РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2022Справа № 910/17012/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія", Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе

до Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі", м. Київ

про стягнення 60 590,06 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Андрієвська О.В. (адвокат за довіреністю №135 від 19.04.2022 року);

від відповідача: Лещенко І.А. (адвокат за довіреністю №374/2022 від 18.08.2022 року);

від третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.10.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" (відповідач) суми заборгованості, з урахуванням штрафних та фінансових санкцій, в розмірі 60 590,06 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №420022880 від 11.02.2019 року в частині розрахунку за спожиту електроенергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

18.11.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Договір №420022880 від 11.02.2019 було укладено на строк з 01.09.2019 по 31.12.2019, Договір №420022880 від 02.03.2020 було укладено на строк з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року. Договір №420022880 від 01.01.2021 року між сторонами не укладався. Окрім того, 03.03.2021 року між відповідачем та ТОВ «Укр Газ Ресурс» укладено Договір №ППЗ-2102, відповідно до якого з 11.03.2021 року новий постачальник здійснює постачання відповідачу електричної енергії, таким чином, як зазначив відповідач, нараховані позивачем обсязі є неправомірними.

02.12.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому заявлено клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі". У відзиві на позовну заяву зазначено, що постачання електроенергії відповідачу відбувалось на підставі Договору №420022880 від 11.02.2019 року і відповідач не заперечував отримуючи рахунки на оплату із зазначенням реквізитів зазначеного договору. Позивачем зазщначено, що оскільки вартість послуг визначається з урахуванням даних комерційного обліку електричної енергії, наданих оператором мереж, то позивач не змінював обсяг нарахувань вартості послуг на власний розсуд. Передана інформація про обсяги розподіленої електричної енергії оператором системи розподілу є обов`язковою та пріоритетною для позивача при формуванні платіжних документів.

08.12.2021 року до суду від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що дія договору №420022880 від 11.02.2019 року закінчилась і не могла бути продовжена на 2021 рік. Окрім того, відповідач зазначив, що відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою від 21.12.2021 року розгляд справи №910/17012/21 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" та судове засідання призначено на 15.02.2022 року.

11.02.2022 року від третьої особи до суду надійшли пояснення по суті спору, в яких зазначено, що починаючи з 01.01.2019 року, у відповідності до постанови НКРЕП №1382 від 08.11.2018 року, товариство здійснює лише діяльність з розподілу електричної енергії та відповідно не надає послуги з постачання електричної енергії. Позивачу було видано інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем шляхом електронного обміну даних у період з 01.01.2021 по 16.03.2021. Згідно довідки від 08.02.2022 відповідачу розподілено електричну енергію в наступних обсягах: за січень 2021 - 7297 кВт/год, за лютий 2021 - 4955 кВт/год, за березень 2021 по 16.03.2021 року - 4278 кВт/год.

14.02.2022 року від відповідача до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що новий постачальник почав поставляти електроенергію відповідачу починаючи з 11.03.2021 року, і тому є незрозумілим розрахунок позивача за період по 16.03.2021 року.

В засіданні 15.02.2022 року в справі оголошено перерву до 05.04.2022 року.

Однак, засідання 05.04.2022 року не відбулось у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168) та продовженням строку дії воєнного стану згідно Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 19.04.2022 №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року, а також продовженням 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року.

Ухвалою від 01.07.2022 року призначено судове засідання на 09.08.2022 року.

В засіданні 09.08.2022 року в справі було оголошено перерву до 11.10.2022 року.

13.09.2022 року позивачем надано до суду пояснення, в яких зазначено, що, за період з 01.03.2021 року по 16.03.2021 рок відповідачем спожито електричної енергії в розмірі 4278 кВт/год.

14.09.2022 року третьою особою до суду подано пояснення, в яких зазначено, що відповідно рахунків-фактур за послугу з розподілу електричної енергії №09 за березень 2021 року від 16.03.2021 (з 01.03.2021-16.06.2021) відповідачем спожито 4278 кВт/год та №46 за березень 2021 року від 31.03.2021 (з 17.03.2021-31.03.2021) відповідачем спожито 2305 кВт/год.

Засідання 11.10.2022 року не відбулось у зв`язку з оголошенням повідомлення «Повітряна тривога».

Ухвалою від 14.10.2022 року розгляд справи призначено на 22.11.2022 року.

В судовому засіданні 22.11.2022 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Законів України "Про ринок електричної енергії", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг" ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) згідно з Постановою №429 від 14.06.2018.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Учасники ринку електричної енергії за статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

За приписами частин 1-4 статті 276 ГК України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей в енергопостачальника. Показники якості енергії узгоджуються сторонами шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов`язком для сторін договору. Строки постачання енергії встановлюються сторонами в договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

У п.2 вказаної постанови зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку до цієї постанови.

