ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

"29" листопада 2022 р. Справа№ 910/1138/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

та представників сторін:

від Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) - Поздняков М.В. - ордер;

від ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» - Лоленко О.А. - довіреність;

від ТОВ «Ескада» - Андрощук С.В. - ордер,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову

за апеляційною скаргою Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED)

на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року

(повний текст складено 22.06.2022 року)

у справі № 910/1138/19 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED)

до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг»

тертя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Гетьман», товариство з обмеженою відповідальністю «Ескада»

про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Компанія «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) (надалі по тексту - позивач) 31.01.2019 року звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, товариства з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (надалі по тексту - ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг», відповідач 2) про визнання свідоцтв на знаки для товарів і послуг недійсними.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1138/19, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.02.2020 року позов задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року апеляційну скаргу відповідача 2 залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2020 року змінено у його мотивувальній частині та викладено у редакції постанови апеляційного суду. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.04.2021 року рішення господарського суду міста Києва від 27.02.2020 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 року у даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду справи №910/1138/19 господарським судом міста Києва 07.06.2022 року прийнято рішення, яким в позові відмовлено.

Наразі зазначене рішення господарського суду міста Києва оскаржується позивачем.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2022 року у справі №910/1138/19 та призначено до розгляду на 14.12.2022 року.

Крім того, до апеляційного суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

В поданій заяві позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №188998 від 25.07.2014 року, №188999 від 25.07.2014 року, №187563 від 25.06.2014 року, №187564 від 25.06.2014 року, №187565 від 25.06.2014 року, №187566 від 25.06.2014 року, №187567 від 25.06.2014 року, №187568 від 25.06.2014 року, №188096 від 10.07.2014 року, №188097 від 10.07.2014 року, №210409 від 11.04.2016 року, №190704 від 10.09.2014 року, №190705 від 10.09.2014 року, №190706 від 10.09.2014 року, №190707 від 10.09.2014 року, стосовно товарів класу 33 МКТП іншим особам, видавати ліцензії (дозволи) на використання знаків за вищевказаними свідоцтвами, відмовлятися від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів та послуг, укладати з будь-якими особами ліцензійні договори на використання знаків для товарів і послуг за зазначеними свідоцтвами України на знаки для товарів та послуг, передавати їх у заставу, укладати щодо них попередні та інші договори. Заборонити Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України №188998 від 25.07.2014 року, №188999 від 25.07.2014 року, №187563 від 25.06.2014 року, №187564 від 25.06.2014 року, №187565 від 25.06.2014 року, №187566 від 25.06.2014 року, №187567 від 25.06.2014 року, №187568 від 25.06.2014 року, №188096 від 10.07.2014 року, №188097 від 10.07.2014 року, №210409 від 11.04.2016 року, №190704 від 10.09.2014 року, №190705 від 10.09.2014 року, №190706 від 10.09.2014 року, №190707 від 10.09.2014 року, стосовно товарів класу 33 МКТП або ж відмови від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів та послуг та здійснювати офіційні публікації щодо зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг. Заборонити Державній митній службі України включати до митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаків для товарів та послуг за свідоцтвами України №188998 від 25.07.2014 року, №188999 від 25.07.2014 року, №187563 від 25.06.2014 року, №187564 від 25.06.2014 року, №187565 від 25.06.2014 року, №187566 від 25.06.2014 року, №187567 від 25.06.2014 року, №187568 від 25.06.2014 року, №188096 від 10.07.2014 року, №188097 від 10.07.2014 року, №210409 від 11.04.2016 року, №190704 від 10.09.2014 року, №190705 від 10.09.2014 року, №190706 від 10.09.2014 року, №190707 від 10.09.2014 року.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначає, що в зв`язку з прийняттям господарським судом міста Києва 07.06.2022 року рішення про відмову у задоволенні позову та ухвали господарського суду міста Києва від 30.06.2022 року про задоволення заяви ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» про поворот виконання судового рішення у справі №910/1138/20, позивач вважає, що відповідач 2 має можливість здійснити умисне відчуження належних йому спірних знаків для товарів та послуг.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 року розгляд заяви Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову призначити в судовому засіданні на 23.11.2022 року.

23.11.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення заяви про забезпечення позову.

В поданій заяві позивач просить суд визначити боржником Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» ( ідентифікаційний код: 44643629, 01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд.1).

Крім того, 23.11.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача 2 надійшли заперечення щодо заяви про вжиття заходів забезпечення.

