ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року м.Дніпро Справа № 908/2871/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Кузнецов В.О., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2022р. у справі №908/2871/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд", м. Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс", м. Львів

про стягнення коштів

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс", м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд", м. Дніпро

про визнання договору частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.06.2022р. у справі №908/2871/21 (повний текст складено 11.07.2022р., головуючий суддя - Науменко А.О., судді - Корсун В.Л., Проскуряков К.В., м. Запоріжжя) первісні позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" неустойку у розмірі 2780263 грн. 36 коп., судовий збір у розмірі 41703 грн. 95 коп. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи первісні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "НВФ "Альянс" передбачену умовами договору неустойку не сплатило. Перевіривши розрахунок неустойки ТОВ "Оптімусагро Трейд" колегія суддів дійшла до висновку, що розрахунок є правильним та неустойка у розмірі 2780263,36 грн. підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідачем за первісним позовом не доведено поважність причин неналежного виконання договірних зобов`язань перед позивачем, винятковості обставин та достатніх обґрунтованих підстав для зменшення розміру штрафних санкцій. Враховуючи баланс інтересів сторін справи, характер виробничого процесу ТОВ "Оптімусагро Трейд", а також те, що за даних обставин зменшення розміру неустойки нівелюватиме саме значення штрафу як відповідальності за порушення грошового зобов`язання у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що взявши на себе обов`язок поставити сировину згідно із узгодженим помісячним графіком поставок, визначеним у п. 2.2. договору та погодивши умови договору щодо відповідальності за непоставку сировини, ТОВ "НВФ "Альянс" тим самим взяв на себе можливі ризики підприємницької діяльності. В той самий час, ТОВ "Оптімусагро Трейд" покладаючись на ТОВ "НВФ "Альянс" не залучало інших постачальників давальницької сировини, а п. 12.2. договору за специфікою виробничої діяльності гарантує або завантаження виробничих потужностей, або компенсацію відсутності такого завантаження у вигляді неустойки. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним п. 12.2. договору, наступного змісту: "у разі не поставки замовником сировини в обсязі узгодженому сторонами помісячним графіком п.2.2 Договору (з урахуванням толерансу для кожного місяця поставки +/- 5%) замовник виплачує виконавцеві неустойку (штрафну санкцію) у розмірі 20,72 (двадцять доларів, 72 цента) доларів США (в гривнях за курсом Банку на дату виставлення рахунку - фактури виконавцем на сплату неустойку) за кожну тону різниці між узгодженою кількістю сировини для поставки у відповідному місяці, вказаною в п. 2.2 цього Договору (з урахуванням негативного толерансу) та кількістю поставленої сировини. У разі необґрунтованої відмови виконавця від приймання сировини кількість сировини, за яку сплачується неустойка (штрафна санкція), зменшується на кількість сировини, від приймання якої виконавець необґрунтовано відмовився".

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2022р. у справі №908/2871/21; ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов, у задоволенні первісного позову відмовити; у разі відмови у задоволенні вимог апеляційної скарги, зменшити розмір неустойки до мінімально можливого, але не більше 80442 грн.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного з`ясування, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні обставинам справи, що в своїй сукупності і призвело до постановлення судом першої інстанції незаконного рішення;

- апелянт у зустрічній позовній заяві звертав увагу суду першої інстанції на те, що норми які регулюють договір підряду презюмують правомірну відмову замовника від вказаного договору у будь-який час. Відмова замовника від договору підряду в свою чергу призводить і до відмови від виконання ним зобов`язань за договором;

- оспорюваний п. 12.2. договору №2708/20 в частині встановлення неустойки суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не виконує функцію забезпечення виконання зобов`язання з надання матеріалу замовником та не допускає правомірності односторонньої відмови замовника від договору підряду (зобов`язання), право замовника на яку визначене ч. 4 ст. 849 ЦК України, а отже суперечить закону, тому є недійсним;

