ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/531/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н. К.

за участю представників сторін (в режимі відеоконференції):

- від позивача: Онопрієнко О. П., довіреність №1 від 10.01.2022; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4511/10 від 28.04.2011

- від відповідача: Проценко Р. В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА від 30.08.2022; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5086 від 27.06.2012

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (Житомирська область, Коростенський район, с. Пиріжки)

про стягнення 4135907,09 грн

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частину рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

ТОВ "УБМ-Груп" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" 4136122,99 грн, з яких, 3009201,60 грн основного боргу, 445383,82 грн пені, 272120,16 грн штрафу, 48903,55 грн 3% річних, 360513,86 грн інфляційних втрат, а також судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем в повному об`ємі обов`язку з оплати за надані послуги згідно з договором №08/19 від 07.03.2019.

Ухвалою від 26.07.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання суду (а. с. 66).

05.08.2022 на електронну пошту суду, а 10.08.2022 - поштовим зв`язком - від позивача надійшов лист від 04.08.2022 з поясненнями на вимогу господарського суду (а. с. 71-72; 82 - 84).

Ухвалою від 18.08.2022 господарський суд відклав підготовче засідання суду; продовжив відповідачу процесуальний термін для надання відзиву на позов (а. с. 94).

07.09.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 05.09.2022, вих. №05/09-2022 із запереченнями проти позовних вимог з посиланням на введення воєнного стану на всій території України (а. с. 97 - 123).

Ухвалою від 12.09.2022 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 24.10.2022, відклав підготовче засідання на 03.10.2022 о 10:30 (а. с. 126).

20.09.2022 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив за вих. №120 від 15.09.2022 (а. с. 143 - 148).

Ухвалою від 03.10.2022 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 215,90 грн; продовжив провадження в частині стягнення з відповідача 3009201,60 грн основного боргу, 445167,92 грн пені, 272120,16 грн штрафу, 48903,55 грн 3% річних, 360513,86 грн інфляційних втрат та судового збору; відклав підготовче засідання на 11.10.2022 о 14:30 (а. с. 155, 156).

Ухвалою від 11.10.2022 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 25.10.2022 о 09:30 (а. с. 161).

Ухвалою від 25.10.2022 господарський суд розгляд справи по суті відклав, призначив засідання суду для розгляду справи та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на 09.11.2022 о 10:00 (а. с. 198).

Ухвалою від 09.11.2022 господарський суд розгляд справи по суті відклав, призначив засідання суду для розгляду справи та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на 21.11.2022 о 10:00 (а. с. 210).

Ухвалою від 21.11.2022 господарський суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача від 20.10.2022 про зупинення провадження у справі №906/531/22 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №906/698/22 з підстав, у ній викладених.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін в режимі відеоконференції, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

07.03.2019 між ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" (замовник/ відповідач) та ТОВ "УБМ -Груп" (виконавець/позивач) укладено договір №08/19 (а. с. 14 - 19) (далі - договір), предметом якого є надання виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт (далі - послуги) на будівельному об`єкті "Будівництво комплексу житлових будинків на вул. Харченка, 55 в Дарницькому районі м. Києва" І черга будівництва. Житловий будинок №2" (далі - будівельний об`єкт) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, виконавець надає послуги на будівельному об`єкті баштовим(и) краном(ами), модифікації КБ-674 (далі - БК) в кількості, визначеній в проекті виконання робіт (далі - ПВР), а замовник організовує надання послуг БК на будівельному об`єкті та проводить своєчасну оплату наданих виконавцем послуг.

Згідно з п. 4.1 договору загальна вартість послуг складається з сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг).

Ціни на послуги виконавця наведені у п. 4.2 договору.

Порядок розрахунків визначено розділом 5 договору.

Як передбачено п. 5.2 договору, замовник підписує довідки та акти протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання та повертає їх замовнику. При наявності зауважень, замовник в триденний термін повертає виконавцю довідки і акти, разом з письмовими зауваженнями для виправлення. Виконавець корегує довідки та акти або обґрунтовує перед замовником свій варіант оформлення протягом 3 (трьох) днів. Довідки та акти на монтаж/демонтаж БК, підкранових колій, підрощування БК надаються завізованими уповноваженим представником замовника.

У випадку, якщо замовник не повернув виконавцю довідки та акти в триденний термін, не надав жодних письмових зауважень щодо отриманих довідок та актів, роботи вважаються такими, що виконані належним чином та прийняті замовником без зауважень у зв`язку з чим підлягають оплаті згідно з умовами договору (п.5.2.1 договору).

