ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 грудня 2022 року Справа № 903/759/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ», м.Луцьк

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сметани Миколи Феодосійовича, с.Підгайці, Волинська область

про стягнення 20 394 грн. 50 коп.

Суддя Шум М. С.

Без виклику сторін

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» в позовній заяві від 30.09.2022 №VLz-CK-8745 просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Сметани Миколи Феодосійовича 20 394 грн. 50 коп. в тому числі 16 605 грн. 45 коп. основного боргу, 826 грн. 07 коп. пені, 319 грн. 00 коп. 3% річних; 2 643 грн. 98 коп. втрат від інфляції, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп. покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання зобов`язань згідно з договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.06.2017 №41APVLz-1059-17.

Ухвалою суду від 04.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу, відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

18.10.2022 (штамп на конверті відправлення 14.10.2022) до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач повідомляє суд, що позовні вимоги в частині основного боргу в сумі 16 605 грн. 45 коп. ним визнаються повністю та 05.10.2022 року сплачені повністю на розрахунковий рахунок позивача. До відзиву долучено копію відповідної банківської квитанції.

Щодо нарахованих 3% річних в розмірі 319 грн. 00 коп., втрат від інфляції в розмірі 2 643 грн. 98 коп. та пені в розмірі 826 грн. 07 коп. відповідач вважає їх безпідставними, нарахованими без належного правового обґрунтування.

Крім того, посилається на постанову КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відтак в частині стягнення 3% річних, втрат від інфляції та пені позивач просить відмовити повністю.

До відзиву долучено докази його надіслання позивачеві, відзив поданий з дотриманням процесуальних строків, встановлених ухвалою суду від 04.10.2022, приймається судом та долучається до матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

01.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» (постачальник) і фізичною особою підприємцем Сметаною Миколою Феодосійовичем (споживач) було укладено договір №41APVLz-1059-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - договір) (а.с.9-16).

Згідно з п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку визначені договором.

Пунктом 2.9 договору сторони погодили, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом 3-х робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача або падати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п.3.2 договору ціна газу становить 8828,04 грн за 1 тис.куб.м газу. Ціна, зазначена в п.3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3. договору).

Пунктом 4.2.3 договору сторони визначили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10-го числа місяця наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з п. 6.2.1. договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 11.1 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу з 01.01.2017 до 31.12.2017, а в частині розрахунків між сторонами до повного їх здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.2 договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін без будь яких зауважень.

На виконання умов договору позивач за період жовтень 2021 року - березень 2022 передав відповідачу природний газ на загальну суму 16 703 грн. 44 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу та не оспорюється відповідачем (а.с.17-22).

В свою чергу, відповідач отриманий газ оплатив частково внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 16 605 грн. 45 коп.

ФОП Сметана М. Ф. відповідну заборгованість визнає повністю.

Основна сума боргу сплачена відповідачем, що підтверджується банківською квитанцією від 05.10.2022 №6 на суму 16 604 грн. 50 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи оплату відповідачем в період розгляду справи основної суми заборгованості, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Частиною 4 ст. 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 826 грн. 07 коп. пені, 319 грн. 00 коп. 3% річних; 2 643 грн. 98 коп. втрат від інфляції.

Відповідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 4.2.3 договору сторони визначили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10-го числа місяця наступного за місяцем постачання газу.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 319 грн. 00 коп. за період з 11.11.2021 по 30.09.2022 та інфляційні втрати у розмірі 2 643 грн. 98 коп. за період з листопада 2021 року по серпень 2022 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, суд перевіривши розрахунки позивача дійшов висновку про підставність нарахованих 3% річних та втрат від інфляції та стягнення відповідних коштів з відповідача.

Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає таке.

Згідно з п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з поданим до позовної заяви позивачем розрахунком (а.с.3), відповідно до п.6.2.1 договору нараховано до стягнення з відповідача пеню в сумі 826 грн. 07 коп. за період 11.11.2021-11.04.2022.

Суд перевіривши методику та правильність розрахунків позивача щодо нарахування пені, погоджується з ними та задовольняє позов в цій частині.

Щодо посилань Фізичної особи-підприємця на постанову КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, то суд звертає увагу відповідача, що договір від 01.06.2017 №41APVLz-1059-17 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» Сметаною Миколою Феодосійовичем як і фізичною особою підприємцем та є договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Натомість постанова КМУ від 05.03.2022 №206 стосується особливостей оплати житлово-комунальних послуг населенням, проте не суб`єктів господарської діяльності.

Інших аргументів щодо безпідставності чи необґрунтованості нарахованих позивачем до стягнення втрат від інфляції, 3% річних та пені ФОП Сметаною О. Ф. не зазначено.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд додатково зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що перешкоджає суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Досліджуючи баланс інтересів сторін, суд звертає увагу на ту обставину, що поставка природного газу позивачем відповідачу, його отримання та споживання покупцем відбувалася, як до введення воєнного стану в державі, так і в період дії воєнного стану. Суд констатує, що у випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з позивачем, відмовитися від прийняття природного газу, змінити умови договору щодо порядку та строків оплати, в частині відповідальності за невиконання умов угоди тощо.

Згідно з п. 9.5 договору, сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом 5 робочих днів з дня отримання відповідних підтверджуючих документів надати належним чином засвідчені копії таких документів іншій стороні. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення (п. 9.6 договору).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази, господарський суд, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 826 грн. 07 коп. пені, 319 грн. 00 коп. 3% річних; 2 643 грн. 98 коп. втрат від інфляції підставні та підлягають до задоволення.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, закриття провадження у справі в частині стягнення 16 605 грн. 45 коп. (ціна позову 20 394 грн. 50 коп.), судовий збір в сумі 3 грн. 26 коп. слід покласти на відповідача.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.5 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238, 240, 254-257, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Сметани Миколи Феодосійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» (проспект Молоді,14А, м.Луцьк, 43024, )

- 826 грн. 07 коп. пені, 319 грн. 00 коп. 3% річних; 2 643 грн. 98 коп. втрат від інфляції, а також 3 грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 3 792 грн. 31 коп.

3. Провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 16 605 грн. 45 коп. закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя М. С. Шум