- розглядаючи вимогу про визнання договору частково недійсним, суд першої інстанції повинен був надати оцінку правовій природі договору підряду та неустойки, визначитися чи передбачено нормами законодавства у договорі підряду зобов`язання замовника з надання матеріалу у переробку та яка відповідальність передбачена за це, зробити висновок чи можливо забезпечити виконання зобов`язання замовника з надання матеріалу у переробку за договором підряду неустойкою, як співвідноситься безумовне право замовника на відмову від договору та встановлення відповідальності у вигляді неустойки за ненадання матеріалу;

- наведений судом першої інстанції письмовий доказ, який нібито підтверджує встановлені судом обставини - нотаріально посвідчена заява директора апелянта Фролова А.В. вчинена 28.08.2020р., а спірний договір 27.08.2020р. Отже, на дату укладення спірного договору не існувало заяви Фролова А.В., яка наведена судом на підтвердження встановлених обставин, що вказує на неналежність даного доказу;

- судом першої інстанції наведені листи від 02.07.2021р., 30.08.2021р., 14.09.2021р., однак яке відношення вказані листи мають до спростування вимоги про недійсність п. 12.2. договору №2708/20 суд першої інстанції не вказав. До того ж, вказані листи датовані 2021 роком, а визнання правочинів (господарських договорів) недійсними можливо лише на момент їх вчинення (укладення), про що суд зазначив в оскаржуваному рішенні;

- судом не застосовано норми матеріального права, передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України, щодо визнання п. 12.1. договору №2708/20 недійсним, як такого, що суперечить закону, яким замовнику надано право відмовитись в односторонньому порядку від договору (зобов`язання) у будь-який час до закінчення роботи і це право не може бути обмежене;

- в пунктах договору №2708/20, які регулюють механізм обрахунку суми неустойки, а саме п. 2.2., 12.2, не вказано, що неустойка обраховується від недопоставленої сировини у заліковій вазі, а вказано про різницю у кількості узгодженої та поставленої сировини. На вірність вказаного апелянтом свідчить додаткова угода від 01.07.2021р. до договору №2708/20, де у п. 2.2. зазначено "кількість фактично поставленої сировини відповідно до цієї додаткової угоди враховується при розрахунку неустойки (штрафної санкції), передбаченої п. 12.2. договору". Сторони договору №2708/20 під час його укладання однаково розуміли, що неустойка, передбачена п. 12.2. договору розраховується від кількості непоставленої сировини у фактичній вазі, а не у заліковій;

- апелянт у відзиві на позовну заяву в обґрунтування підстав зменшення неустойки детально описав які обставини на його думку мають бути враховані та підлягають з`ясуванню під час судового розгляду, з якими законодавець пов`язує зменшення неустойки. Натомість, суд першої інстанції, не з`ясувавши розмір збитків завданих позивачу, неналежним виконанням умов договору про надання матеріалу у переробку та не порівнявши його із розміром неустойки, незаконно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання апелянта про зменшення розміру неустойки;

- висновок суду першої інстанції про те, що задоволення клопотання апелянта про зменшення розміру неустойки нівелюватиме саме значення штрафу як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, взагалі не має відношення до обставин даної справи;

