ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2972/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд", м. Чорноморськ Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", с. Широке Дніпропетровської області

про стягнення 3 430 288,48 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Глущенко І.О., адвокат

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" заборгованість у розмірі 3 430 288,33грн., з яких:

- основний борг у розмірі 2 081 220,94 грн;

- штраф у розмірі 624 366,28грн;

- пеня у розмірі 329 117,21грн;

- 3 % річних у розмірі 36 571,48грн;

- інфляційні втрати у розмірі 359 012,57грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №23П18 від 23 лютого 2018 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає про готовність погасити основну суму боргу після закінчення дії форс-мажорних обставин. Військова агресія Російської Федерації проти України та введення воєнного стану з 24.02.2022 в Україні є форс-мажорною обставиною. На офіційному сайті Торгово-промислової палати України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Війна в Україні є загальновідомим фактом, що не потребує доказування. Підприємство відповідача знаходиться в Криворізькому районі Дніпропетровської області, який регулярно підпадає під дію факторів воєнного характеру, відтак форс-мажорні обставини безпосередньо впливають на можливість виконання зобов`язань підприємством. Тож, до моменту завершення форс-мажорних обставин ТОВ "АСС" не матиме змоги погасити основну суму заборгованості перед ТОВ "Шона-Трейд" за договором. Відповідно до умов договору (п.9.1.) та ч.1 ст. 617 ЦК України штрафні санкції не підлягають нарахуванню та стягненню, оскільки наявність форс-мажорних обставин дає підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Крім того, загальна сума нарахованих санкцій становить 65 % від суми основного боргу, що є надмірно великим.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із викладеними у відзиві обставинами з огляду на таке:

- обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати товару, відповідач надав до суду лист Торгово - промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Однак даний доказ не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, у зв`язку із чим було введено воєнний стан, відповідач не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором;

- основна частина боргу виникла у відповідача ще до настання форс-мажорних обставин 24.02.2022;

- не надано будь-яких доказів, які б підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача, доказів вжиття відповідачем заходів щодо його покращення.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення неустойки позивач просить суд враховувати також і інтереси та майновий стан ТОВ "Шона-Трейд".

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2022 справу №904/2972/22 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

14 вересня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" до господарського суду надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на лінію стерилізації та асептичного наповнення фруктового та овочевого пюре "ВОЕМА" S.р.А., модель (тип) І121000, серійний номер 128А, рік виробництва 2008, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "АСС" в межах суми позовних вимог та понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" судових витрат під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції у загальному розмірі 3 481 742,81 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" про забезпечення позову задоволено; вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на лінію стерилізації та асептичного наповнення фруктового та овочевого пюре "ВОЕМА" S.р.А., модель (тип) І121000, серійний номер 128А, рік виробництва 2008, що має комплектацію: асептичний наповнювач "ВОЕМА" S.р.А., модель (тип) USА154, серійний номер 9962, рік виробництва 2008; стерилізатор "ВОЕМА" S.р.А., модель (тип) PE130 РN 80, серійний номер 130А, з шафою управління стерилізатором модель (тип) І124Q1, рік виробництва 2008, розташовану за адресою: 67730, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, село Старокозаче, вул. Журавльова, будинок 5, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "АСС" (43070, Дніпропетровська область, Криворізький район, село Широке, вул. Молодіжна, буд.1А, ідентифікаційний код 30260000) в межах суми позовних вимог та понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Промислова, будинок 7, кабінет 2, ідентифікаційний код 37439465) судових витрат під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції у загальному розмірі 3 481 742,81 грн. (три мільйона чотириста вісімдесят одна тисяча сімсот сорок дві)грн 81 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке відбудеться 12.10.2022.

23.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркой В.В. винесено постанову ВП №69918194 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

З 12.10.2022 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 02 листопада 2022 року.

25 жовтня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову (вх. №35901/22 від 25.10.2022), вжитих ухвалою суду від 15.09.2022 по справі №904/2972/22.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2022 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "АСС" в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 02.11.2022 закрито підготовче провадження у справі №904/2972/22 та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 30.11.2022.

Відповідач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив.

У судовому засіданні 30.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСС" (покупець) укладено договір поставки товару №23П18 (а.с. 16-21 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність (повне господарське відання) покупцю томатну пасту асептичну в асортименті на дерев`яних піддонах та в металевих бочках (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) та загальна вартість товару, визначаються видатковою накладною або специфікацією (п. 1.2 договору).

