ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 Справа № 914/1886/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСЕРВІСГРУП», м. Запоріжжя,

До відповідача: Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод», м. Львів,

про: стягнення 1 150 113, 00 грн.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Полянський А.П.

Представники учасників справи:

від позивача: Дмитрашко С.В. - представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСЕРВІСГРУП» до Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод» про стягнення 1 150 113, 00 грн.

Ухвалою суду від 22.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №914/1886/22 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.09.2022.

Через канцелярію суду 15.09.2022 від Позивача надійшло пояснення (Вх. 19132/22).

Пояснення долучено до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 16.09.2022 від Відповідача надійшов відзив (Вх. 19224/22) на позовну заяву.

Відзив долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.09.2022 суд відклав розгляд справи на 17.10.2022.

Через Канцелярію Господарського суду Львівської області 04.10.2022 надійшла відповідь на відзив (Вх №20439/22) від позивача.

Відповідь на відзив долучено до матеріалів справи.

Через канцелярію Господарського суду 14.10.2022 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наміром укласти мирову угоду.

У судовому засіданні 17.10.2022 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі №914/1886/22. Розгляд справи №914/1886/22 по суті призначив на 07.11.2022.

У судове засідання 07.11.2022 представник позивача з`явився, взяв участь в режимі відеоконференції, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засідання 07.11.2022 представник відповідача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення у зв`язку із наміром укласти мирову угоду.

Щодо клопотання про відкладення, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Окрім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, а неможлтвість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, підстави для задоволення клопотання відповідача відсутні.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, участь у судовому засідання є правом, а не обов`язком сторін, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 14.11.2022 за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 07.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договру поставки за №ВЗК-175/21 від 21.09.2021 в частині оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 953 330, 23 грн.

Окрім того, за неналежне виконання умов договору, позивач просить стягнути з відповідача 60 415, 19 грн пені, 13 088, 68 грн 3% річних та 123 278, 90 грн інфляційних втрат.

Правова позиція відповідача.

Відповідач зазначає, що 30.09.2021 Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод» помилково повернув позивачу тендерне забезпечення на суму 100 000, 00 грн, яку відповідач просив зарахувати в оплату по договору поставки.

Таким чином, відповідач вказує, що основна сума заборгованості за договором поставки становить 853 330, 23 грн.

Відповідач визнає основну суму заборгованості в розмірі 853 330, 23 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву також заперечує проти нарахування штрафних санкцій повністю посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.202 №2024/02.0-7.1. та вказує, що військова агресія російської федерації проти України спричинила значний спад фінансових можливостей відповідача

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно з оголошенням про проведення допорогової закупівлі, судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод» (Замовник, Відповідач) хотів закупити Підшипники для тягового рухомого складу, код за ДК 021:2015-42141200-1.

Згідно п. 11 Оголошення учасник надає замовнику забезпечення пропозиції у вигляді завдатку грошових коштів у розмірі, який складає 100 000, 00 грн. Забезпечення пропозиції повертається учасникку протягом 10 банківських днів з дня настання підстави для повернення забезпечення пропозиції в разі, зокрема укладення договору про закупівлю з учасником, що став переможцем тендеру.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМСЕРВІСГРУП» (Позивач, Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Львівський локомотиворемонтний завод» (Відповідач) 21.09.2021 укладено договір поставки №ВЗК-175/21.

За умовами Договору (пункт 1.1 з урахуванням внесення змін Додатковою угодою №1) Постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність Замовника, а Замовник прийняти та оплатити Товар, найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації №1 та №2, які є невід`ємною частиною договору.

Товар постачання якого здійснюється - підшипники для тягового рухомого складу (пункт 1.2 Договору).

Згідно платіжного доручення №11601 від 30.09.2021 судом встановлено, що відповідач перерахував позивачу 100 000, 00 грн, призначення платежу: Повернення забезпечення на допорогову закупівлю Підшипники для тягового рухомого складу.

Відповідно до п.4.1. Договору розрахунки за поставлений Постачальником Товар здійснюються після спливу 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту поставки Товару, але не раніше реєстрації податкової накладної.

На виконання умов договору, позивач поставив товару на загальну суму 3 025 523, 63, що підтверджується наступними видатковими накладними: видаткова накладна №31 від 21.09.2021 на суму 247 826, 40 грн; видаткова накладна №32 від 24.09.2021 на суму 346 957, 27 грн; видаткова накладна №35 від 20.10.2021 на суму 171 957, 96 грн;видаткова накладна №36 від 22.102021 на суму 88 562,74 грн; видаткова накладна №37 від 05 11.2021 на суму 182 100, 50 грн; видаткова накладна №43 від 17.11.2021 на суму 167 299, 04 грн; видаткова накладна №48 від 02.12.2021 на суму 49 565, 28 грн; видаткова накладна №51 від 13 12.2021 на суму 74 347, 92 грн; видаткова накладна №50 від 16.12.2021 на суму 286 151, 88 грн; видаткова накладна №53 від 16.12.2021 на суму 151 515, 19 грн; видаткова накладна №55 від 17.12.2021 на суму 198 261, 12 грн; видаткова накладна №57 від 22.12.2021 на суму 198 261, 12 грн; видаткова накладна №58 від 24.12.2021 на суму 9 387, 84 грн; видаткова накладна №1 від 10.01.2022 на суму 247 826, 40 грн; видаткова накладна №2 від 12.01.2022 на суму 301 267, 04 грн; видаткова накладна №3 від 01.02.2022 на суму 287 412, 47 грн; видаткова накладна №4 від 08.02.2022 на суму 16 823, 46 грн.