- висновки суду першої інстанції щодо суперечливої поведінки хибні з огляду на те, що захищаючи своє право на грошові кошти, які намагається стягнути позивач, апелянт використовує правові інструменти надані законодавцем, обґрунтовуючи свою правову позицію недійсністю пункту договору, яким позивач обґрунтовує свої вимоги та підстави для такого стягнення, у разі незадоволення судом вказаної вимоги, а також невірністю нарахування неустойки та невідповідністю її розміру завданим позивачу збиткам.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів дають зрозуміти, що п. 12.2. договору передбачає неустойку не у випадку правомірної відмови замовником від виконання зобов`язання та/або правомірної відмови замовника від договору. Пунктом 12.2. договору прямо обумовлено зменшення неустойки у разі необґрунтованої відмови виконавця від приймання сировини. Під час узгодження умов договору №2708/20 від 27.08.2020р. ТОВ "НВФ "Альянс" не висував заперечень щодо пункту 12.1. договору (ні щодо того, як стверджується у зустрічній позовній заяві, що цей пункт обмежує безумовне право на відмову від договору підряду, ні щодо розміру неустойки). ТОВ "НВФ "Альянс" пропонував внести зміни виключно до пунктів 2.3, 5.2., 10.2. договору, що підтверджується листуванням представників сторін (електронною поштою). Зміст заяви ТОВ "НВФ "Альянс" від 28.08.2020 та листа ТОВ "НВФ "Альянс" (вих. 0207/7 від 02.07.2021р.) свідчить про повне розуміння відповідальності і підприємницьких ризиків, на які воно погодилось при укладенні договору. В листі ТОВ "НВФ "Альянс" вих. №0207/7 від 02.07.2021р., а так само в листах ТОВ "НВФ "Альянс" вих. №3008/7 від 30.08.2021р. та вих. №1409-1 від 14.09.2021р., воно також не визнавало правомірність вимог ТОВ "Оптімусагро Трейд" про виплату неустойки. Заперечень не було, були пропозиції (зокрема, альтернативні варіанти компенсації суми неустойки), всі з яких передбачали укладення нового договору з переробки соняшника врожаю 2021 року в 2021/22 маркетинговому році. Але на укладення нового договору з ТОВ "НВФ "Альянс" ТОВ "Оптімусагро Трейд" не погодилось. Відповідач впродовж дії договору не заявляв про відмову від договору, натомість був зацікавлений у продовженні строку виконання, та в укладенні нового договору з переробки соняшника врожаю 2021 року в 2021/22 маркетинговому році. Отже, п. 12.2. договору не став (і не міг стати) на заваді в реалізації ТОВ "НВФ "Альянс" безумовного права на відмову від договору підряду. Обраним відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) способом захисту - визнання недійсним п. 12.2. договору №2708/20 від 27.08.2020р. - неможливо захистити право на односторонню відмову від договору підряду, оскільки на момент звернення до суду закінчилися строки виконання зобов`язань сторін та строк дії договору №2708/20 від 27.08.2020р. Та обставина, що ТОВ "Оптімусагро Трейд" не заявило про відшкодування збитків, не доводить їх відсутність. Товариство має право на відшкодування збитків з частині, не покритій штрафними санкціями (ч. 1 ст. 232 ГК України). Але сума неустойки, яка носить компенсаційний характер, і була визначена в договорі так, щоб вона покривала збитки товариства від простою виробничих потужностей Запорізького олійноекстракційного заводу (постійні витрати: витрати на оплату праці та податки/збори на фонд оплати праці, витрати на енергоносії, витрати на поточний ремонт обладнання тощо). Відтак, у товариства немає потреби захищати свої майнові інтереси заявляючи позовні вимоги про відшкодування збитків.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2022р. поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію оскаржуваного судового рішення на час розгляду апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2022р. у справі №908/2871/21. Розгляд справи призначено в судове засідання на 02.11.2022р.

31.10.2022р. через "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" адвоката Пискун Л.М. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи на іншу дату, в обґрунтування якого заявник послався на те, що в апелянта (відповідач по справі) відбулась зміна представника, а попередній представник не надав належні матеріали по справі №908/2871/21, тому виникла необхідність надання часу на вивчення та аналіз матеріалів вищезазначеної справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2022р. відкладено апеляційний розгляд справи на 30.11.2022р.

22.11.2022р. до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника відповідача Карлаша І.А. про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він і ознайомився 22.11.2022р.

В засіданні суду 30.11.2022р. представник позивача надав свої пояснення по апеляційній скарзі. В свою чергу, відповідач не забезпечив явку повноваженого представника в судове засідання 30.11.2022р., хоча про день, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 30.11.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

27.08.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (далі - виконавець) укладено договір №2708/20 (далі - договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. якого предметом цього договору є виконання робіт з переробки сировини, що поставляється замовником, в продукцію.