В поданій заяві відповідач 2 зазначає, що на його думку, у позивача на момент подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову відсутні докази щодо вчинення відповідачем 2 дій з передачі виключних майнових прав на відповідні знаки для товарів і послуг та перереєстрації виключних майнових прав на зазначені об`єкти інтелектуальної власності, а тому відсутня основна підстава вжиття заходів забезпечення позову у позовах з немайновими вимогами - обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідность вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин справи, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

В судовому засіданні 23.11.2022 року представники позивача заявили клопотання про заміну первісного відповідача 1 Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» на Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та надали для огляду розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року №943-р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 року розгляд заяви Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову відкладено на 29.11.2022 року. Запропоновано Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» та Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" надати суду письмові пояснення щодо правонаступництва згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року №943-р, щодо заяви Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову, щодо заяви про заміну неналежного відповідача та уточнення заяви про забезпечення позову та стосовно чинності заходів забезпечення позову вжитих ухвалами господарського суду міста Києві від 06.02.2019 року та від 12.02.2019 року з урахуванням постанов Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року по справі №910/1138/19. Учасникам провадження надати суду письмові пояснення щодо розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року №943-р, щодо заяви Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову, щодо заяви про заміну неналежного відповідача та уточнення заяви про забезпечення позову та стосовно чинності заходів забезпечення позову вжитих ухвалами господарського суду міста Києві від 06.02.2019 року та від 12.02.2019 року з урахуванням постанов Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року по справі №910/1138/19.

29.11.2022 року на електронну адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Ескада» (надалі по тексту - ТОВ «Ескада», третя особа) надішли заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В поданих запереченнях представник ТОВ «Ескада» зазначає, що позивачем вже подавалися заяви про вжиття заходів забезпечення позову з аналогічних питань, ухвалами місцевого суду заяви позивача були задоволені.

Також представник ТОВ «Ескада» зазначає, що до заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивачем не надано жодного письмового доказу, який міг би вказувати на існування ризиків, за умови яких могли би бути застосовані пропоновані позивачем вимоги про забезпечення позову. Саме лише посилання на потенційну можливість вчинення відповідачем-2 певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви позивача.

29.11.2022 року в судове засідання з`явилися представники Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED), ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» та ТОВ «Ескада» та надали усні пояснення стосовно заяви Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів розглянувши матеріали поданої заяви та заслухавши пояснення сторін, дійшла висновку про часткове задоволення заяви Компанії «ЗАФОРПО ВЕНЧЕЗ ЛІМІТЕД» (ZAFORPO VENTURES LIMITED) про вжиття заходів забезпечення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності.

При цьому, ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На думку колегії суддів, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У справах, пов`язаних з визнанням охоронних документів недійсними, на думку суду, можливе застосування заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві - власникові спірного документа передавати будь-якій особі (особам) право власності на об`єкт інтелектуальної власності; заборони Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» або іншим особам приймати рішення про внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів/свідоцтв України стосовно даного об`єкта інтелектуальної власності, вносити відповідні зміни до даного Реєстру та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність». У разі оспорювання міжнародної реєстрації торговельної марки суд з урахуванням конкретних обставин справи може заборонити власникові відповідної торговельної марки здійснювати будь-які дії з передачі відповідних прав іншим особам до розгляду справи по суті.

Такі заходи мають на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач-2 до вирішення даного спору може в будь-який час передати будь-якій особі право власності на знаки або видати дозвіл на використання знаків для товарів і послуг третім особам, або відмовитись від оспорюваних Свідоцтв.

Передання відповідачем-2 прав на знаки для товарів і послуг за оспорюваними Свідоцтвами призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку із наявністю нового власника, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншими позовами для захисту їх порушених прав.

Неможливість виконання рішення суду у даній справі буде полягати в тому, що у випадку передання прав на оспорювані Свідоцтва, власником оспорюваних Свідоцтв на момент винесення рішення буде інша особа, а у випадку відмови від оспорюваних Свідоцтв - тільки відповідач-2 буде мати право протягом 3-х років з дати такої відмови подати нові заявки на знаки під оспорюваними Свідоцтвами.

У відповідності до п. 7 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва може передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг на підставі договору.

Пунктом 8 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору. Ліцензійний договір повинен містити, зокрема, інформацію про способи використання торговельної марки, територію та строк, на які дозволено її використання, та умову, що якість товарів і послуг, виготовлених чи наданих за ліцензійним договором, не буде нижчою якості товарів і послуг власника свідоцтва і він здійснюватиме контроль за виконанням цієї умови.

Згідно з п. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Національного органу . Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в Бюлетені.

Ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію торговельної марки протягом двох років після припинення дії свідоцтва згідно з пунктами 1 і 2 статті 18 цього Закону, крім випадків, коли власник свідоцтва, дію якого припинено, надасть згоду на реєстрацію заявленої торговельної марки. (ст. 22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»).

Таким чином, колегія суддів враховує, що предметом позову є визнання недійсними низки свідоцтв на знак для товарів та послуг і зобов`язання відповідача-1 внести відомості про визнання таких свідоцтва недійсним до Реєстру та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені промислова власність.

Відповідно в силу об`єктивних обставин існує ймовірність передачі відповідачем-2 права власності на спірні знаки на користь третіх осіб або ж відмови власника від оспорюваних свідоцтв, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову в зв`язку із наявністю нових власників згаданих свідоцтв на знак для товарів та послуг, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту його порушених прав.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на зареєстровані за оспорюваними свідоцтвами знаки для товарів і послуг іншій особі, яка не бере участь у даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У випадку ж відмови відповідача-2 від оспорюваних свідоцтв, в силу норми ст. 22 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не буде мати права на повторну реєстрацію знака протягом двох років після припинення дії свідоцтва.