Згідно з наданими виписками з рахунку позивача, судом встановлено, що відповідач провів наступні оплати за поставлений товар: 30.11.2021 на суму 100 000, 00 грн; 10.12.2021 на суму 52 173, 60 грн; 10.12.2021 на суму 147 826, 40 грн; 17.12.2021 на суму 100 000, 00 грн; 22.12.2021 на суму 50 000, 00 грн; 30.12.2021 на суму 88 562, 74 грн; 30.12.2021 на суму 144 783, 67 грн; 30.12.2021 на суму 171 957, 96 грн; 13.01.2022 на суму 182 099, 64 грн; 21.01.2022 на суму 167 299, 04 грн; 03.02.2022 на суму 49 565, 28 грн; 03.02.2022 на суму 50 434, 72 грн; 18.02.2022 на суму 23 913, 20 грн; 18.02.2022 на суму 286 151, 88 грн; 23.02.2022 на суму 48 484, 81 грн; 23.02.2022 на суму 151 515, 19 грн; 17.03.2022 на суму 9 387, 84 грн; 17.03.2022 на суму 9 387, 84 грн; 17.03.2022 на суму 49 776, 31 грн; 17.03.2022 на суму 198 261, 12 грн. Відповідач оплатив товар на загальну суму 2 072 193, 40 грн. Відповідач оплатив товар на загальну суму 2 072 193, 40 грн.

В матеріалах справи наявний лист від 04.10.2021 №2947 відповідача до позивача з проханням повернуті 100 000, 00 грн тендерного забезпечення зарахувати в договір №ВЗК 175/21 від 21.09.2021 по рахунку №32 від 21.09.2021.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що у разі порушення строків оплати, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача основної заборгованісті в розмірі 953 330, 23 грн та 60 415, 19 грн пені, 13 088, 68 грн 3% річних, 123 278, 90 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами Договору поставки №ВЗК 175/21 від 21.09.2021 (далі Договір).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1.1. п. 1.2. Договору Продавець зобов`язується поставляти та За умовами Договору (пункт 1.1 з урахуванням внесення змін Додатковою угодою №1) Постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність Замовника, а Замовник прийняти та оплатити Товар, найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації №1 та №2, які є невід`ємною частиною договору.

Товар постачання якого здійснюється - підшипники для тягового рухомого складу (пункт 1.2 Договору).

Позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання із поставки товару, що підтверджується долученими до матеріалів справи видаткові накладні, а саме: видаткова накладна №31 від 21.09.2021 на суму 247 826, 40 грн; видаткова накладна №32 від 24.09.2021 на суму 346 957, 27 грн; видаткова накладна №35 від 20.10.2021 на суму 171 957, 96 грн;видаткова накладна №36 від 22.102021 на суму 88 562,74 грн; видаткова накладна №37 від 05 11.2021 на суму 182 100, 50 грн; видаткова накладна №43 від 17.11.2021 на суму 167 299, 04 грн; видаткова накладна №48 від 02.12.2021 на суму 49 565, 28 грн; видаткова накладна №51 від 13 12.2021 на суму 74 347, 92 грн; видаткова накладна №50 від 16.12.2021 на суму 286 151, 88 грн; видаткова накладна №53 від 16.12.2021 на суму 151 515, 19 грн; видаткова накладна №55 від 17.12.2021 на суму 198 261, 12 грн; видаткова накладна №57 від 22.12.2021 на суму 198 261, 12 грн; видаткова накладна №58 від 24.12.2021 на суму 9 387, 84 грн; видаткова накладна №1 від 10.01.2022 на суму 247 826, 40 грн; видаткова накладна №2 від 12.01.2022 на суму 301 267, 04 грн; видаткова накладна №3 від 01.02.2022 на суму 287 412, 47 грн; видаткова накладна №4 від 08.02.2022 на суму 16 823, 46 грн.

Відповідно до наданих видаткових накладних позивач поставив відповідачу товару на загальну суму 3 025 523, 63 грн.