У даному договорі використовуються наступні терміни:

Сировина - насіння соняшнику врожаю 2020 року (ДСТУ 4694:2006 "Соняшник. Олійна сировина. Технічні умови"), що постачається замовником виконавцеві для подальшої переробки в готову продукцію;

Переробка сировини - виконання комплексу робіт з переробки сировини в готову продукцію згідно технологічного процесу виконавця, а також постачання продукції на умовах цього договору;

Продукція - олія соняшникова нерафінована невиморожена першого гатунку (ДСТУ 4492:2017 Олія соняшникова. Технічні умови): олія змішана (пресова та екстракційна); Шрот соняшниковий універсальний (або високопротеїновий) тостований негранульований (ДСТУ 4638:2006 Шрот соняшниковий. Технічні умови); Лушпиння соняшнику (ДСТУ 7123:2009 Лушпиння соняшнику. Технічні умови).

Обмежувальні кондиції - граничні показники якості сировини, гірше яких сировина виконавцем не приймається.

Залікові кондиції - показники вологості та сміттєвої домішки сировини, згідно яких розраховується залікова вага сировини.

Залікова вага сировини - кількість сировини, що передається замовником виконавцеві на переробку та згідно якої сторони здійснюють розрахунки. Перерахунок фактичної кількості сировини у залікову вагу здійснюється у порядку, встановленому Порядком обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової промисловості, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики 11.09.2009р. №656.

Партія сировини - кількість сировини в заліковій вазі, прийнята виконавцем протягом однієї доби, з 7.00 години ранку поточного дня до 7.00 годин ранку наступного дня.

Сировина і вся вироблена відповідно до умов цього договору продукція є власністю замовника.

Відповідно до п.п. 2.1. 2.3. договору загальна кількість (залікова вага) сировини, що поставляється для переробки згідно умов цього договору складає 20000 метричних тон. За домовленістю сторін можливий толеранс +/- 5 % тон за вибором замовника від загальної кількості сировини.

Постачання сировини замовником і переробка сировини виконавцем відбувається відповідно до наступного щомісячного графіка:

Термін постачанняКількість сировини, т
Вересень 20202000
Жовтень 20203000
Листопад 20203000
Грудень 20202000
Січень 20211000
Лютий 20211600
Березень 20212100
Квітень 20212300
Травень 20211600
Червень 20211400
Замовник має дотримуватись строків постачання, а виконавець строків переробки, визначених п 2.2. договору (помісячного графіку), при цьому, виходячи з технологічних можливостей заводу, обсяг добової поставки сировини замовником не перевищуватиме 150,00 тон. При цьому максимальна партія для накопичення та подальшої її переробки повинна складати не більше 600,00 тон.

Виконавець щоденно до 10 години ранку повинен надавати замовникові в електронній формі реєстр прийнятих транспортних засобів за попередню добу. Зразок реєстру наведений у додатку №1 до договору. За результатами визначення показників якості лабораторією виконавця і зважування сировини на вагах виконавця, щодоби складається Акт про приймання сировини (додаток №2), який підписується уповноваженими представниками сторін. Крім того, виконавець надає замовнику розрахунок визначення виходу готової продукції (додаток №3, п. 4.1. договору).

За наслідками переробки сировини виконавець зобов`язаний не рідше, ніж один раз в місяць до 4 числа надати замовникові Акт про надані послуги (додаток №4) та рахунок, шляхом передачі оригіналу та/або шляхом передачі факсимільним (електронним) зв`язком з подальшою передачею оригіналу. При цьому за вимогою замовника виконавець зобов`язаний надати Акт про надані послуги протягом однієї доби з дати відповідної вимоги замовника (п.4.2. договору).

