ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Справа № 916/2316/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В. розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Агросвіт" (28034, Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1, ),

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "САДКОРН" (67654, Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Щорса, буд. 3, ),

про стягнення 465665,09 грн

Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.

Обставини справи.

14 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "САДКОРН", в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 465665,09 грн., з якої: 339792,82 грн сума основного боргу, 30637,19 грн сума пені та 95235,08 грн сума 30% річних. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №16/02-1ФС від 16.02.2021, в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2022 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 916/2316/22 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановив відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснив сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у підпункті 17.1 пункту 17 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Ухвала про відкриття провадження у справі від була надіслана на адреси сторін у справі рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Зазначена ухвала суду отримана позивачем, про що свідчить повернуте на адресу суду поштове повідомлення з відміткою пошти про вручення (т. 1, а.с. 29).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, ухвала про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою Укрпошти щодо причини повернення (досилання) - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Станом на 30.11.2022 від відповідача у справі відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.

Суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Однак, відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом, також враховано те, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Від сторін у справі жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом, не надходило.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань від сторін у справі, в яких останні заперечували б проти розгляду даної справи по суті, враховуючі, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги військовий стан в Україні, відсутність протягом тривалого часу електроенергії в приміщенні Господарського суду Одеської області, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 16 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "Агросвіт" (надалі - продавець або позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю "САДКОРН" (надалі - покупець або відповідач) був укладений Договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції № 16/02-1ФС (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, продавець зобов`язався здійснити постачання товарів безпосередньо пов`язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції, покупцю/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: насіння, засоби захисту рослин, добрива (далі - товар), який покупець зобов`язався прийняти та оплатити, відповідно до п.1.2 цього Договору на умовах, що вказуються сторонами в доповненнях.

Згідно умов п. 1.2. Договору, загальна кількість товару, Еквівалент ціни товару, Погоджений курс, асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним Договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у доповненнях до нього.

Відповідно до умов п. 2.1 Договору, базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах Франко-склад (EXW), Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Приютівка, вул. Межева,2/1.

Датою поставки товару вважається дата вказана у видаткових накладних на відпуск товару (п.2.4. Договору).

Згідно умов п. 3.1. Договору, ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в доповненнях до даного договору і визначається сторонами як тверда ціна та попередня оплата.

Відповідно до умов п. 3.2. Договору, на товар, що передається покупцю на умовах товарного кредиту, встановлюється Попередня ціна, яка визначається у гривнях, а також встановлюється Еквівалент ціни товару в іноземній валюті та зазначаються в доповненнях до Договору, а також, визначається Погоджений курс, який вказується в доповненні; ціна на товари вітчизняного виробництва не підлягає коригуванню продавцем в сторону збільшення.

Відповідно до умов п. 3.6. Договору, загальна ціна договору визначається як сума вартості доповнень до нього.

Згідно умов п. 4.1. Договору, покупець зобов`язується оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, в строки встановлені в доповненнях до цього договору. Сторони за окремим доповненням до цього договору можуть вибрати іншу форму оплати за переданий товар.

Відповідно до умов п. 4.4. Договору, при перерахуванні коштів на розрахунковий рахунок продавця, покупець зобов`язується вказати в призначені платежу, згідно якого договору здійснюється платіж з зазначенням дати та № доповнення. В разі відсутності таких реквізитів продавець самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобов`язань покупця.

Згідно умов п.7.2.1. Договору, покупець, зокрема, зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбаченим цим договором.

Відповідно до умов п. 11.2. Договору, сторони несуть наступну відповідальність, зокрема, за порушення строків оплати переданого товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до умов п. 11.3. Договору, сторони погодились не застосовувати скорочені строки позовної давності до нарахування штрафних санкцій (пені), а застосовується загальний строк позовної давності.

Згідно умов п. 11.4. Договору, сторони погодили, що відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, продавець може вимагати від покупця, а останній зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 13.1 Договору).

16 лютого 2021 року між сторонами було укладено Доповнення про поставку товарів на умовах товарного кредиту №1/тк (надалі - Доповнення) до Договору №16/02-1ФС від 16.02.2021 про поставку товару для виробництва сільськогосподарської продукції.

Відповідно до умов п. 1.1. Доповнення, сторони погодили, що за цим Доповненням продавець передає, а покупець приймає товар, що вказаний нижче, на умовах товарного кредиту з процентною ставкою 0,01% від суми переданого товару, що передається за цим доповненням на весь строк кредитування, який вказаний в п. 2.1 доповнення: кукурудза Вега 5 кг, од.вим. міш.; кількість 25, загальна вартість товару - 248462,40 грн.

Згідно умов п. 2.1. Доповнення, покупець зобов`язується сплатити за отриманий ним товар в такому порядку: покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 1 квітня 2021 року в сумі 49692,48 грн., що становить 20% вартості товару; покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 15 серпня 2021 року в сумі 198769,92 грн., що становить 80% вартості товару.

17 березня 2021 року між сторонами було укладено Доповнення про поставку товарів на умовах товарного кредиту №2/тк (надалі - Доповнення-2) до Договору №16/02-1ФС від 16.02.2021 про поставку товару для виробництва сільськогосподарської продукції.