Відповідно до п.1.2.15. Правил, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов у цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

За п.3.1.7. Правил, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Наведене узгоджується з умовами п.3.2.5. Правил, за яким укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується в передбаченому договором порядку (п.3.2.13. Правил).

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення частини 1 статті 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За частинами 1, 3 статті 641 та частинами 1, 2 статті 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною в разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане в пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (споживач, відповідач) шляхом підписання заяви-приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу, на виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, укладено з позивачем (постачальник, позивач) договір про постачання електричної енергії споживачу №420022880 від 11.02.2019 (надалі - Договір). У заяві-приєднання (копію додано до матеріалів справи) зокрема, зазначено адресу об`єкту (Глібівка, Кільцева, 1) та ЕІС-код точки комерційного обліку за об`єктом споживання (62Z628), вказано, що початок постачання електричної енергії за Договором з 01.01.2019.

За п.2.1. Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу (передачі) електричної енергії.

Як вбачається із заяви-приєднання до умов про постачання електричної енергії споживачу, оператор системи, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії, ТОВ «Київська обласна ЕК».

Відповідно до п.5.1. Договору, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Згідно п. 5.2. договору, Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для даного об`єкта споживання застосовується один спосіб.

У п. 5.3. договору зазначено, що ціна на електричну енергію визначається Постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави з цього Договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором.

Пунктом 5.7. договору встановлено, що ціна на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін (тарифів).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. договору).

Відповідно до п. 5.10. договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згідно з п.6.1. Договору Споживач має право, зокрема, безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші параметри власного споживання електричної енергії; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і в випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору (п.6.2.1. Договору).

Відповідно до "Комерційної пропозиції №1", що є додатком №2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу, оплата проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Додатковою угодою від 02.03.2020 Договір №420022880 від 11.02.2019 року було укладено на строк з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року.

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії в січень-березень 2021 року позивач подав до суду:

- Акт прийняття-передавання електричної енергії №А- від 31.01.2021 про споживання - 7297 кВт*год на суму 22 807,79 грн (рахунок-фактура № на суму в розмірі 22 807,79 грн);

- Акт прийняття-передавання електричної енергії №А- від 28.02.2021 про споживання - 4955 кВт*год на суму 17 035,10 грн (рахунок-фактура № на суму в розмірі 17 035,10 грн);

- Акт прийняття-передавання електричної енергії №А- від 31.03.2021 про споживання - 4278 кВт*год на суму 13 320,10 грн (рахунок-фактура № на суму в розмірі 13 320,10 грн).

Загальна вартість спожитої електроенергії складає суму в розмірі 53 162,99 грн.

Обсяг спожитої відповідачем у спірному періоді активної електроенергії визначений постачальником - ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія", на підставі даних оператора системи - ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», який згідно з погодженими сторонами умовами Договору визначає обсяг фактичного споживання електроенергії об`єктом відповідача за допомогою щодобового автоматизованого дистанційного зчитування облікованих даних лічильників (погодинного або меншого періоду інтеграції), та площадках, на яких не встановлено АСКОЕ. Наведене підтверджується довідкою оператора системи ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» №б/н від 08.02.2022.

При цьому, судом враховано надані відповідачем докази того, що 03.03.2021 року відповідачем з ТОВ «Укр Газ Ресурс» (новий постачальник) укладено Договір про постачання електричної енергії споживу №ППЗ-2102 від 03.03.2021 року, відповідно до якого новий постачальник здійснює постачання електроенергії з 11.03.2021 року.

Судом також враховано надану відповідачем копію акту приймання-передачі електричної енергії №УГР00000993 від 14.04.2021 року за спожиті 2305 кВт/ год за березень 2021 року на суму 6 915,00 грн (оплата проведена згідно платіжного доручення №790/90 від 19.04.2021 року).

Зазначені обсяги споживання відповідачем електроенергії підтверджується наданими до матеріалів справи третьою особою рахунками-фактурами, а саме:

- №09 від 16.03.2021 року - 4278 кВт/год;

- №46 від 31.03.2021 року - 2305 кВт/год.

Таким чином, наданими відповідачем до матеріалів справи доказами відповідачем підтверджено оплату новому постачальнику вартості спожитої в березні 2021 року електроенергії в розмірі 2305 кВт/год, при цьому, доказів оплати вартості спожитої електроенергії в розмірі 4278 кВт/год позивачу відповідачем до матеріалів справи не надано.

