ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 листопада 2022 року Справа № 902/498/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивач - Бонтлаб В.В.;

відповідач - Панасенко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро» на рішення госпо-дарського суду Вінницької області від 27.09.2022, повний текст якого складено 06.10.2022, у справі №902/498/22 (суддя Матвійчук В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" м.Вінниця

про стягнення 702 061 грн 13 коп. збитків,-

В червні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро» звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Щербини» збитків в розмірі 702 061,13 грн.(арк.справи 1-10).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 27.09.2022 у справі №902/498/22 в задоволенні позову відмовлено повністю. Суд вмотивував рішення тим, що право одержувачем товарів/послуг включити до податкового кредиту суму податку на додану вартість, зазначену в податковій накладній, зареєстрованій, зокрема, із запізненням в Єдиному реєстрі податкових накладних, зберігається протягом 1095 календарних днів із дати складання податкової накладної/ розрахунку коригування, а оскільки на час звернення до суду з даним позовом, цей строк не вичерпано, то висновок Позивача про втрату ним права на податковий кредит є передчасним. Крім того, Позивачем не доведено наявності реальних збитків та не надано доказів долучення до податкової декларації за звітний податковий період заяви із скаргою на недобросовісного продавця, у строки, визначені п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.(арк.справи 86-91).

Не погоджуючись із рішенням, Позивач подав скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 27.09.2022 у даній справі та ухвалити нове рішення про задоволення позову.(арк.справи 98-113).

Обґрунтовуючи свою скаргу, апелянт зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, безпідставно відступив від висновків та правових позицій Верховного суду в аналогічних спорах, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необґрунтованість рішення. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не здійснено жодного посилання на докази (обставини), які б свідчили про безпідставність позовних вимог. Крім того не взято до уваги, що у відзиві Відповідач визнає зміст правовідносин відповідно до договору поставки №15-11-2019/2 від 15.11.2019 та складених на його підставі документів первинного обліку, а також наявності порушеного зобов`язання перед Позивачем. Скаржник вважає, що при зверненні до суду з позовом про відшкодування шкоди дотримався вимог законодавства та практики Верховного суду, адже при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку зі складання та реєстрації податкових накладних належним способом захисту є саме звернення до суду про відшкодування завданих збитків. Апелянт вважає, шо господарський суд безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуально формальності, не здійснивши при цьому дотримання ст.238 ГПК України та застосування приписів норм ГПК. котрі зокрема містяться в статтях 74-77, 86 ГПК України, статтях 15, 16, 22 ЦК України, статей 224-226 ГК України, а також відповідних положень Податкового кодексу України. На переконання Скаржника 04.12.2019 є граничним строком реєстрації податкової накладної. Оскільки вказаного обов`язку Відповідач не виконав Позивач поніс збитки в сумі 702061,13 грн неотриманого ПДВ, що не могла бути включеною ним до податкового кредиту.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 відкрито провадження у справі №924/245/22, розгляд призначено на 29.11.2022, крім того задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.(арксправи118, 129).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 29.11.2022, представник Відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Позивач підтримав доводи і вимоги скарги, просив суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задоволити позов в повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро»-покупець та Товариством з обмеженою відповідальністю «Щербини»-постачаль-ник було укладено договір поставки №15-11-2019/2 (надалі в тексті Договір).(арк.справи 17-19).

За умовами п.1.2 Договору, згідно видаткової накладної №161 від 04.12.2019 ТзОВ «Щербини» передало, а ТзОВ «Нор-Ест Агро» прийняло товар на загальну суму 4212366,79 грн, у тому числі 702061,13 грн ПДВ.(арк.справи 20).

Поставка товару відбулася 04.12.2019, в цей же день Відповідачем було складено подат-кову накладну №1 на загальну суму 702 061,13 грн, яка була направлена Позивачеві із накладенням електронного підпису керівника ТзОВ «Щербини» проте без передбаченої чинним законодавством електронної відмітки на ній про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних та без квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.(арк. справи 21-23).

Заперечуючи позовні вимоги та покликаючись на п.3.2 Договору, Відповідач зазначає, що оплату за поставлений товар Позивач повинен був провести протягом 3 банківських днів, тобто до 09.12.2019, однак цього не зробив.

Проте, перевірити вказану обставину не видається за можливе, позаяк в матеріалах справи відсутній повний текст Договору №15-11-2019/2 від 15.11.2019. Надана Позивачем копія даного Договору не містить сторінок з текстом розділів 2, 3, 4. Відповідачем також не надано копії Договору №15-11-2019/2 від 15.11.2019.

