ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 Справа № 917/639/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весма"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"

про стягнення 648 186,31 грн

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весма" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" про стягнення 648 186 грн 31 коп за договором поставки № 185 від 29 листопада 2021 року, у тому числі 571 392 грн 00 коп. основного боргу за товар, поставлений за накладною № 2500 від 01.02.2022, 39 136 грн 44 коп. пені, 33 618 грн 99 коп. інфляційних втрат, 4038 грн 88 коп. - 3 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Відповідач у відзиві від 25.10.2022 (вхід. № 7929 від 26.10.2022; а.с.50-52) проти позову заперечує повністю, посилаючись на наступне:

- строк оплати товару, поставленого за накладною № 2500 від 01.02.2022, закінчувався 02.04.2022;

- в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні настали форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару;

- на підставі п. 15 постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 зупинено обслуговуючим банком видаткові операції відповідача, засновник якого є резидентом Республіки Білорусь;

- згідно з п. 9 договору № 185 термін виконання зобов`язання відсувається на час, протягом якого діють обставини непереборної сили;

- відповідач не має наміру ухилятися від виконання оплати за договором та подавав до банку відповідні платіжні доручення на проведення платежів позивачу, проте банк відмовився виконувати вказані платежі;

- орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача на професійну правову допомогу становить 5400,00 грн.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 8247 від 03.11.2022; а.с.69-72) зазначив, що:

- відповідач листом за вих. № 01/500 від 13.05.2021 року повідомив про неможливість виконання зобов`язань за договором через початок форс-мажорних обставин, який надійшов на електронну адресу позивача 18.05.2022 року;

- у п. 9.1 Договору зазначено, що сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань за договором, повинна в строк, що не перевищує 10 днів, сповістити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин. Сторона, яка не повідомить у зазначений термін іншу сторону про настання у неї форс-мажорних обставин, позбавляється права посилатися на них у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань;

- форс-мажорні обставини почалися у відповідача за десять днів до складення листа, тобто не пізніше ніж з 03.05.2022 року (застосовується максимальний термін, передбачений Договором поставки для повідомлення про настання форс-мажорних обставин - 10 днів);

- прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару почалося набагато раніше, ніж у відповідача виникли обставини форс-мажору та боржником було повідомлено про настання цих обставин;

- по видатковій накладній № 2500 від 01.02.2022 року прострочення оплати почалося 06.04.2022 року, на дату настання прострочення оплати по вказаній вище видатковій накладній не перебував у обставинах форс-мажору;

- на нарахування пені, інфляційних витрат та процентів річних, не розповсюджується дія форс-мажорних обставин;

- досудовt врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що склалися, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України;

- посилання відповідача на обмеження, введені постановою Правління НБУ «Про роботу банківської системи в період воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 року, є безпідставним, оскільки платіж, який було відхилено на підставі цієї постанови НБУ було здійснено лише 07.09.2022 року, тобто значно пізніше, ніж почалося прострочення за зобов`язанням; постановою НБУ не обмежується можливість примусового стягнення заборгованості в рамках виконавчого провадження, що дає позивачу можливість реалізувати його порушене право на стягнення заборгованості за поставлений товар в примусовому порядку.

Відповідач не надав заперечення на відповідь на відзив, строк для їх подання закінчився.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.33-34).

Ухвалою від 04.07.2022 суд відкрив провадження у справі № 917/639/22, визнав справу малозначною, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.39-40).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573 продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

В зв`язку з тимчасовим припиненням судом поштової відправки, про що Господарський суд Полтавської області оприлюднив відповідне оголошення (а.с.41), ухвала від 04.07.2022 надсилалися на електронну пошту сторін, вказані ними у позові та відзиві (а.с.43).

На офіційному сайті Судової влади України 01.07.2022 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.41).

Відповідно до довідки від 04.07.2022 про доставку ухвал по системі Електронний суд представник позивача отримав 04.07.2022 ухвалу суду від 04.07.2022 (а.с.49).

