ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15 листопада 2022 рокуСправа № 921/412/22
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
розглянув матеріали справи
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність
За участю редставників сторін:
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24 жовтня 2022 року прийнято заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання грошових вимог відносно ОСОБА_1 - до розгляду та призначено до розгляду в попередньому засіданні на 15 листопада 2022 року.
26.10.2022 року на адресу суду від арбітражного керуючого Микитіва О.І. надійшли відомості про результати розгляду вимог кредиторів 26 від 23.10.2022 (вх.№ 7041 від 26.10.2022), згідно яких, керуючим реструктуризації визнано вимоги кредитора АТ "Альфа-Банк" на загальну суму 1 590 620,86грн, як забезпеченого кредитора.
08.11.2022 року на електронну адресу суду від керуючого реструктуризації надійшов Звіт про результати розгляду декларацій боржника.
За результатами перевірки декларацій в частині вищезазначеної інформації, керуючим реструктуризації встановлено відповідність наданих фізичною особою ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) даних, внесених до декларацій про майновий стан боржника у справі неплатоспроможність за 2019-2021 роки.
15.11.2022 року від керуючого реструктуризації надійшло клопотання № 22 від 14.10.2022 року про розгляд справи без участі арбітражного керуючого та боржника. Арбітражним керуючим в поданому клопотанні зазначено, що грошові вимоги АТ "Альфа-Банк" визнано як арбітражним керуючим так і боржником.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Відповідно до ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника.
Згідно частини 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Абзацом 11 частини 3 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Як вбачається із заяви № б/н від 13.10.2022 (вх.№ 6850 від 19.10.2022), 26.04.2007 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 , укладено Договір кредиту № 770/38-131-07 на ремонт нерухомого майна (домоволодіння житловий будинок АДРЕСА_3 ), відповідно до якого останньому наданий кредит (грошові кошти) у сумі 89 210,00 швейцарських франків, зі сплатою 8,75 процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 (десятого) числа кожного місяця, згідно графіку, який вказаний в п.1.1. ст.1 Договору та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10 квітня 2022року.
20.10.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 770/38-131-07 від 26.04.2007, якою змінено процентну ставку за користування кредитом на рівні 9,2 процентів річних.
28.05.2015 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 770/38-131-07 від 26.04.2007 року, яким змінено валюту кредиту, шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 1 333 643,75грн, з якої сума першого кредиту склала 471 613,93грн та сума другого кредиту склала 862 029,82грн. Згідно п.2.1, 2.2 статті 2 п.п. 3.1, 3,2 статті 3 розділу ІІ вказаного договору, кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту 1 і 2 до 10.03.2035 року, процентна ставка за кредитом 1 в розмірі 13 процентів річних, за кредитом 2 в розмірі 1 процент річних, в разі порушення умов кредиту процентна ставка встановлюється у розмірі 13 процентів річних.
Зокрема, із заяви № б/н від 13.10.2022 (вх.№ 6850 від 19.10.202) та доданих документів, вбачається, 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та єдиним акціонером АТ "Укрсобанк" затверджено рішення про реорганізацію АТ "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до АТ "Альфа-банк".
Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ "Уксоцбанк" від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк", які зазначені в передавальному акті, виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати визначеної у передавальному акті, виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року.
Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт.(п.2.1.Протоколу).
Згідно загальних положень статуту Акціонерного товариства "Альфа-Банк" затвердженого Національним банком України 26.11.2019 року: Акціонерне товариство "Альфа-Банк" є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на підставі вказаного вище передавального акту у відповідності до якого до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" були передані все майно, права і зобов"язання Акціонерного товариства "Укрсоцбанк".
Внаслідок реорганізації АТ "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до АТ "Альфа-Банк", відбулась заміна кредитора, а саме АТ "Альфа-Банк" набуло статусу нового кредитора за Договором кредиту №770/38-131-07 від 26.04.2007, за яким позичальником виступає ОСОБА_1 .
В якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 770/38-131-07 від 26.04.2007 року ОСОБА_1 передано в іпотеку Іпотекодержателю (АКБ СР "Укрсоцбанк") на підставі Іпотечного договору від 26.04.2007 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_4 , вартість якого зазначена у Іпотечному договорі та становить 111 512,82 швейцарських франків, що за курсом НБУ в перерахунку на гривню, станом на дату подання кредиторської вимоги (13.10.2022 - 36,7487грн) становить - 4 097 951,17грн.