Відповідно до умов п. 1.1. Доповнення-2 сторони погодили, що за цим Доповненням продавець передає, а покупець приймає товар, що вказаний нижче, на умовах товарного кредиту з процентною ставкою 0,01% від суми переданого товару, що передається за цим доповненням на весь строк кредитування, який вказаний в п. 2.1 доповнення: кукурудза Вега (Майбико) 100тис, од.вим. міш.; кількість 1; кукурудза Вега (Майбико) 100тис, од.вим. міш.; кількість 1; кукурудза Мірза (100 тисяч насінин), од.вим. міш.; кількість 2; кукурудза Карамелло 500г, од.вим. міш.; кількість 5; загальна вартість товару 91330,41грн.

Згідно умов п. 2.1. Доповнення-2, покупець зобов`язується сплатити за отриманий ним товар в такому порядку: покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 31 березня 2021 в сумі 18266,08 грн., що становить 20% вартості товару; покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 25 червня 2021 в сумі 36532,16 грн., що становить 40% вартості товару; покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 25 вересня 2021 в сумі 36532,16 грн., що становить 40% вартості товару.

Відповідно до умов п.4.1. всіх Доповнень, у випадку порушення своїх зобов`язань за даними Доповненнями та основним Договором сторони несуть відповідальність, визначену статтею 11 основного Договору та чинним законодавством України.

25 березня 2021 року на виконання умов Договору між сторонами були підписані видаткові накладні А/03-0000334 та А/03-0000335, за якими продавець відвантажив, а покупець прийняв наступний: Доповнення №1/тк від 16.02.2021 за видатковою накладною А/03-0000334 від 25.03.2021. Доповнення №2/тк від 17.03.2021 за видатковою накладною А/03-0000335 від 25.03.2021.

За твердженням позивача, на виконання умов Договору ТОВ НВФ "Агросвіт" було здійснено поставку товару відповідачу.

Позивач вказує, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, що стало підставою для звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду.

Позивачем на підтвердження здійснення поставки товару та наявної заборгованості відповідача за Договором, надано копії наступних доказів: Договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції № 16/02-1ФС від 16.02.2021, Доповнення про поставку товарів на умовах товарного кредиту № 1/тк до договору №16/02-1ФС від 16.02.2021, Доповнення про поставку товарів на умовах товарного кредиту № 2/тк до договору №16/02-1ФС від 16.02.2021, видаткову накладну А/03-0000334 від 25.03.2021, видаткову накладну А/03-0000335 від 25.03.2021.

За твердженням позивача, на виконання умов Договору ТОВ НВФ "Агросвіт" передало у власність ТОВ "САДКОРН" товар на загальну суму 339792,82 грн, який відповідач не оплатив.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків проведення розрахунків за поставлений товар, позивачем нараховано 30% річних від простроченої суми основної заборгованості в розмірі 95235,08 грн. та пеню у розмірі 30637,19 грн. Загальна сума заборгованості становить 465665,09 грн.

Оскільки відповідачем не виконані договірні зобов`язання, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 465665,09 грн., з яких: 339792,82 грн. сума основного боргу, 30637,19 грн. сума пені та 95235,08 грн. сума 30% річних.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Агросвіт" підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши зміст Договору поставки № 16/02-1ФС від 16.02.2021, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору поставки та укладених до нього доповнень, оплата за поставлений товар здійснювалась частинами.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов Договору та доповнень до нього, які є невід`ємною частиною Договору поставив відповідачу товар.

Факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 339792,82 грн підтверджено доданим до матеріалів справи видатковими накладним (т. 1, а.с. 18-19), які підписані сторонами без будь-яких претензій і зауважень.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не проводився розрахунок за даними видатковими накладними.

Матеріали справи свідчать, що за поставлений згідно вищевказаних видаткових накладних товар, за відповідачем рахується прострочена заборгованість у розмірі 339792,82 грн.

Строк та умови здійснення відповідачем оплати повної вартості товару поставленого за Договором, визначені розділом 4 Договору та розділом 2 Доповнень до Договору.

Матеріали справі свідчать, що відповідачем в порушення приписів розділу 2 Доповнень до Договору та ч.1 ст. 530 ЦК України не було здійснено повного розрахунку з позивачем за поставлений товар в строк до 25.09.2021.

Отже, матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 339792,82 грн.

Доказів сплати, заперечень або спростування заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 339792,82 грн, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 339792,82 грн, є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 30% річних суми та пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних втрат та % річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Право на нарахування пені та 30% річних сторони узгодили в розділі 11 Договору.

Згідно п. 11.2. Договору, сторони встановили, що за порушення строків оплати переданого товару Покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Згідно п. 11.4. Договору, сторони погодили, що відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, Продавець може вимагати від Покупця, а останній зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків 30% річних та пені (а.с. 9), та встановлено, що вони є вірними.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми 30% річних у розмірі 95235, 08 грн. та суми пені у розмірі 30637,19 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САДКОРН" (67654, Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Щорса, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Агросвіт" (28034, Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1, код 23233729) суму основного боргу у розмірі 339792,82 грн, , суму пені у розмірі 30637,19 грн, суму 30 % річних у розмірі 95235,08 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 6984,98 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Рішення складено і підписано 30 листопада 2022 р.

Суддя Нікітенко С.В.