На оплату спожитої активної електроенергії в заявленому періоді позивачем виставлено відповідачу до сплати рахунки-фактури:

- рахунок-фактура № на суму в розмірі 22 807,79 грн;

- рахунок-фактура № на суму в розмірі 17 035,10 грн;

- рахунок-фактура № на суму в розмірі 13 320,10 грн.

Від відповідача не надходило заперечень щодо отримання актів та рахунків, а також відповідачем не подано обґрунтованого заперечення встановлених судом в справі обставин.

Відповідно до статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), установлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

З умов погоджених сторонами в комерційній пропозиції №1 (додаток №2 до Договору) вбачається, що розрахунок за активну електроенергію спожиту у січні-березні 2021 року мав бути проведений відповідачем.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення відповідачем оплати у повному обсязі вартості спожитої електричної енергії у встановлений договором строк.

Отже, відповідач порушив умови Договору, за активну електроенергію, спожиту ним у січні-червені 2021 року, не розрахувався, що ним не спростовано.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача простроченої заборгованості в сумі 53 162,99 грн за спожиту активну електроенергію обсягом 16530 кВт/год. у період у січень-брезень 2021 року.

За п.2.3.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії в разі виникнення в споживача сумніву в правильності показів розрахункових засобів вимірювальної техніки або визначення суми в пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії споживач подає про це заяву учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ. Учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, в разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку. На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування. За результатами перевірки учасник роздрібного ринку повідомляє споживача.

Відповідно до п.10.2.1. та п.10.2.2. Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО (адміністратором комерційного обліку) розглядаються суперечки, що попередньо розглядались сторонами та щодо яких не було досягнуто згоди. Розгляд такої суперечки може бути ініційовано будь-якою зі сторін шляхом відповідного звернення до АКО. У зверненні можуть також міститись вимоги щодо улаштування ЗКО (засобу комерційного обліку) та вузлів обліку, перегляду або виправлення будь-якого результату та значення даних комерційного обліку електричної енергії, проведення повторних обчислень і, за умови виявлення помилок, проведення заміни відповідних даних комерційного обліку електричної енергії.

Наведені дії відповідачем не вчинялись, належних доказів на підтвердження наявності між сторонами неврегульованого спору щодо фактичних обсягів споживання активної електроенергії в спірному періоді відповідачем до матеріалів справи не надано.

За висновком суду, матеріали справи підтверджується наявність у відповідача простроченої заборгованості по оплаті вартості активної електроенергії спожитої ним у січні-березні 2021 року в сумі 53 162,99 грн.

На день ухвалення судом рішення в справі доказів оплати боргу в сумі 53 162,99 грн відповідачем до суду не надано.

Наявність простроченої заборгованості по оплаті вартості активної електроенергії, спожитої у січні-березні 2021 року, в розмірі 53 162,99 грн ним не спростовано.

Протиправна поведінка відповідача, що полягає в ухиленні від оплати вартості спожитої електроенергії, поставленої позивачем у спірному періоді, порушило права останнього на своєчасне отримання плати за поставлену електроенергію, що стало підставою даного позову.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за електричну енергію спожиту у січні-березні 2021 року є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в сумі 53 162,99 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 3 744,67 грн.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Оскільки факт невчасної сплати відповідачем заборгованості за відпущену позивачем електричну енергію у спірний період січень-березень 2021 встановлений судом та відповідачем не спростований, останній є таким, що порушив своє договірне грошове зобов`язання, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3 744,67 грн пені, суд зазначає, що вказаний розрахунок є арифметично вірними та обґрунтованим, а вказані вимоги є доведеними.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму 3% річних в розмірі 860,94 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 2 821,46 грн

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, тому пред`явлення позовних вимогу в цій частині є правомірним.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд встановив, що вказані розрахунки є арифметично вірними та обґрунтованими, а вказані вимоги є доведеними.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано, водночас позивачем не доведено суду наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання умов договору у вигляді санкцій понад суми, визнані судом обґрунтованими.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 53 162,99 грн, суми пені в розмірі 3 744,67 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 2 821,46 грн та суми 3% річних в розмірі 860,94 грн.

Судовий збір, у розмірі 2 270,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" (ідентифікаційний номер 02070921, місцезнаходження: 03056, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 37) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (ідентифікаційний код 42094646, місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 8-В) суму коштів в розмірі 53 162,99 грн (п`ятдесят три тисячі сто шістдесят дві гривни 99 копійок), суму пені в розмірі 3 744,67 грн (три тисячі сімсот сорок чотири гривни 67 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 2 821,46 грн (дві тисячі вісімсот двадцять одна гривна 46 копійок), суму 3% річних в розмірі 860,94 грн (вісімсот шістдесят гривень 94 копійки) та суму судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 28.11.2022 року.

Суддя С. МОРОЗОВ