Кредитор зазначив, що вказане нерухоме майно, яке є власністю ОСОБА_1 не реалізовано та з боку АТ "Альфа-Банк" не було використано право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у відповідності до вимог Закону України "Про іпотеку"
Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Загальним правилом визначено, що у разі пред`явлення вимоги в порядку ст.1048 ЦК України банком боржнику чи у разі закінчення кредитного договору на суму заборгованості не нараховуються проценти за користування кредитними коштами, а застосовується інший порядок, передбачений ст 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином(ст.599 ЦК України).
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу на трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
- інфляційні витрати в сумі 275 160,51 грн (101 175,55 грн на заборгованість в сумі 443 752,42 грн; 173 984,96 грн на заборгованість в сумі 763091,94 грн).
Відтак, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням заборгованості за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України перед АТ "Альфа-Банк" складає - 1 590 620,86 грн:
- заборгованість за 3% річних - 108 615,99грн ;
- заборгованість за інфляційними витратами - 275 160,51грн.
Кредитором наголошено, що оскільки в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за Договором кредиту № 770/38-131-07 від 26.04.2007 ОСОБА_1 передано в іпотеку Іпотекодержателю (АКБСР "Укрсоцбанк") на підставі іпотечного договору від 26.04.2007 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_4 , вартість якого перевищує суму заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Альфа-Банк", кредиторські вимоги АТ "Альфа-Банк" в сумі 1 590 620,86 грн, у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства є повністю забезпеченими.
Як вбачається із Іпотечного договору від 26.04.2007 року, зокрема п.п. 1.3.Договору, вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 468 219 гривень 69 копійок, що в еквіваленті складає 115 512 Швейцарських франків 82 сантимів за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення цього договору іпотеки.
Інвентаризаційна вартість Предмета іпотеки, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Козівським районним бюро технічної інвентаризації від 13 березня 2007 року № 13859397 становить 408 790 гривень.
За змістом ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори -кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.
Згідно зі ст.572 та ч.1 ст.576 Цивільного Кодексу України у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК).
За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, установленому цим законом.
Згідно із ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Аналогічні положення також передбачено чч.5, 6 ст.3 закону Про іпотеку, в яких зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.
За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (ч.2 ст.589 ЦК, ст.19 Закону Про заставу).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.
Натомість абз.2,3 ч.2 ст.45 Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Відповідно до ч.8 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром. Лише у процедурі ліквідації до повноважень ліквідатора належить: визначення початкової вартості майна банкрута (ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства); визначення початкової вартості продажу майна банкрута (ч.1 ст.63 Кодексу України з процедур банкрутства); визначення початкової ціни як однієї з умов продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення) (ч.1, 2 ст.75 Кодексу України з процедур банкрутства).
Із урахуванням наведеного погоджена сторонами вартість предмета застави (іпотеки) у договорі застави (іпотеки) не може обмежувати розмір зобов`язань боржника (майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні), забезпечених заставою (іпотекою), позаяк з огляду на викладене вище сума задоволення вимог заставодержателя (іпотекодержателя) пов`язується саме з вартістю фактичної реалізації предмета застави (майнової поруки), якщо інше не встановлено договором застави (іпотеки).
У справі про банкрутство кінцева вартість заставного (іпотечного) майна для проведення розрахунків із забезпеченим кредитором формується в момент його реалізації за наслідком якої з дотриманням вимог Кодексу з процедур банкрутства застава (іпотека) припиняється, а вимоги забезпеченого кредитора вважаються погашеними.
- 1 590 620,86 грн. Вимоги кредитора за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.
- 4 962,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог (відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).
Частиною 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:
1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;
2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 47, 113, 122, 123, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Визнати кредитором у справі № 921/412/22 відносно боржника фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 :
- 1 590 620,86 грн. Вимоги кредитора за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.
- 4 962,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог (відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).
2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які відповідно до п.1 ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення цієї ухвали.
3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника щодо розгляду звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
4. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати до суду матеріали інвентаризації майна боржника.
5. Призначити засідання господарського суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 10 січня 2023 року о 10 год 00 хв, яке відбудеться у приміщенні господарського суду Тернопільської області за адресою: м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 14 а, зал судового засідання № 2, поверх 5.
6. Копію ухвали надіслати рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:
- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ;
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М. Сидорук