Відповідно до п. 2 статті 242 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє (ч.7 ст. 242 ГПК України).

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Отже, ухвала від 04.07.2022 доставлена позивачу в установленому порядку, що підтверджено довідкою від 04.07.2022 із системи Електронний суд (а.с.49).

В зв`язку з тимчасовим припиненням судом поштової відправки ухвала від 04.07.2022 була надіслана судом відповідачу 07.10.2022.

Про відкриття провадження у справі відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 11.10.2022 (а.с.48) про вручення копії ухвали від 04.07.2022.

Факт належного повідомлення сторін про розгляд цієї справи також підтверджується наданими ними суду заявами по суті справи (відзивом відповідача від 26.10.2022 на позов, заявою позивача від 07.07.2022, відповіддю позивача на відзив від 03.11.2022).

Отже, відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 242 ГПК України позивач та відповідач належно повідомлені про розгляд цієї справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін України сторони суду не надали.

Заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

В зв`язку з необхідністю належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, для надання можливості сторонам реалізувати право на подання доказів та пояснень щодо спірних правовідносин, для забезпечення процесуальних прав сторін та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, прийняття рішення суд відклав на розумний строк.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весма" (далі - позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (далі - відповідачем, покупцем) укладено договір поставки № 185 від 29 листопада 2021 року (далі Договір; а.с.13-20), в якому сторони домовилися, зокрема, про наступне:

- п. 1.1 постачальник (позивач) зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві товар згідно специфікацій до договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та своєчасно оплатити цей товар.

- п. 1.2 - найменування, асортимент, кількість та ціна товару зазначаються у специфікаціях до договору. Специфікації підписуються обома сторонами за даним договором та є невід`ємними частинами договору;

- п.1.3 - факт поставки товару підтверджується належним чином оформленими і підписаними обома сторонами документами (товарно-транспортні накладні, видаткові накладні);

- п. 3.1 - ціна товару розраховується на умовах поставки, зазначених в специфікаціях до цього договору, і вказується в українських гривнях;

- п.4.1 - розрахунки по договору між сторонами проводяться українськими гривнями в безготівковій формі шляхом банківського переказу (платіжними дорученнями) грошових коштів в на поточні рахунки сторін за реквізитами, вказаними в розділі 15 договору;

- п. 4.2 - покупець проводить оплату за поставлену партію товару на умовах, наведених у специфікаціях до даного договору;

- п.5.3 - дата поставки товару: дата отримання товару покупцем і підписання сторонами відповідної видаткової накладної на товар;

- п.5.4 - перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбуваються з момент передачі товару покупцю за видатковою накладною;

- п.9.1 - сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за Договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (стихійні лиха або їх наслідки, війни, страйки, народні хвилювання та ін.), а також якщо ці обставини або їх наслідки безпосередньо вплинули на виконання договору. При цьому термін виконання зобов`язань, за договором відсувається пропорційно часу, протягом якого діяли такі обставини (їх наслідки). Сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань за договором, повинна в строк, що не перевищує 10 днів, сповістити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин.

Підтвердженням настання форс-мажорних обставин є сертифікат регіональної торгово-промислової палати сторони, для якої створилися такі умови.

Сторона, яка не повідомить в зазначений термін іншу сторону договору, про настання у неї форс-мажорних обставин, позбавляється права посилатися на них у разі невиконання або неналежною виконання своїх зобов`язань та договором.

Якщо вищевказані обставини тривають більше шести місяців, кожна зі сторін має право відмовитися від виконання зобов`язань за договором частково або повністю без додаткової фінансової відповідальності;

- п.10.5 - за прострочення виконання зобов`язань щодо оплати товару постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми заборгованості за поставлений товар за кожний день прострочення оплати;

- п.12.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення строку їх виконання. У разі відсутності письмової заяви жодної зі сторін про припинення дії цього договору, поданої до моменту припинення дії договору, останній вважається продовженим на один календарний рік. Кількість разів продовження дії цього договору є необмеженою.

