 заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших пістав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Про обов`язковість належного обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову неодноразово зазначав Верховний Суд. Зокрема, у постанові від 03.04.2020 у справі №904/4511/19 вказано, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17).

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що заявник, 26.07.2021 звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ «Авіаль Груп» про стягнення заборгованості, з підстав неналежного виконання товариством зобов`язань з виплати вартості частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з виходом 09.07.2019 позивача зі складу його учасників.

Ухвалою від 20.09.2021 у справі № 914/2278/21 господарським судом вжито заходів забезпечення позову, заборонено ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» вчиняти юридично значимі дії щодо відчуження автомобіля марки VOLKSWAGEN модель LT46, 2006 рік випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вчиняти дії, які можуть призвести до відчуження транспортного засобу в майбутньому, а також вчиняти дії, що можуть вплинути на цілісність, схоронність транспортного засобу чи зниження його вартості; накладено арешт на інше рухоме майно, що належить ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП», у межах суми в розмірі 297'001,40грн. та накладено арешт на грошові кошти, що належать ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» і перебувають у касах, на рахунках у банках та інших фінансових установах (крім коштів на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), у межах суми в розмірі 297'001,39 грн. Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.2021 у справі № 914/2278/21 позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, задоволено частково, присуджено до стягнення з ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» на користь ОСОБА_1 736'900 грн заборгованості з виплати частки у майні товариства, 23'263,96 грн 3% річних, 71'530,13 грн інфляційних втрат та 12'475,41 грн судового збору. В частині стягнення 6'000,00 грн основного боргу провадження у справі закрито.

Заявник зазначає, що під час розгляду справи, 30.08.2021 з числа учасників ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» вийшов ОСОБА_2 , з яким 31.08.2021 були проведені розрахунки як з колишнім учасником товариства шляхом передачі йому нерухомого майна ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП», а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0187 загальною площею 0,0670 га та нежитлової будівлі (складські та офісні приміщення) загальною площею 653,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно 01.09.2021 на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна було передане ОСОБА_2 до статутного капіталу новоствореної юридичної особи - ТзОВ «МФ ВЕЛЕС». Вважає, що керівник та інші учасники ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» створюючи нового суб`єкта господарювання і передаючи йому у власність нерухоме майно ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» намагалися в такий спосіб ухилитися від проведення розрахунків з позивачем та істотно ускладнити виконання рішення суду у справі № 914/2278/21, і ними знову можуть вживатися заходи, спрямовані на формальне відчуження на користь пов`язаних осіб нерухомого майна, яке становить предмет оспорюваних правочинів. Подібні дії істотно ускладнять поновлення порушених інтересів заявника за захистом яких він звернувся до суду і які полягають у тому, щоб цей предмет перебував у власності ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП».

У рішенні Господарського суду Львівської області від 02.11.2021 у справі №914/2278/21, зокрема, зазначено, що відповідачем впродовж періоду з липня 2019 по липень 2021, а також у серпні та вересні 2021 здійснено часткове погашення існуючої заборгованості зі сплати вартості частки позивача у статутному капіталі відповідача станом на 19.07.2021, тому суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог та закрив провадження у справі в частині здійснених оплат. Як уже відзначалося, у справі №914/2278/21 була постановлена ухвала про забезпечення позову.

Заявником до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано відомостей щодо того чи таке рішення від 02.11.2021 у справі №914/2278/21 набрало законної сили та стану його виконання (виконане повністю чи частково, чи не виконане взагалі). Крім того, як вбачається із доданих до позовної заяви документів, розмір номінальної вартості часток обох колишніх учасників товариства складає: 57,78% ОСОБА_2 (витяг з ЄДР станом на 16.09.2021) та 36,62% заявника (згідно викладених обставин у рішення суду у справі №914/2278/21). Однак заявник не вказав розмір номінальної вартості часток обох учасників товариства та розмір їх вкладу у статутний капітал ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» на момент виходу заявника з учасників товариства. Таким чином, складно визначити співмірність заявлених позивачем заходів забезпечення позову і позовних вимог.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2022 у справі №910/19017/21 констатує, що відповідно до ч. 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Водночас, суд відзначає, у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати недійсними ряд вчинених упродовж 30.08-01.09.2021 ОСОБА_2 , ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП» та ТзОВ «МФ ВЕЛЕС» правочинів та реєстраційних дій за такими. Таким чином, усі 9 заявлених вимог є вимогами немайнового характеру, і питання, наприклад, про витребування чи повернення майна у позовній заяві не ставиться. Натомість у заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на земельну ділянку та нежитлову будівлю, зазначаючи, при цьому, що знову можуть вживатися заходи, спрямовані на формальне відчуження на користь пов`язаних осіб нерухомого майна, яке становить предмет оспорюваних правочинів і подібні дії істотно ускладнять поновлення порушених інтересів заявника за захистом яких він звернувся до суду і які полягають у тому, щоб цей предмет перебував у власності ТзОВ «АВІАЛЬ ГРУП». При цьому заявник чітко не зазначає у чому саме полягатиме істотне ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту визначених у позовній заяві прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, і яким чином забезпечення позову у спосіб, визначений ОСОБА_1 , допоможе реально виконати можливе рішення суду про задоволення позову, зважаючи на визначені позивачем позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач не довів розумність, обгрунтованість і адекватність вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх.№3817/22 від 21.11.2022) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Яворський Б.І.