Згідно з п. 12.2. договору у разі не поставки замовником сировини в обсязі, узгодженому сторонами помісячним графіком п. 2.2. договору (з урахуванням толерансу для кожного місяця поставки +/- 5 %) замовник сплачує виконавцеві неустойку (штрафну санкцію) у розмірі 20,72 доларів США (в гривнях за курсом банку на дату виставлення рахунку-фактури виконавцем на сплату неустойки) за кожну тону різниці між узгодженою кількістю сировини для поставки у відповідному місяці, вказаною у п. 2.2. цього договору (з урахуванням негативного толерансу) та кількістю поставленої сировини. У разі необґрунтованої відмови виконавця від приймання сировини кількість сировини, за яку сплачується неустойка (штрафна санкція), зменшується на кількість сировини, від приймання якої виконавець необґрунтовано відмовився.

Сторони узгодили на підставі статті 259 ЦК України, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій (неустойки) за договором складає 3 роки (п. 14.1. договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 липня 2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 15.3. договору).

Листом від 22.09.2020р. №2209/8 ТОВ "НВФ "Альянс" звернулось до ТОВ "Оптімусагро Трейд" з проханням зробити переробку додаткового об`єму сировини у вересні 2020 в розмірі 595,106 т по завищеній вартості, в якому зазначило, що гарантує підписання додаткової угоди та оплату.

22.09.2020р. сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до п. 1 якої предметом цієї додаткової угоди є визначення особливих умов переробки для окремої партії сировини в кількості 595,106 тон понад кількість сировини, визначену в помісячному графіку постачання сировини замовником (пункт 2.2. договору) на вересень 2020.

Листом від 30.06.2021р. №3006/7 ТОВ "НВФ "Альянс" звернулось до ТОВ "Оптімусагро Трейд", в якому просило прийняти партію соняшнику у кількості 500 т в строк до 06.07.2021р.

01.07.2021р. сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до п.п. 1, 2 якої предметом цієї додаткової угоди є визначення умов переробки для окремої партії сировини в кількості 320 тон (можливий толеранс +/- 5 %) в липні 2021, в рахунок виконання зобов`язань з поставки сировини, визначеної в помісячному графіку постачання сировини замовником (пункт 2.2. договору) на червень 2020.

Сторони погодились, що кількість сировини, вказаної в пункті 1 цієї додаткової угоди, замовник зобов`язаний поставити на переробку не пізніше 04.07.2021р. Кількість фактично поставленої сировини відповідно до цієї додаткової угоди враховується при розрахунку неустойки (штрафної санкції), передбаченої п. 12.2 договору.

Факт виконання договору підтверджується Актами наданих послуг (робіт), які підписані обома сторонами, скріплені печатками та містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.36-86). Також, в матеріалах справи містяться Акти приймання-передачі сировини (т.1 а.с.87-217).

14.07.2021р. ТОВ "Оптімусагро Трейд" направило на адресу ТОВ "НВФ "Альянс" претензію №362 від 13.07.2021р. на суму 2780263,36 грн. разом з рахунком на оплату №174 від 13.07.2021р.

Листом від 30.08.2021р. №3008/7 ТОВ "НВФ "Альянс" надало перелік аспектів для подальшої співпраці, а саме: 1. Виплата частини суми претензії до підписання договору переробки. 2. Зробити корекцію суми претензії. 3. Перенести більшу частину суми претензії до виплати у якості збільшення вартості за тону переробки у сезоні 2021-2022. 4. Надати для ознайомлення основні умови для співпраці у сезоні 2021-2022: вартість, втрати, вихід готової продукції, нововведення (якщо такі мають місце) в порівнянні з попереднім договором.

У листі від 14.09.2021р. №1409-1 ТОВ "НВФ "Альянс" зазначило, що компенсацію понесених витрат ТОВ "Оптімусагро Трейд" буде здійснено в повному обсязі, а саме сплатою траншу у розмірі 500000,00 грн. та збільшенням вартості переробки одиниці продукції на 200,00 грн.

У листі від 24.09.2021р. №495 ТОВ "Оптімусагро Трейд" зазначило, що сума претензії на суму 2780263,36 грн. не сплачена ТОВ "НВФ "Альянс" та підхід "укладіть з нами новий договір, якщо хочете отримати штраф за попереднім договором" є для ТОВ "Оптімусагро Трейд" неприйнятним.