У специфікації № 1 від 29.11.2021 (а.с.21-22) до Договору сторони узгодили перелік товару, що постачається, його кількість, ціну, та загальну вартість - 2 375 718,00 грн з ПДВ, в т.ч. ПДВ: 395 953,00грн.

У п. 2 Специфікації вказана умова оплати: 100 % оплата протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки товару і підписання видаткової накладної сторонами.

Позивач на виконання договору передав відповідачу визначений у специфікації товар на загальну суму 571392,00 грн, що підтверджується двостороннє підписаною видатковою накладною № 2500 від 01 лютого 2022 року (а.с.23).

Відповідач листом від 13.05.2022 повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань за договором у зв`язку з тимчасовим припиненням фінансово-господарської діяльності через початок форс-мажорних обставин і мобілізацію його співробітників до повного завершення форс-мажорних обставин (а.с.24).

В зв`язку з неоплатою отриманого товару позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1,2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ч. 1 ст. 598 ЦК України вказано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В п. 4.1 Договору вказано, що розрахунки по договору між сторонами проводяться українськими гривнями в безготівковій формі шляхом банківського переказу (платіжними дорученнями) грошових коштів в на поточні рахунки сторін за реквізитами, вказаними в розділі 15 договору.

У п. 2 Специфікації вказана умова оплати: 100 % оплата протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки товару і підписання видаткової накладної сторонами.

Згідно з п. 4 Договору датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки визначений договором строк оплати закінчується 02.04.2022, який є суботою, отже останнім днем строку платежу є перший за ним робочий день - 04.04.2022.

Отже, за товар, отриманий по видатковій накладній № 2500 від 01.02.2022 року на суму 571 392,00 грн, відповідач мав сплатити до 04.04.2022, проте оплати не провів.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, з 05.04.2022 існує порушення зобов`язання відповідача з оплати за отриманий товар.

Відповідач у відзиві посилається на те, що строк оплати товару не настав, оскільки існували форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, а згідно з п. 9 договору термін виконання зобов`язання відсувається на час, протягом якого діють обставини непереборної сили.

Позивач вказує, що форс-мажорні обставини почалися у відповідача за десять днів до складення листа, тобто не пізніше ніж з 03.05.2022 року (застосовується максимальний термін, передбачений договором поставки для повідомлення про настання форс-мажорних обставин - 10 днів), прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару почалося раніше, ніж у відповідача виникли обставини форс-мажору та боржником було повідомлено про настання цих обставин.

Вказане заперечення відповідача суд вважає безпідставними, а твердження позивача обґрунтованими, з таких мотивів.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення обставин до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (п.99).

У п. 9.1 Договору сторони узгодили, що термін виконання зобов`язань, за договором відсувається пропорційно часу, протягом якого діяли форс-мажорні обставини (їх наслідки). Сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань за договором, повинна в строк, що не перевищує 10 днів, сповістити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин. Сторона, яка не повідомить в зазначений термін іншу сторону договору, про настання у неї форс-мажорних обставин, позбавляється права посилатися на них у разі невиконання або неналежною виконання своїх зобов`язань та договором.

Як було встановлено вище судом, відповідач мав оплатити отриманий товар до 04.04.2022.

Відповідач листом від 13.05.2022 повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань за договором у зв`язку з тимчасовим припиненням фінансово-господарської діяльності через початок форс-мажорних обставин і мобілізацію його співробітників до повного завершення форс-мажорних обставин (а.с.24).

За умовами договору максимальний термін, передбачений договором поставки для повідомлення про настання форс-мажорних обставин - 10 днів з дати їх виникнення. Отже, повідомлення про форс-мажорні обставини, в частині перенесення виконання зобов`язання щодо оплати, може бути враховане у разі, коли б строк виконання зобов`язання закінчувався не раніше 03.05.2022 року.