Загальна сума договору визначається виходячи із вартості фактично поставленого товару, в строк дії цього договору, на підставі видаткових накладних (п. 1.3 договору).

Вартість товару, вказана у рахунках, є остаточною та не може бути зміненою протягом строку поставки (п. 1.4 договору).

Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством (п. 1.5 договору).

Постачальник підтверджує, що укладення і виконання ним цього договору відповідає вимогам та нормам чинного в Україні законодавства (зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладання та виконання ним цього договору не суперечить цілям діяльності постачальника, положенням його установчих документів чи інших локальних актів (п. 1.6 договору).

За умовами пункту 2.2 договору поставка товару здійснюється партіями. Сторони додатково погоджують розмір кожної партії та строки поставки партії товару шляхом оформлення окремих замовлень. Кожне замовлення, підписане покупцем, надається постачальнику у письмовому вигляді. Замовлення передаються постачальнику з використанням електронної пошти, за адресою: .

Поставка товару за цим договором здійснюється у такі строки: на протязі 2 календарних днів з моменту отримання постачальником заявки від покупця. Заявка відправляється факсимільним зв`язком чи електронною поштою, за реквізитами, зазначеними в розділі 13 цього договору. Підтвердженням заявки є рахунок постачальника відправлений факсимільним зв`язком чи електронною поштою покупцю (п. 2.3 договору).

Поставка здійснюється на умовах: ЕХW (склад постачальника, м Одеса, Новомосковська дорога, 23/1) (п. 2.4 договору).

Перехід права власності на товар, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару від постачальника до покупця відбувається після підписання видаткової накладної представником покупця. Моментом (датою) поставки товару за цим договором є дата підписання видаткової накладної представником покупця (п. 2.5 договору).

Відвантаження товару здійснюється силами та за рахунок постачальника (п. 2.6 договору).

Про порушення постачальником умов цього договору відносно якості, асортименту, кількості та пакування товару, покупець повідомляє постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з моменту виявлення порушення (п. 2.9 договору).

За умовами п. 4.1 договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, що визначені за одиницю товару у видатковій накладній або специфікації до даного договору.

Порядок розрахунків за договором визначений у розділі 5 договору.

Так, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 21-ти календарного дня з моменту підписання сторонами видаткової накладної на партію товару (п. 5.1 договору).

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку, шляхом переказу покупцем грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника, що визначений у цьому договорі (п. 5.2 договору).

Покупець має право не оплачувати товар, якщо постачальником не надано увесь комплект документів, визначений п. 7.3 договору або документи не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством, мають недоліки, виправлення та помилки (п. 5.3 договору).

Передання товару постачальником та приймання товару покупцем здійснюється в місці здійснення поставки, визначеному в п. 2.3 цього договору. Приймання товару (за кількістю і якістю) здійснюється в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності до чинного в Україні законодавства (п. 7.1, 7.2 договору).

В момент передачі товару постачальник повинен надати покупцю належним чином оформлені наступні документи: видаткову накладну, ТТН і сертифікати якості, що підтверджують якість та кількість товару. Постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну з податку на додану вартість, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному Податковим кодексом та іншим законодавством України (п. 7.3 договору).

Згідно п. 8.1, 8.2 договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору (надалі - порушення договору), сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Сторона не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності).

У випадку несвоєчасної оплати партії товару, відповідно до умов п. 5.1 договору. Покупець зобов`язаний сплатити пеню врозмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати покупця.

У випадку несвоєчасної оплати партії товару більш ніж на 21 (двадцять один) календарний день і моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від вартості неоплаченого протягом вказаного строку товару.

У випадку несвоєчасної оплати партії товару більш ніж на 28 (двадцять вісім) календарних днів з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 30 (тридцять) відсотків від вартості неоплаченого протягом вказаного строку товару (п. 8.3 договору).

Сплата стороною та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням договору, не звільняє її від обов`язку виконати цей договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п. 9.1 договору сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому договорі, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному порядку.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг з дати укладення та закінчується 31 грудня 2018 року (п. 11.1, 11.2 договору).

У випадку, коли на протязі останнього місяця строку дії договору, жодна із сторін письмово не заявить про намір щодо розірвання договору, він вважається автоматично переукладеним на наступний календарний рік. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 11.3, 11.4 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір поставки товару №23П18 від 23 лютого 2018 року був чинним протягом спірного періоду.