ТОВ "НВФ "Альянс" поставило на адресу ТОВ "Оптімусагро Трейд" соняшник у кількості 14088,341 т, що є недотриманням умов договору.

На підставі п. 12.2. договору ТОВ "Оптімусагро Трейд" нарахувало ТОВ "НВФ "Альянс" неустойку у розмірі 2780263,36 грн., не сплата якої і стала підставою для цього позову.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Матеріалами справи підтверджується укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" договору №2708/20 від 27.08.2020, відповідно до п. 1.1. якого предметом цього договору є виконання робіт з переробки сировини, що поставляється замовником, в продукцію.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в п. 2.2. договору сторонами у справі було узгоджено строки поставки і переробки сировини.

Господарський суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про те, що ТОВ "НВФ "Альянс" допустило порушення графіку поставки сировини, поставивши насіння соняшнику у кількості 14088,341 т.

Відповідно до п. 12.2. договору сторони дійшли згоди, що у разі непоставки замовником сировини в обсязі, узгодженому сторонами щомісячним графіком п. 2.2. договору (з урахуванням толерансу для кожного місяці поставки 5%) замовник сплачує виконавцеві неустойку (штрафну санкцію) у розмірі 20,72 доларів США (в гривнях за курсом банку на дату виставлення рахунку-фактури виконавцем на сплату неустойки) за кожну тону різниці між узгодженою кількістю сировини для поставки у відповідному місяці, вказаною у п. 2.2. цього договору (з урахуванням негативного толерансу) та кількістю поставленої сировини. У разі необґрунтованої відмови виконавця від приймання сировини кількість сировини, за яку сплачується неустойка (штрафна санкція), зменшується на кількість сировини, від приймання якої виконавець необґрунтовано відмовився.

Відповідно до ч. 1 ч. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем графіку поставки сировини, передбаченого договором.

У зв`язку з порушенням відповідачем графіку поставки, позивач з урахуванням п. 12.2. договору, нарахував неустойку у розмірі 2780263,36 грн.

Перевіривши розрахунок зроблений позивачем, апеляційний господарський суд зазначає, що він є обґрунтованим, арифметично вірним та сума неустойки підлягає стягненню в повному обсязі.

Щодо клопотання ТОВ "НВФ "Альянс" про зменшення неустойки до 80442,00 грн. суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

Звертаючись до суду із клопотанням про зменшення розміру неустойки, відповідач за первісним позовом посилався на те, що первісним позивачем не понесено будь-яких збитків у зв`язку з не поставкою ТОВ "НВФ "Альянс" соняшнику. Первісний відповідач виконав зобов`язання щодо надання сировини в переробку на 74 відсотки. 14088,341 т х 100% / 19000 і - 74,15 %. А за даними актів приймання - передачі (наявні в матеріалах справи) первісний відповідач виконав зобов`язання щодо надання сировини в переробку на 76,87 відсотка. 14607,030 т х 100%/19000 т 76,88%. Щодо співвідношення вартості роботи з переробки сировини та розміру неустойки. Відповідно до п. 5.1. Договору №2708/20 вартість переробки в заліковій вазі за одну тону становить 23,78 доларів США, а розмір неустойки 20,72 доларів США за кожну тону різниці, що становить 87,13%. 20.72 доларів США х 100% / 23,78 доларів США = 83,13%. Тобто, неустойка встановлена на рівні 87,13% від вартості переробки сировини. Таким чином, позивач за первісним позовом, навіть не виконуючи ніяких робіт за рахунок неустойки фактично буде отримувати прибуток. При цьому, у такому разі цей прибуток буде навіть більший, ніж при виконанні робіт. Статутний капітал відповідача за первісним позовом становить 5375 грн., а заявлена до стягнення неустойка 2780263,36 грн., що у понад 500 разів перевищує статутний капітал первісного відповідача. В той же час, розмір статутного капіталу первісного позивача становить 714308353 грн. Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств, прибуток відповідача за первісним позовом за три квартали 2021 року становить 80442 грн. Відповідач за первісним позовом вважає, що саме поведінка позивача сприяла зростанню суми неустойки, яка непропорційно велика до вартості робіт, та призводить до надмірного збагачення позивача за первісним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язків для учасників правовідносин характер. В свою чергу, зменшення розміру неустойки фактично нівелює її як цивільну відповідальність, що може привести до порушення балансу інтересів сторін.