Проте, кінцевою датою виконання зобов`язання з оплати поставленого товару є 04.04.2022, тобто раніше ніж у відповідача виникли обставини форс-мажору та боржником було повідомлено про настання цих обставин.

Таким чином, умови п. 9.1 договору про те, що термін виконання зобов`язань, за договором відсувається пропорційно часу, протягом якого діяли форс-мажорні обставини (їх наслідки), не можуть бути застосовані у цьому випадку, оскільки на дату виникнення цих обставин та на дату повідомлення про них, зобов`язання мало вже бути виконане, й розпочалося порушення зобов`язання.

Посилання відповідача на постанову правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 суд не може визнати як підставу для перенесення строку виконання зобов`язання відповідачем, оскільки у цій постанові не вказано про припинення відповідних грошових зобов`язань за договорами поставки чи про відстрочення виконання таких зобов`язань.

Також, суд погоджується із твердженням позивача про те, що згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від самого зобов`язання.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується виникнення у відповідача зобов`язання оплати отриманий товар загальною вартістю 571392,00 грн, настання строку такої оплати та не проведення відповідачем оплати за товар.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 571 392,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На цій підставі позивач заявив вимоги про стягнення 33 618,99 грн інфляційних втрат за період квітень 2022 року травень 2022 року та 4038,88 грн - 3% річних за період 04.04.2022 - 28.06.2022.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки становить спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Про це неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема, у постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постанові КГС ВС від 15.08.2019 у справі № 905/1758/18.

Позивач не врахував того, що прострочення виконання зобов`язання з оплати товару розпочалося 05.04.2022.

Після перевірки розрахунку суд встановив, що за період квітень 2022 року травень 2022 року сума інфляційних втрат становить 33 618,99 грн, а за період 05.04.2022 - 28.06.2022 сума 3 % річних становить 3 991,92 грн. Позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.

В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних суд відхиляє як безпідставні.

Позивач також заявив вимоги про стягнення 39 136 грн 44 коп. пені, нарахованої за період 04.04.2022 28.06.2022.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 10.5 Договору сторони узгодили, що за прострочення виконання зобов`язань щодо оплати товару постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми заборгованості за поставлений товар за кожний день прострочення оплати.

У п. 9.1 Договору вказано, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (стихійні лиха або їх наслідки, війни, страйки, народні хвилювання та ін.), а також якщо ці обставини або їх наслідки безпосередньо вплинули на виконання договору. Сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань за договором, повинна в строк, що не перевищує 10 днів, сповістити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє й до сьогодні.

Пунктом 15 постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період воєнного стану» № 18 від 24.02.2022 зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів держави, що здійснила збройну агресію проти України.

Пунктом 5 постанови Правління Національного банку України № 36 від 04.03.2022 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18» пункт 15 викладено в такій редакції: « 15. Зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками осіб, кінцевими бенефіціарпими власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, крім переказу коштів (за виключенням коштів у російських рублях та білоруських рублях) з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України».

Пунктом 6 постанови Правління Національного банку України № 44 від 08.03.2022 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18», пункт 15 викладено в такій редакції: « 15. Зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України:

1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів;

2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів».

Відповідно до витягу з ЄДР засновниками ТОВ «Сервіс ойл» є ВАТ «Пуховичинафтопродукт», зареєстровані за адресою: Республіка Білорусь, Мінська область, Пуховицький район, м. Мар`їна Горка, вул. Октябрська, 62 (а.с.57-62).

Як свідчать надані докази, відповідач звертався до установи банку з платіжним документом від 07.09.2022 на перерахування позивачу коштів, проте цей платіж був відхилений банком (а.с.63).

Відповідач листом від 13.05.2022 повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань за договором у зв`язку з тимчасовим припиненням фінансово-господарської діяльності через початок форс-мажорних обставин (а.с.24).