За п. 5.3 договору замовник щомісячно в термін до 10 числа, проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі довідок або актів. При несплаті послуг до 10 числа виконавець має право в односторонньому порядку, без попередження замовника, зупинити роботу БК до повного розрахунку за надані послуги.

Згідно з п. 6.3 та 6.3.1 договору, у разі порушення замовником строків оплати за договором, виконавець має право нарахувати замовнику пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Пеня нараховується від суми заборгованості за кожний розпочатий день (добу) прострочення, нараховується протягом всього строку (періоду) прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту його повного та належного виконання, при цьому грошові кошти, які надходять від замовника на рахунок виконавця за цим договором, за ініціативою виконавця можуть спрямовуватися в такому порядку: спочатку на сплату пені (в разі наявності заборгованості), а решта коштів спрямовується в рахунок погашення грошового зобов`язання замовника перед виконавцем. Такий порядок спрямування грошових коштів застосовується незалежно від того, яке призначення платежу зазначено в платіжних документах замовника.

Відповідно до п. 7.1-7.2 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 договору, і діє протягом одного року з дати його укладання, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за даним договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії цього договору, жодна сторона письмово не заявила про свій намір припинити дію договору, в такому випадку договір, автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах, з послідуючою автоматичною пролонгацією.

На виконання умов договору, позивач з травня 2021 року по 31.01.2022 надав відповідачу послуги на загальну суму 3021441,60 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) №543 від 31.07.2021 (а. с. 31) та підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вказаний період (а. с. 27 - 30; 32 - 45).

Крім того, в лютому 2022 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 288000,00 грн відповідно до актів №204 та №205 на суму 144000,00 грн кожний (а. с. 46, 47).

Усього позивачем надано відповідачу послуг за вказаний період на загальну суму 3309441,60 грн.

10.02.2022 відповідач сплатив позивачу 300240,00 грн за роботу крану в січні 2022 згідно з платіжним дорученням №702 (а. с. 49).

Таким чином, внаслідок невиконання замовником свого обов`язку щодо оплати отриманих послуг, станом на момент звернення з позовом до суду у відповідача наявна основна заборгованість у сумі 3009201,60 грн, що спонукало позивача звернутись із вказаним позовом до господарського суду. Крім основного боргу, позивачем заявлено до стягнення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.09.2022, 445167,92 грн пені, 272120,16 грн штрафу, 48903,55 грн 3% річних, 360513,86 грн інфляційних втрат та судового збору.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі, боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору про надання послуг.

За ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 902 виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 3009201,60 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3009201,60 грн підтверджується актом здачі - приймання робіт (наданих послуг) №543 від 31.07.2021 (а. с. 31) та підписаними сторонами такими актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в з травня 2021 по 31.01.2022 (а. с. 27 - 30; 32 - 45):

- №405 - за травень 2021 - на загальну суму 87000,00 грн;

- №406 - за травень 2021 - на загальну суму 87000,00 грн;

- №474 - за червень 2021 - на загальну суму 87000,00 грн;

- №475 - за червень 2021 - на загальну суму 87000,00 грн;

- №612 - за липень 2021 - на загальну суму 87000,00 грн;

- №613 - за липень 2021 - на загальну суму 87000,00 грн;

- №663 - за серпень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №664 - за серпень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №752 - за вересень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №753 - за вересень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №859 - за жовтень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №860 - за жовтень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №974 - за листопад 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №975 - за листопад 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №1081 - за грудень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №1082 - за грудень 2021 - на загальну суму 173316,00 грн;

- №55 - за січень 2022 - на загальну суму 200160,00 грн;

- №56 - за січень 2022 - на загальну суму 200160,00 грн.

Крім того за актами №204 та №205 на суму 144000,00 грн кожний, позивач надав відповідачу в лютому 2022 року послуг на загальну суму 288000,00 грн (а. с. 45, 46).

Таким чином, з врахуванням сплати відповідачем позивачу 300240,00 грн за роботу крану в січні 2022 згідно з платіжним дорученням №702 (а. с. 49), позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 3009201,60 грн належними та допустимими доказами у справі.

За наведених обставин, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 3009201,60 грн основного боргу.

У свою чергу, відповідач доказів сплати заборгованості суду не надав.

4. Щодо обгрунтованості позовних вимог про стягнення 445383,82 грн пені та 272120,16 грн штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За п. 6.3-6.3.1 договору у разі порушення замовником строків оплати за договором, виконавець має право нарахувати замовнику пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Пеня нараховується від суми боргу за кожний розпочатий день (добу) прострочення, протягом всього строку прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту його повного та належного виконання; при цьому грошові кошти, які надходять від замовника на рахунок виконавця за договором, за ініціативою виконавця можуть спрямовуватися в такому порядку: спочатку на сплату пені (в разі наявності боргу); решта коштів спрямовується в рахунок погашення грошового зобов`язання замовника перед виконавцем. Такий порядок спрямування коштів застосовується незалежно від того, яке призначення платежу зазначено в платіжних документах замовника.