В додатковій угоді №3 від 04.01.2021 до договору сторони визначили, що постачання партій товару проводиться на умовах EXW або FCA відповідно до "Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс 2000".

За замовленнями відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" виставило:

рахунок - фактуру №СФ-0000218 від 28.12.2021 (заявка №61 від 24.11.2021) на поставку томатної пасти 20% у кількості 9513кг, ціна без ПДВ 19,33грн, томатної пасти 28-30% у кількості 8201кг, ціна без ПДВ 28,75грн, на загальну суму з ПДВ 503 598,05грн (а.с. 23 том 1);

рахунок - фактуру №СФ-0000005 від 12.01.2022 (заявка №62 від 12.01.2022) на поставку томатної пасти 36-38% у кількості 8624кг, ціна без ПДВ 36,83грн, на загальну суму з ПДВ 381 146,30грн (а.с. 33 том 1);

рахунок - фактуру №СФ-0000009 від 24.01.2022 (заявка №63 від 24.01.2022) на поставку томатної пасти 36-38% у кількості 11 475кг, ціна без ПДВ 36,83грн, на загальну суму з ПДВ 507 149,10грн (а.с. 40 том 1);

рахунок - фактуру №СФ-0000013 від 27.01.2022 (заявка №64 від 28.01.2022) на поставку томатної пасти 36-38% у кількості 9567кг, ціна без ПДВ 36,83грн, на загальну суму з ПДВ 422 823,13грн (а.с. 47 том 1);

рахунок - фактуру №СФ-0000021 від 09.02.2022 (заявка №65 від 09.02.2022) на поставку томатної пасти 36-38% у кількості 6210кг, у кількості 3487кг, ціна без ПДВ 36,83грн, на загальну суму з ПДВ 428 568,61грн (а.с. 54 том 1).

На виконання умов договору №23П18 від 23 лютого 2018 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 243 285,19грн, що підтверджується:

видатковою накладною № РН-0000189 від 28.12.2021 на суму 503 598,05грн, товарно-транспортною накладною № від 28.12.2021, довіреністю №184 від 28.12.2021 (а.с. 25, 31, 32 том 1);

видатковою накладною № РН-0000005 від 12.01.2022 на суму 381 146,30грн, товарно-транспортною накладною № від 12.01.2022, довіреністю №191 від 12.01.2022 (а.с. 35, 38, 39 том 1);

видатковою накладною № РН-0000009 від 24.01.2022 на суму 507 149,10грн, товарно-транспортною накладною № від 24.01.2022, довіреністю №8 від 24.01.2022 (а.с. 42, 45, 46 том 1);

видатковою накладною № РН-0000013 від 01.02.2022 на суму 422 823,13грн, товарно-транспортною накладною № від 01.02.2022, довіреністю №10 від 28.01.2022 (а.с. 49, 52, 53 том 1);

видатковою накладною № РН-0000023 від 09.02.2022 на суму 428 568,61грн, товарно-транспортною накладною № від 09.02.2022, довіреністю №16 від 09.02.2022 (а.с. 56, 59, 60 том 1).

Зазначені видаткові накладні містять посилання на відповідні рахунки - фактури та підписи сторін скріплені печатками підприємств.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС" частково розрахувалося за поставлений товар, сплатило на рахунок позивача 350 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №6676 від 08.02.2022 на суму 250 000,00грн, призначення платежу: оплата за томатну пасту за рах.-ф. №СФ-211 від 20.12.2021, №СФ-5 від 12.01.2022 (а.с. 61 том 1); №6710 від 15.02.2022 на суму 50 000,00грн, призначення платежу: оплата за томатну пасту за рах.-ф. №СФ-5 від 12.01.2022 (а.с. 62 том 1); №6768 від 23.02.2022 на суму 50 000,00грн, призначення платежу: оплата за томатну пасту за рах.-ф. №СФ-5 від 12.01.2022 (а.с. 63 том 1).

Окрім того, 20.07.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію (вимогу) за вих. №1/01 від 18.07.2022 з вимогою сплатити заборгованість (а.с. 64-66 том 1).

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки товару № 23П18 від 23.02.2018 у сумі 2 081 220,94грн також підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 01.12.2021-06.09.2022, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 69 том 1).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором поставки товару №23П181 від 23.02.2018 у сумі 2 081 220,94грн відповідачем не сплачена.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар, штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За умовами п. 5.1 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 21-ти календарного дня з моменту підписання сторонами видаткової накладної на партію товару.