Відповідач не надав суду доказів неможливості виконання ним зобов`язань у період 05.04.2022 до 02.05.2022.

Таким чином, враховуючи умови договору, правомірним є нарахування пені за період 05.04.2022 - 02.05.2022 на суму 8766,56 грн. Позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.

В іншій частині вимоги про стягнення пені суд відхиляє як безпідставні.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати, понесені ним у цій справі, на сплату судового збору та 32409,32 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд встановив, що при подачі цього позову позивач сплатив 9722,80 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 1170 від 24.06.2022 на суму 8570,88 грн та платіжним дорученням № 1190 від 28.06.2022 на суму 1151,92 грн (а.с.9, 10). Факт надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 27.06.2022, від 29.06.2022 (а.с.36, 35).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі грн.

Позивач у позові зазначив про понесення ним 32409,32 грн витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

В ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надані такі докази:

- договір про надання правової допомоги від 20.06.2022 № 1715/2022, укладений між позивачем (замовником) та Адвокатським бюро Галай та партнери (виконавцем) , за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику визначені цим Договором юридичні та адвокатські послуги, щодо захисту інтересів та надання правової допомоги замовнику (а.с.25-27).

- додаткову угода № 2 від 28.06.2022 до Договору про надання правової допомоги, в якій сторони визначили вартість юридичних послуг (гонорару) бюро у сумі 32409,32 грн за надання правової допомоги у спорі про стягнення з ТОВ «Сервіс Ойл» на користь ТОВ «ТД «Весма» заборгованості за договором № 185 від 29.11.20221 (а.с.46);

- ордер № 1245307 від 28.06.2022 на надання адвокатом - Галай О.О. правової допомоги (а.с.30). Право на заняття Галай О. О. адвокатською діяльністю підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.12.2018 (а.с. 31-32).

В п. 8.1 додаткової угоди № 2 від 28.06.2022 до Договору про надання правової допомоги вказано, що правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На дату прийняття цього рішення позивач не надав суду акту виконаних робіт, передбаченого п. 8.1 додаткової угоди № 2 від 28.06.2022, та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбачених ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Відповідач у відзиві прохає стягнути з позивача судові витрати, понесені ним у цій справі, та навів орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача на професійну правову допомогу у сумі 5400,00 грн.

В підтвердження факту понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надані такі докази:

- договір про надання правничої допомоги № 13/22 від 17.05.2022, укладений між відповідачем (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням Аргос (виконавцем), за умовами якого клієнт замовляє виконавцю надання правничої допомоги по захисту прав і законних інтересів у судах всіх рівнів та юрисдикцій, підприємствах, установах, організаціях будь-яких форми власності в спорах з фізичними, юридичними особами та державою (а.с. 64-65).

- додаток 1 до Договору № 13/22 від 17.05.2022 з визначенням переліку послуг правничої допомоги та їх вартості (а.с.66);

- ордер № 1109048 від 25.10.2022 на надання адвокатом Остапенко О. П. правової допомоги (а.с.67).

На дату прийняття цього рішення відповідач не надав суду акту виконаних робіт, передбаченого розділом 4 договору, та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбачених ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Отже, на момент ухвалення рішення в справі відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу між сторонами витрат на правничу допомогу позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження фактичного розміру таких витрат. Сторони можуть подати в порядку частини 8 статті 129 ГПК України відповіді доказів на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (вул. Небесної сотні, буд. 9/17, м. Полтава, Полтавська область, 36000 ; ідентифікаційний код 38516938) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Весма" (вул. М. Грушевського, буд. 28/2, н/п №43, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 32250025) 571 392 грн 00 коп. основного боргу, 33618 грн 99 коп. відшкодування інфляційних втрат, 3991 грн 92 коп. - 3 % річних, 8766 грн 56 коп. пені, 9266 грн 54 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 25.11.2022.

Суддя Т. М. Безрук