Оцінивши в сукупності доводи, викладені у зазначеному клопотанні, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що первісним відповідачем не надано до суду доказів існування об`єктивних обставин, які б свідчили про неможливість своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за договором №2708/20 в частині поставки сировини.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки.

Щодо зустрічної позовної заяви ТОВ "НВФ "Альянс" апеляційний господарський суд зазначає про таке.

Зі змісту зустрічної позовної заяви ТОВ "НВФ "Альянс" вбачається, що позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним п. 12.2. договору, наступного змісту: "у разі не поставки замовником сировини в обсязі узгодженому сторонами помісячним графіком п.2.2. Договору (з урахуванням толерансу для кожного місяця поставка +/- 5%) замовник виплачує виконавцеві неустойку (штрафну санкцію) у розмірі 20,72 (двадцять доларів, 72 цента) доларів США (в гривнях за курсом Банку на дату виставлення рахунку - фактури виконавцем на сплату неустойку) за кожну тону різниці між узгодженою кількістю сировини для поставки у відповідному місяці, вказаною в п. 2.2. цього Договору (з урахуванням негативного толерансу) та кількістю поставленої сировини. У разі необґрунтованої відмови виконавця від приймання сировини кількість сировини, за яку сплачується неустойка (штрафна санкція), зменшується на кількість сировини, від приймання якої виконавець необґрунтовано відмовився".

Обґрунтовуючи вказані вимоги ТОВ "НВФ "Альянс" посилається на те, що вказаний пункт договору порушує право останнього на односторонню відмову від виконання умов договору підряду. Позивач за зустрічним позовом вважає, що у разі не надання замовником матеріалу для переробки, підрядник мав би право не розпочинати роботу та вимагати відшкодування завданих збитків включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Пункт 12.2. договору №2708/20 з урахуванням змісту самого договору та визначенням неустойки (ст. 549 ЦК України), фактично встановлює неустойку за правомірну односторонню відмову від договору замовником та визначає відповідальність замовника, яка не передбачена Цивільним кодексом України для цього виду договорів.

Дослідивши зустрічну позовну заяву ТОВ "НВФ "Альянс", колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Водночас, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ч. 1 ст. 217 ЦК України).

При застосуванні зазначених положень статей Цивільного кодексу України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2018р. у справі №910/22319/16.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи свідчать про те, що під час узгодження сторонами умов договору №2708/20 від 27.08.2020р. ТОВ "НВФ "Альянс" не висувало заперечень щодо пункту 12.2. договору. Натомість, ТОВ "НВФ "Альянс" пропонувало внести зміни до пунктів 2.3., 5.2., 10.2. договору.

Таким чином, уклавши договір №2708/20 від 27.08.2020р. сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, тобто погодилися взяти на себе певні обов`язки передбачені зазначеним договором.

Як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, взявши на себе обов`язок поставити сировину згідно із узгодженим графіком поставок, визначеним у п. 2.2. договору та погодивши умови договору щодо відповідальності за непоставку сировини (п. 12.2. договору), ТОВ "НВФ "Альянс" тим самим взяв на себе можливі ризики підприємницької діяльності.

Позивач за зустрічним позовом не навів обставин, які можуть бути підставою для визнання п. 12.2. договору недійсним.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання п. 12.2. договору недійсним.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції. Крім того, апеляційний господарський суд погоджується з висновками, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Альянс" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2022р. у справі №908/2871/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.12.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А. Коваль