В той же час, на думку колегії суддів, видача ліцензії на використання спірних знаків не впливає на виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин між сторонами даного спору, а заборона вчиняти такий правочин лише позбавляє власника оспорюваних знаків (відповідача-2) отримувати роялті від інших осіб - користувачів торговельної марки протягом судового розгляду справи, що матиме негативний економічний ефект для відповідача в разі визнання судом заявлених позовних вимог необґрунтованими та відмови в задоволенні даного позову.

Стосовно вимоги позивача заборонити Державній митній службі України включати до митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаків для товарів та послуг за свідоцтвами України, апеляційний суд зазначає, що зазначена вимога вказує на те, що при її реалізації ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» не зможе забороняти іншим особам, хто має тотожні знаки експортувати/імпортувати продукцію, яка маркована з використанням знаків за свідоцтвами України №188998 від 25.07.2014 року, №188999 від 25.07.2014 року, №187563 від 25.06.2014 року, №187564 від 25.06.2014 року, №187565 від 25.06.2014 року, №187566 від 25.06.2014 року, №187567 від 25.06.2014 року, №187568 від 25.06.2014 року, №188096 від 10.07.2014 року, №188097 від 10.07.2014 року, №210409 від 11.04.2016 року, №190704 від 10.09.2014 року, №190705 від 10.09.2014 року, №190706 від 10.09.2014 року, №190707 від 10.09.2014 року. Однак, позивачем не обґрунтовано, як невжиття вказаного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених прав або інтересів позивача.

При цьому, колегією суддів враховано, що ухвалами господарського суду міста Києва від 06.02.2019 року та від 12.02.2019 року, які змінені постановами Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року по справі №910/1138/19 було вжито аналогічні заходи забезпечення позову.

Однак, матеріали справи не містять доказів чинності зазначених заходів станом на день прийняття цієї ухвали та наявності в реєстрі відповідних заборон. Крім того, апеляційний суд враховує, що в Постановах Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року в якості боржника визнано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, тоді як станом на день розгляду заяви відповідачем по справі є Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності», а відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року №943-р, вбачається, що функції Національного органу інтелектуальної власності передані Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову у справі № 910/1138/19 підлягає частковому задоволенню, а саме належить вжити такі заходи забезпечення: заборонити ТОВ «Істерн Беверідж трейдінг» передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на спірні знаки для товарів і послуг іншим особам, відмовлятися від зазначених оспорюваних свідоцтв на знаки для товарів і послуг, заборонити Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» та Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» вносити будь-які зміни до Державного реєстру України на знаки для товарів і послуг стосовно власника спірних знаків для товарів і послуг або ж відмови від оспорюваних свідоцтв на знаки для товарів і послуг, та здійснювати офіційні публікації про це.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 234, 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву компанії «Зафорпо Венчурс Лімітед» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2.До набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у даній справі:

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж трейдінг» (код 38679874, місцезнаходження: 03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, буд. 9А, оф. 520А) передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України №188998 від 25.07.2014, №188999 від 25.07.2014, №187563 від 25.06.2014, №187564 від 25.06.2014, №187565 від 25.06.2014, №187566 від 25.06.2014, №187567 від 25.06.2014, №187568 від 25.06.2014, №188096 від 10.07.2014, №188097 від 10.07.2014, №210409 від 11.04.2016, №190704 від 10.09.2014, №190705 від 10.09.2014, №190706 від 10.09.2014, №190707 від 10.09.2014 стосовно товарів класу 33 МКТП іншим особам, відмовлятися від зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг;

- заборонити Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» та Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» вносити будь-які зміни до Державного реєстру України на знаки для товарів і послуг стосовно власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвами України №188998 від 25.07.2014, №188999 від 25.07.2014, №187563 від 25.06.2014, №187564 від 25.06.2014, №187565 від 25.06.2014, №187566 від 25.06.2014, №187567 від 25.06.2014, №187568 від 25.06.2014, №188096 від 10.07.2014, №188097 від 10.07.2014, №210409 від 11.04.2016, №190704 від 10.09.2014, №190705 від 10.09.2014, №190706 від 10.09.2014, №190707 від 10.09.2014 стосовно товарів класу 33 МКТП або ж відмови від зазначених свідоцтв України на знак для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації щодо зазначених свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є - Зафорпо Венчурс Лімітед (Zaforpo Ventures Limited) (35 Елєфтеріус Венізелу, 1107, Нікосія, Кіпр (35, Eleftherious Venizelou,1107, Nicosia, Cyprus), адреса для листування 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 10, прим. 161 «К»).

3. Боржником за п.2.1. даної ухвали є - товариство з обмеженою відповідальністю «Істерн Беверідж Трейдінг» (, місцезнаходження: 01135, м.Київ, просп.Перемоги, будинок, 5А).

4. Боржником за п.2.2. даної ухвали є - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» ідентифікаційний код: 31032378 та Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» ідентифікаційний код: 44643629 ( 01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд.1 ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 30.11.2022 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді О.М. Остапенко

Б.М. Грек