За умовою п.7.1 Договір діє до 31.12.2019р., але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Натомість Відповідач, відповідно до положень Податкового кодексу України, повинен був зареєструвати податкову накладну №1 від 04.12.2019 у Єдиному реєстрі податкових накладних до 31.12.2019, однак для цього йому необхідно було зарахувати на власний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ 702061,13 грн. З пояснень Відповідача вбачається, що дану реєстрацію він не здійснив через несвоєчасну оплату Позивачем вартості товару.

Позивач вважає, що невиконання Відповідачем обов`язку зі складання та реєстрації податкової накладної №1 від 04.12.2019 на суму 702061,13 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, позбавило його права на віднесення 702061,13 грн ПДВ до податкового кредиту.

Матеріалами справи стверджено та не заперечується сторонами, що відповідно до Угоди б/н від 30.12.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладеної на підставі ст.601 ЦК України ТзОВ «Нор-Ест Агро» та ТзОВ «Щербини» грошові зобов`язання Позивача перед Відповідачем з оплати вартості отриманого товару на підставі договору поставки №15-11-2019/2 від 15.11.2019 були виконанні (фактично оплачені) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.(арк.справи 68).

Проте, внаслідок невжиття Відповідачем необхідних заходів щодо реєстрації податкової накладної на суму 702061,13 грн та у зв`язку з необхідністю запобігання збиткам у господарській діяльності, Позивач вважаючи, що йому завдано збитків в цій сумі, звернувся до господарського суду за захистом свого права.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 27.092022 у задоволенні позову відмовлено. (арк.справи 86-91).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Позивача безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є збитки, завдані непроведенням реєстрації податкової накладної.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.(ч.1 ст.509 ЦК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України (надалі в тексті ПК України) податковий кредит це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розра-хунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахун-ків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/ послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) кален-дарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Положення п.201.10 ст.201 ПК України не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи) при цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01.01.2015, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, 04.12.2019 Відповідач поставив Позивачу товар на загальну суму 4212366,79 грн, у тому числі 702061,13 грн ПДВ. Того ж дня, Відповідач склав податкову накладну, однак через відсутність проплати від Позивача не зареєст-рував її належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що Позивач не був позбавлений права звернутися зі скаргою на продавця до податкового органу про неналежне оформлення податкової накладної контрагентом Відповідачем. Натомість в матеріалах справи відсутні докази такого звернення до органу ДФС, що також не заперечується представником Позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

При цьому, для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків з недобросовісного контрагента, котрий не здійснив реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання) у вигляді нереєстрації ПН у ЄРПН;

2) шкідливого результату такої поведінки збитків у вигляді втраченого ПК;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками право на відображення ПК безпосередньо залежить від факту реєстрації ПН;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду бездіяльність контрагента у виконанні обов`язку з реєстрації ПН у ЄРПН.

У разі відсутності хоча б одного із вищезазначених елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків настати не може.

З врахуванням ст.198 ПК України, одержувачем товарів/послуг право включити до податко-вого кредиту суму податку на додану вартість, зазначену в податковій накладній, зареєстрованій, зокрема, із запізненням у Єдиному реєстрі податкових накладних, зберігається протягом 1095 календарних днів із дати складання податкової накладної/розрахунку коригування.

Як встановлено місцевим судом, на дату звернення Позивача до суду, а саме 21.06.2022 строк 1095 днів для включення до податкового кредиту суми ПДВ на отриманий товар ще не пройшов, а отже доводи Скаржника про втрату ним права на податковий кредит є передчасними, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

В матеріалах справи відсутні, а Позивачем не доведено заподіяння прямої шкоди у вигляді збитків на момент винесення рішення судом першої інстанції.

З огляду на дану обставину, апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що в складі господарського правопорушення відсутній один з обов`язкових елементів, а відтак стягнути з Відповідача 702061,13 грн. збитків за невчасну реєстрацію податкової накладної є на даний момент неможливим.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що Позивач не позбавлений права на звернення до суду для відшкодування збитків за спливом 1095 днів з дати здійснення поставки товару за договором постачання №15-11-2018/2 від 15.11.2019.

Доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Відповідача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргу-ментів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро» на рішення господарського суду Вінницької області від 27.09.2022 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №902/498/22 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.