За отриманий товар відповідач здійснив оплату лише частково, що підтверджується наданими виписку з рахунку позивача, а саме: 30.11.2021 на суму 100 000, 00 грн; 10.12.2021 на суму 52 173, 60 грн; 10.12.2021 на суму 147 826, 40 грн; 17.12.2021 на суму 100 000, 00 грн; 22.12.2021 на суму 50 000, 00 грн; 30.12.2021 на суму 88 562, 74 грн; 30.12.2021 на суму 144 783, 67 грн; 30.12.2021 на суму 171 957, 96 грн; 13.01.2022 на суму 182 099, 64 грн; 21.01.2022 на суму 167 299, 04 грн; 03.02.2022 на суму 49 565, 28 грн; 03.02.2022 на суму 50 434, 72 грн; 18.02.2022 на суму 23 913, 20 грн; 18.02.2022 на суму 286 151, 88 грн; 23.02.2022 на суму 48 484, 81 грн; 23.02.2022 на суму 151 515, 19 грн; 17.03.2022 на суму 9 387, 84 грн; 17.03.2022 на суму 9 387, 84 грн; 17.03.2022 на суму 49 776, 31 грн; 17.03.2022 на суму 198 261, 12 грн. Відповідач оплатив товар на загальну суму 2 072 193, 40 грн.

Відповідач оплатив товар на суму 2 072 193, 40 грн, отже, заборгованість відповідача становить 953 330, 23 грн.

Відповідач у відзиві визнає борг у розмірі 853 330, 23 грн, та вказує, що 30.09.2021 помилково повторно повернув позивачу тендерне забезпечення на суму 100 00, 00 грн, яку просив зарахувати в оплату договору.

Як встановлено судом, згідно з оголошенням про проведення допорогової закупівлі, Приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод» (Замовник, Відповідач) хотів закупити Підшипники для тягового рухомого складу, код за ДК 021:2015-42141200-1.

Згідно п. 11 Оголошення учасник надає замовнику забезпечення пропозиції у вигляді завдатку грошових коштів у розмірі, який складає 100 000, 00 грн. Забезпечення пропозиції повертається учасникку протягом 10 банківських днів з дня настання підстави для повернення забезпечення пропозиції в разі, зокрема укладення договору про закупівлю з учасником, що став переможцем тендеру.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМСЕРВІСГРУП» (Позивач, Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Львівський локомотиворемонтний завод» (Відповідач) 21.09.2021 укладено договір поставки №ВЗК-175/21.

Згідно платіжного доручення №11601 від 30.09.2021 судом встановлено, що відповідач перерахував позивачу 100 000, 00 грн, призначення платежу: Повернення забезпечення на допорогову закупівлю Підшипники для тягового рухомого складу.

В матеріалах справи наявний лист від 04.10.2021 №2947 відповідача до позивача з проханням повернуті 100 000, 00 грн тендерного забезпечення зарахувати в договір №ВЗК 175/21 від 21.09.2021 по рахунку №32 від 21.09.2021.

Тому, відповідач відповідно до умов оголошенням про проведення допорогової закупівлі правомірно повернув позивачу кошти, однак відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що сторони погодили зарахувати такий платіж в договір №ВЗК 175/21 від 21.09.2021 по рахунку №32 від 21.09.2021.

Суд вказує, що сам лист відповідача від 04.10.2021 №2947 не є належним та достатнім доказом суду для підтвердження тих обставин на які посилається відповідач.

Окрім того, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що розмір боргу складає 853 330, 23, оскільки повернуте тендерне забезпечення у розмірі 100 000, 00 позивач повинен був зарахувати у договір №ВЗК 175/21 від 21.09.2021 так як таке твердження не доведене належними та достатніми доказами.

Відтак, позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості в розмірі 953 330, 23 грн підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо стягнення штрафних санкцій.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву також заперечує проти нарахування штрафних санкцій повністю посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.202 №2024/02.0-7.1. та вказує, що військова агресія російської федерації проти України спричинила значний спад фінансових можливостей відповідача

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Згідно зі ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, сторона може звільнятися від відповідальності за невиконання зобов`язань якщо доведе відсутність вини (ст. 614 ЦК) або існування форс-мажорних обставин (ст. 617 ЦК). У цій справі відповідач стверджує про наявність форс-мажорних обставин (війна) та неможливість вчасної оплати за отриманий товар внаслідок воєнних подій.

Пунктом 8.2 Договору визначено сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі, з подальшим наданням доказів, що підтверджують факт настання обставин непереборної сили.

Окрім того, щоб засвідчити форс-мажорні обставини Відповідачу необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-иаслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами [ікнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім Відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах.

Однак, ні доказів звернення до позивача з відповідним листом, ні доказів звернення до Торгово-промислової палати відповідачем не надано.

Суд звертає увагу відповідача на те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

А відтак, суд вважає посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.202 №2024/02.0-7.1. та військову агресію російської федерації необґрунтованими.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 13 088, 68 грн 3% річних та 123 278, 90 грн іфляційних втрат.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що у разі порушення строків оплати, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми пені відповідно до положень п. 7.3. договору, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 60 415, 19 грн пені.

За таких обставин справи, суд вказує, що позовні висоги про стягнення 953 330, 23 грн. основної заборгованості, 60 415, 19 грн пені, 13 088, 68 3% річних, 123 278, 90 інфляційних втрат підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» (79018, м. Львів, вул. Залізнична, буд. 1 А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСЕРВІСГРУП» (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 73;) 953 330, 23 грн. основної заборгованості, 60 415, 19 грн пені, 13 088, 68 3% річних, 123 278, 90 інфляційних втрат та 17 251, 69 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 18.11.2022.

Суддя Синчук М.М.