За п. 6.4 договору при стягненні із замовника боргу в судовому порядку, виконавець має право додатково до суми боргу та пені нарахувати штраф в розмірі 10% від суми заборгованості, яка існувала у замовника перед виконавцем на дату подання позовної заяви до суду.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не установлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, за ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах КГС у складі Верховного суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі №911/1351/17.

Перевіривши розрахунок 445383,82 грн пені, суд прийшов до висновку про його правильність.

У позовній заяві ТОВ УБМ-Груп" зазначає, що штраф розрахований від суми 3009201,60 грн, разом з тим, заявляє до стягнення 272120,16 грн штрафу, що є меншим від допустимого розміру в сумі 300920,16 грн на 28800,00 грн.

Разом з тим, суд врахував, що відповідачем до клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів від 20.10.2022 додано копія наказу №11 від 24.02.2022 про зупинення господарської діяльності підприємства у зв`язку із військовою агресією проти України (а. с. 193).

Крім того, до відзиву від 05.09.2022 додано копії наказу №140/с від 21.03.2022 про призупинення дії трудового договору із працівника із додатком до наказу із зазначеним списком працівників, а також копії довідок "Асвіо Банк" від 05.09.2022 за вих. №1637 та Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" від 05.09.2022 про відсутність коштів на поточних рахунках відповідача (а. с. 103-116).

Приймаючи рішення в цій частині позову, суд врахував також таке.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому слід взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Разом з тим, ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зі змісту наведеної норми вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про їх зменшення.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов`язання відповідачем.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони. Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення пені, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін з метою дотримання балансу інтересів сторін та з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що однією із функцій неустойки є компенсаторна функція. Враховуючи подані документи відповідачем до відзиву, а також що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, які є підставою для зменшення розміру пені та штрафу . Надаючи оцінку наданим доказам у сукупності із об`єктивними обставинами складної економічного ситуації у державі, часу прострочення, визнання відповідачем боргу та його сплати, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин для зменшення розміру пені та штрафу та вважає за необхідне зменшити заявлений розмір пені до розміру 44538,38, а штрафу до розміру 27212,02 грн, скориставшись правом, наданим нормою ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Вказаний висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 303/2408/16-ц від 16.10.2019.

5. Щодо обгрунтованості позовних вимог про стягнення 48903,55 грн 3% річних та 360513,86 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

Дослідивши порядок нарахування позивачем 3% річних, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 253 та ч. 5 ст. 254 ЦК України, здійснив їх перерахунок за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", відповідно до якого розмір 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, становить 45982,52 грн.

У стягненні 3% річних у сумі 2921,03 грн необхідно відмовити.

Розрахунок позивача щодо 3 % річних є помилковим, оскільки ним період нарахування 3% річних визначений по 31.07.2022, в той час як позовна заява складена 20.07.2022. Зважаючи на строк позовної давності, який переривається у разі пред`явлення позову до боржника, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, кінцевий період нарахування 3% річних - 20.07.2022 включно.

Під час перевірки розрахунку інфляційних втрат здійсненого позивачем, суд бере до уваги, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, внаслідок чого встановлено, що розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Оскільки позивач не скористався правом на збільшення позовних вимог в частині донарахованих інфляційних втрат, до задоволення підлягають інфляційні втрати в сумі 360513,86 грн, тобто в межах заявлених ним позовних вимог.

6. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України)

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів повного розрахунку з позивачем суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку позовні вимоги про стягнення 3009201,60 грн основного боргу, 44538,38 грн пені, 27212,02 грн штрафу, 45982,52 грн 3% річних, 360513,86 інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 2921,03 грн 3% річних, 400845,44 грн пені та 244908,14 грн штрафу.

7. Щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 61998,02 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (11641, Житомирська область, Коростенський район, село Пиріжки, вул. Соборна, 57, кімната 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 2 літера А, ):

- 3009201,60 грн основного боргу;

- 360513,86 грн інфляційних втрат;

- 45982,52 грн 3% річних;

- 44538,38 грн пені;

- 27212,02 грн штрафу;

- 61998,02 грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення 2921,03 грн 3% річних.

4. Відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення 400845,44 грн пені.

5. Відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення 244908,14 грн штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.11.22

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на ел. пошту:

3 - відповідачу на електронні адреси: та