Враховуючи умови договору, строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище накладними, є таким, що настав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 2 081 220,94грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2081220,94грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати партії товару, відповідно до умов п. 5.1 договору. Покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати покупця.

У випадку несвоєчасної оплати партії товару більш ніж на 28 (двадцять вісім) календарних днів з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 30 (тридцять) відсотків від вартості неоплаченого протягом вказаного строку товару.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 329 117,21грн. за загальний період з 19.01.2022 по 02.09.2022 та штраф 30% у розмірі 624 366,28грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, судом встановлено його арифметичну вірність.

Розрахунок штрафу у сумі 624 366,28грн є вірним (2 081 220,94грн*30%).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 звертає увагу на те, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідач у відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 321 366,47грн, зазначає, що підприємство знаходиться в Криворізькому районі Дніпропетровської області, який регулярно підпадає під дію факторів воєнного характеру, відтак форс-мажорні обставини безпосередньо впливають на можливість виконання зобов`язань підприємством.

Питання зменшення розміру штрафних санкцій або відмови в задоволенні вимоги про їх стягнення вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, вирішення питання про зменшення пені та штрафу та розмір, до якого він підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

З огляду на те, що нарахування у загальному розмірі складають 65% невиконаного зобов`язання (пеня, штраф, 3% річних та інфляційні втрати), суд вважає за необхідне зменшити розмір пені та штрафу, що підлягають стягненню на 50%.

Суд акцентує увагу на неможливості подальшого зменшення пені та штрафу, оскільки відповідачем не додано доказів важкого фінансового стану. Таким чином, у випадку більшого зменшення нарахувань буде нівелюватися принцип свободи договору, що є недопустимим. Відповідач добровільно погодився на такі умови договору.

З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 164 558,61грн (329 117,21грнх50%) та штраф у сумі 312 183,14грн (624366,28грнх50%).

Що стосується посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Згідно п.9.1 договору сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому договорі, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному порядку.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Проте, відповідно до п.3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 р. №44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно із п.п.6.1, 6.2 Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України Про Торгово-промислові палати України шляхом видачі сертифіката.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21.

Натомість відповідачем не надано Сертифікату ТПП, отриманого в порядку Регламенту за конкретним зобов`язанням.

Щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Водночас згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п. 27, 28 постанови від 12.02.2020 по справі № 917/1421/18 зробив висновок про те, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу належить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України випливає, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що порушення відповідачем умов договору щодо оплати поставленого товару є підставою для нарахування визначених статтею 625 ЦК України платежів.

Позивач нарахував та просить стягнути 3% річних за період прострочки з 19.01.2022 по 12.09.2022 у сумі 36 571,48грн та інфляційні збитки за період лютий - серпень 2022 року розмірі 359 012,57грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає сума 2 953 546,74грн, з яких: основний борг у сумі 2 081 220,94грн, пеня у сумі 164 558,61грн, штраф у сумі 312 183,14грн, 3% річних у сумі 36 571,48грн, втрати від інфляції у сумі 359 012,57грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 51 454,33грн (за розгляд майнової вимоги), що підтверджується платіжним дорученням №354 від 14.09.2022 (а.с. 92 том 1) та судовий збір у розмірі 1 240,50грн (за розгляд заяви про забезпечення позову), що підтверджується платіжним дорученням №353 від 14.09.2022 (а.с. 99 том 1). Надходження судового збору у сумі 51 454,34грн та у сумі 1 240,50грн підтверджено виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 52 694,84грн (судовий збір у разі зменшення розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" про стягнення 3 430 288,48грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" (вул. Молодіжна, буд. 1-А, с. Широке, Криворізький р-н, Дніпропетровська обл., 53070; ідентифікаційний код 30260000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шона-Трейд" (вул. Промислова, буд. 7, каб. 2, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001; ідентифікаційний код 37439465) основний борг у розмірі 2 081 220 (два мільйона вісімдесят одна тисяча двісті двадцять)грн 94коп., пеню у розмірі 164 558 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім)грн 61коп., штраф у розмірі 312 183 (триста дванадцять тисяч сто вісімдесят три)грн 14коп., 3% річних у сумі 36 571 (тридцять шість тисяч п`ятсот сімдесят одна)грн 48коп., втрати від інфляції у сумі 359 012 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дванадцять)грн 57коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 52 694 (п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто чотири)грн 84коп., видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.12.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва