ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м.Дніпро Справа № 908/1276/21 (908/921/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Кузнецова В.О., Коваль Л.А.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток»

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 (суддя Юлдашев О.О.)

у справі № 908/1276/21 (908/921/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ареддітум-Інвест, м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток», м. Київ

про стягнення грошових коштів в сумі 21 743 796,84 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК», про стягнення заборгованості за договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі в сумі 21 743 796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість гривні 84 коп.).

Разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» надало до Господарського суду Запорізької області заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 137, 138 Господарського процесуального кодексу України в якій заявник просить суд: накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» , у межах ціни позову - 21 743 796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість гривень 84 копійки), та знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК», за виключенням рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» із спеціальним режимом використання електропостачальників, який відкритий у Філія - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК», , у межах ціни позову - 21 743 796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість грн 84 коп.), та знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» за виключенням рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» із спеціальним режимом використання електропостачальників, який відкритий у Філія - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Не погодившись з вказаною ухвалою Товариством з обмеженою відповідальністю «Паверсток» подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) та постановити нову, про відмову в задоволенні заяви про накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Паверсток".

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Наголошує, що позивачем не було додано до клопотання про забезпечення позову, а судом, відповідно, не було досліджено жодного первинного бухгалтерського документу на підтвердження отримання відповідачем від ТОВ «Електротрейдинг Груп» (далі ТОВ «ЕТГ») від відповідача електричної енергії, з яких би можливо було встановити та розрахувати її кількість та час поставки/придбання.

За твердженням скаржника, позивачем не надано документів, з яких можливо було би отримати інформацію про тарифи продажу електричної енергії та перевірити обґрунтованість їх застосування ТОВ «ЕТГ».

Апелянт зауважує, що позивач не надав жодних розрахунків, актів звірок, відповідно до яких можливо було б математично перевірити його вимоги.

Вказує на те, що судом не враховано, що угода має двонаправлений характер зобов`язань, тобто нею передбачено, як купівля відповідачем електричної енергії у ТОВ «ЕТГ», так і продаж йому такої енергії, відповідно, наявність та зміст зустрічних вимог та поточне сальдо (дія угоди не припинена) судом не досліджені.

Також, ТОВ "Паверсток" зазначає, що позивачем не надано доказів перебування на рахунках відповідача грошових коштів в сумі 21 743 796,84 грн, яких фактично, на час застосування судом забезпечення позову у вигляді арешту коштів, на відповідних рахунках не було.

Окремо звертає увагу, що замість арешту нерухомого майна відповідача з метою забезпечення позову, суд фактично заблокував його господарську діяльність.

Скаржник вважає, що застосований судом захід забезпечення позову призвів до невиправданого обмеження прав відповідача і до можливості обмеження прав третіх осіб.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) залишено без руху та надано скаржнику строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги та подати до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку.

На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2022 апелянтом було подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі №908/1276/21(908/921/22).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2022 судове засідання у справі призначено на 24.10.2022 о 15:00 год.

05.10.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ «Паверсток» надійшла заява про відкликання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі №908/1276/21(908/921/22) про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату подання відповідної заяви вих.№б/н від 23.09.2022 на пошту, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі №908/1276/21(908/921/22) вже було відкрито ухвалою від 19.09.2022.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 266 ГПК України суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 191 цього Кодексу.

За приписами ч. 5 ст. 191 ГПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Необхідно зауважити, що заява вих.№б/н від 23.09.2022 про відкликання апеляційної скарги підписана від ТОВ «Паверсток» особою, посадове становище якої зазначено як керівник Олександром Письменним, разом з тим, до вказаної заяви не додано належних доказів підтвердження посади та повноважень у особи, яка її підписала.

Враховуючи викладене, заяву про відкликання апеляційної скарги апеляційний суд залишає без розгляду.

В судове засідання 24.10.2022 з`явилися представники сторін та надали суду відповідні пояснення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2022 повідомлено учасників справи про судове засідання у справі, яке відбудеться 14.11.2022 на 16:00 год.

11.11.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ «Паверсток» надійшла заява вих.№б/н від 25.10.2022 про залишення без розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі №908/1276/21(908/921/22) про забезпечення позову.

Крім того, у вказаній заяві повідомлено також про відмову від послуг Адвокатського бюро «Ярічевський і компанія», відкликання наданого доручення на представництво підприємства адвокатом Ярічевським Валерієм Валерійовичем у справі в порядку ст. 249 ЦК України та розірвання укладеного договору про надання правової допомоги та про захист права і законних інтересів від 05.06.2022 року з бюро.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Таким чином, ст. 266 ГПК України передбачено право особи, яка подала апеляційну скаргу, відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження або відмовитися від неї впродовж всього апеляційного розгляду справи до постановлення судового рішення, яким такий розгляд судом апеляційної інстанції завершується.

Водночас, процесуальне законодавство не передбачає можливість залишення без розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вказане, а також зважаючи на відсутність належних доказів підтвердження посади та повноважень у особи, яка підписала заяву вих.№б/н від 25.10.2022 про залишення без розгляду апеляційної скарги, останню належить залишити без розгляду.

14.11.2022 до Центрального апеляційного господарського суду від представника ТОВ Ареддітум-Інвест надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання.

Відповідач (апелянт) та позивач, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 14.11.2022 уповноважених представників не направили.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 і набула чинності в Україні 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні 24.10.2022 були присутні представники обох сторін та надали свої пояснення стосовно апеляційної скарги. Так, представник ТОВ «Паверсток» підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити: оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення - про відмову в забезпеченні позову. Представник ТОВ Ареддітум-Інвест заперечив проти задоволення апеляційної скарги та наполягав на необхідності залишення оскаржуваної ухвали без змін.

Таким чином, враховуючи що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на надані сторонами в судовому засіданні 24.10.2022 пояснення щодо апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, відповідно до частини 3 статті 222 ГПК України без фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, до Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» , про стягнення заборгованості за договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі в сумі 21 743 796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість гривні 84 коп.).

Разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» надало до Господарського суду Запорізької області заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 137, 138 Господарського процесуального кодексу України в якій заявник просить суд: накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» , у межах ціни позову - 21 743 796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість гривен 84 копійки), та знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» , за виключенням рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» із спеціальним режимом використання електропостачальників НОМЕР_1 , який відкритий у Філія - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що 20 червня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП (ТОВ «ЕТГ»/Цедент) та ТОВ «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» (Цесіонарій/Позивач) уклали Договір №16/06-ВПВ про відступлення права вимоги (далі за текстом - Договір), згідно до якого:

Пунктом 1 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає Кредитором за грошовими вимогами Цедента до Боржника, - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» (місцезнаходження та платіжні реквізити: 03150, м. Київ, вул. Антоновича 172, офіс 84А, код за , ІПН 55, ЕІС-код 62Х31Z, IBAN НОМЕР_1 в ТВБВ №10026/0124 філія ГУ по місту Києву та Київській області АТ «ОЩАДБАНК», МФО 322669).

Пунктом 2 Договору встановлено, що за цим Договором Цесіонарій набуває право вимагати від Боржника належного виконання грошових зобов`язань зі сплати грошових коштів в розмірі 21 743 796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість гривні 84 коп.).

До Цесіонарія, з моменту підписання даного Договору Сторонами, переходить зазначене вище право вимоги Цедента в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього Договору.

Право вимоги Цедента, що відступається Цесіонарієві, засвідчується:

- договором №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року, укладеному між ТОВ «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та ТОВ «ПАВЕРСТОК»

- додатковою угодою до договору№БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року №1;

- актом №ВН-2022/4-43016569 купівлі-продажу енергії для врегулювання небалансів згідно з договором №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року.

- актом №ВН-2022/3-43016569 купівлі-продажу енергії для врегулювання небалансів згідно з договором №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року;

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за період 01.03.2022-07.06.2022;

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за період 01.05.2022-07.06.2022.

- іншими документами, які свідчать про наявність у Боржника заборгованості перед Цедентом, право вимоги якої відступається (передається) за цим Договором.

Так, заявлена до стягнення сума у розмірі 21 743 796,84 грн підтверджується:

- договором №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року, укладеному між ТОВ «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та ТОВ «ПАВЕРСТОК»

- додатковою угодою до договору№БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року №1;

- актом №ВН-2022/4-43016569 купівлі-продажу енергії для врегулювання небалансів згідно з договором №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року.

- актом №ВН-2022/3-43016569 купівлі-продажу енергії для врегулювання небалансів згідно з договором №БГ-21/0248 про участь у балансуючій групі від 09.06.2021 року;

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361за період 01.03.2022-07.06.2022;

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за період 01.05.2022-07.06.2022.

У зв`язку з чим, у Позивача виникло право вимоги існуючої заборгованості до Відповідача за договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі, укладеного між ТОВ «ЕТГ» та Відповідачем.

Отже, спір у даній справі, між сторонами, стосується стягнення заборгованості з Відповідача, а, отже, виконання судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане із наявністю у відповідача коштів, достатніх для задоволення вимог у сумі 21 743 796,84 грн.

Позивач вважає, що саме заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачеві, спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Наявність значної заборгованості відповідача за договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі, доводить недобросовісність відповідача та викликає обґрунтовані сумніви у платоспроможності останнього.

За твердженням позивача, відповідач не вживає заходів, спрямованих на добровільне врегулювання питань наявної простроченої заборгованості, що доводить недобросовісність відповідача та можливе ухилення останнього від виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. У разі встановлення судом обґрунтованості позовних вимог та їх задоволення, фактичне виконання судового рішення суду буде залежати від наявності коштів на рахунку відповідача та фінансової спроможності виконати таке судове рішення. Наявність арештованих коштів на рахунку на суму позову забезпечить ефективне виконання судового рішення та не буде мати негативних наслідків від застосування заходів забезпечення позову для відповідача.

На думку позивача, дії відповідача щодо невиконання взятих на себе зобов`язань є доказом того, що існує реальна загроза неможливості виконання майбутнього рішення суду, у зв`язку із чим наявна об`єктивна необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач вказує, що, є підстави вважати, що ТОВ «ПАВЕРСТОК» отримало електричну енергію для врегулювання небалансів без мети проведення належного розрахунку з ТОВ «ЕТГ», відтак існує ризик перерахування ТОВ «ПАВЕРСТОК» чи зняття коштів із банківських рахунків з метою уникнення виконання грошових зобов`язань за Договором, що, як наслідок, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції враховував доводи позивача, пов`язаність заходів забезпечення з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про реальну можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, та дійшов висновку про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК», , у межах ціни позову - 21743796,84 грн. (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість грн 84 коп.), та знаходяться на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» за виключенням рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» із спеціальним режимом використання електропостачальників НОМЕР_1 , який відкритий у Філія - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Апеляційний суд наголошує, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 року №4-рп/2011), сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст.55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначила, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17).

Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Саме на необхідності оцінки цих обставин неодноразово акцентував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі № 915/373/20).

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Така правова позиція, наведена в постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 31.08.2020 у справі №917/1274/19).

Слід зауважити, що за загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

Відтак, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (ами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у випадку, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 904/5876/19, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Колегія суддів зауважує, що як зазначає позивач з посиланням на матеріали справи, на виконання умов укладеного договору, ТОВ «ЕТГ» продало відповідачеві електричну енергію для врегулювання небалансів на загальну суму 24 874 833,24 грн. (двадцять чотири мільйони вісімсот сімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три гривні 24 копійки), що підтверджується , актами купівлі-продажу та виставленими рахунками за ними, а саме:

- Акт №ВН-2022/3-43016569 купівлі - продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором № БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі на суму 19 680 106,56 грн. від 31.03.2022 року. Акт підписано у сервісі Вчасно о 15.29 годині 19 квітня 2022 року за допомогою ЕЦП директора виконавчого ТОВ «ЕТГ» з накладенням електродної печатки підприємства та відправлено Відповідачу.

- Акт №ВН-2022/4-43016569 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів згідно з договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі на суму 5194726,68 грн. від 30.04.2022 року. Акт підписано у сервісі Вчасно о 14.07 годині 23 травня 2022 року з накладенням ЕЦП директора виконавчого ТОВ «ЕТГ» та електронної печатки підприємства та відправлено Відповідачу.

Відповідно до Пункту 7.3 укладеного Договору №БГ -21/0248 про участь у балансуючій групі передбачено, що протягом 3 (чотирьох) робочих днів, що настають після 16 числа місяця, наступного за рахунковим місяцем, СВБ направляє на електрону адресу Учасника балансуючої групи Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць в електродній формі, підписаний ЕЦП уповноваженої особи СВБ, - у разі наявності ЕЦП у уповноважених осіб Учасників.

У разі відсутності ЕЦП у уповноважених осіб Учасника, СВБ у строк, встановлений в абзаці першому цього пункту направляє на електрону адресу Учасника балансуючої групи в сканованому вигляді та в паперовій формі - засобами зв`язку на поштову адресу Учасника балансуючої групи, що зазначені в Розділі 16 цього Договору,(2 два) примірники підписаного із сторони СВБ Акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць.

Пунктом 7.5 вищезазначеного Договору передбачено, що учасник балансуючої групи підписує Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за розрахунковий місяць (в т.ч. шляхом поставлення ЄЦП уповноваженої особи Учасника) та направляє (відповідно в електронному, або сканованому та паперовому вигляді) один примірник підписаного акту на адресу СВБ протягом одного робочого дня з моменту отримання акту від СВБ.

Однак, Відповідачем не підписні акти купівлі-продажу та не направлено підписані акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів ТОВ «ЕТГ», заперечень чи зауважень до них також не подано.

На думку позивача, є підстави вважати, що ТОВ «ПАВЕРСТОК» отримало електричну енергію для врегулювання небалансів без мети проведення належного розрахунку з ТОВ «ЕТГ», відтак існує ризик перерахування ТОВ «ПАВЕРСТОК», чи зняття коштів із банківських рахунків з метою уникнення виконання грошових зобов`язань за Договором, що, як наслідок, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, судом досліджено надані позивачем первинні документи та встановлено, що між

сторонами існує спір щодо сплати відповідачем заборгованості на загальну суму 24 874 833,24 грн. за договором БГ-21/0248 від 09.06.2021 р. про участь у балансуючій групі. Наведеним спростовуються твердження скаржника про те, що позивачем не було додано до клопотання про забезпечення позову, а судом, відповідно, не було досліджено жодного первинного бухгалтерського документу на підтвердження отримання відповідачем від ТОВ «Електротрейдинг Груп» від відповідача електричної енергії, з яких би можливо було встановити та розрахувати її кількість та час поставки/придбання.

Так, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Враховуючи, що предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення 24874833,24 грн., виконання в майбутньому судового рішення у справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені позивачем (заявником) обставини можуть вказувати на відсутність наміру у відповідача проводити розрахунки за договором або можливість витрати наявних оборотних грошових коштів не на розрахунки з позивачем, та дають достатньо обґрунтовані припущення, що виконання можливого рішення може бути істотно ускладненим чи неможливим.

За таких умов, наведені дані, видаються достатньо переконливими та обґрунтовано свідчать про вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів в межах спірної суми.

Крім того, колегія суддів враховує, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог є безпосередньо пов`язаним із предметом спору.

Щодо обраного способу забезпечення позову, слід зауважити, що арешт коштів як такий не означає зміну їх власника, водночас, у випадку стягнення грошових коштів на користь певної особи, такі кошти зараховуються на рахунки особи, на користь якої ухвалене судове рішення, та вибувають із власності боржника. (Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 908/3247/20).

При цьому зі змісту пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

В свою чергу, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (такі правові висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 14.02.2020 у справі №916/2278/19, від 26.11.2020 у справі №911/949/20, від 24.05.2021 у справі №910/3158/20, від 09.06.2021 у справі №914/2438/20).

Вживаючи заходи забезпечення позову судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі було накладено арешт саме у межах спірної суми, яка заявлена до стягнення позивачем за первісним позовом, тобто дотримано критерій співмірності.

До того ж, як установлено судом із матеріалів заяви, предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів, у свою чергу, позивач просить суд накласти арешт на всі рахунки відповідача, окрім рахунку з спеціальним режимом використання.

Частиною 7 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що на кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями цих учасників ринку.

Частиною 6 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку затверджується та оприлюднюється Регулятором.

Постановою НКРЕКП №1247 від 27.06.2019 затверджено перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, далі за текстом «Перелік».

Посилання на офіційне джерело: https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v1247874-19#Text

Згідно Переліку, ТОВ «ПАВЕРСТОК» має рахунок зі спеціальним режимом використання НОМЕР_1 , який відкритий у Філія - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

Відтак судом було накладено арешт на грошові кошти, за винятком тих, які знаходяться на рахунку із спеціальним режимом використання електропостачальників, оскільки на них не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями цих учасників ринку.

Щодо адекватності вжитого заходу забезпечення позову та урахування принципу збалансованості інтересів сторін, колегія суддів акцентує увагу на тому, що в силу положень статті 192 Цивільного кодексу України гроші є платіжним засобом, отже відповідач може в будь-який момент розрахуватись коштами і доведення позивачем доказами такого його права і, відповідно, можливості не вимагається.

Водночас, у випадку арешту коштів на рахунках, гроші залишаються у власності боржника і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків боржника й уникнення виконання судового рішення, а у майбутньому такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 зі справи № 911/1111/20.

Апеляційним судом не встановлено також і порушення або безпідставного обмеження внаслідок вжиття відповідних заходів забезпечення позову прав та охоронюваних інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу, оскільки арешт накладено на грошові кошти, що перебувають на рахунках відповідача, саме в межах спірної суми.

Тобто наведене не впливає на можливість ТОВ "Паверсток" здійснення взаєморозрахунків зі своїми контрагентами та не створює перешкоди у веденні ним господарської діяльності іншим чином, чим спростовуються доводи апелянта у відповідній частині апеляційної скарги.

Твердження скаржника про те, що позивачем не надано документів, з яких можливо було би отримати інформацію про тарифи продажу електричної енергії та перевірити обґрунтованість їх застосування ТОВ «ЕТГ», колегія суддів визнають безпідставними, оскільки на стадії прийняття рішення про забезпечення позову судом не досліджується обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом встановлення судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі N 910/1040/18, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 02.09.2019 у справі № 917/137/19, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20, від 21.01.2021 у справі № 924/881/16 (924/811/20), від 17.09.2021 у справі №910/3547/21).

З цих же міркувань відхиляються посилання ТОВ "Паверсток" на те, що позивач не надав жодних розрахунків, актів звірок, відповідно до яких можливо було б математично перевірити його вимоги. До того ж, такі розрахунки можуть бути здійснені відповідачем самостійно на підставі поданих позивачем доказів: договору, актів купівлі-продажу енергії для врегулювання небалансів, оборотно-сальдових відомостей по рахунках 361, 631 тощо та за необхідності, в тому числі у разі їх відсутності у відповідача, можуть бути витребувані судом за відповідним клопотанням.

З приводу аргументів апелянта про те, що судом не враховано, що угода має двонаправлений характер зобов`язань, тобто нею передбачено, як купівля відповідачем електричної енергії у ТОВ «ЕТГ», так і продаж йому такої енергії, відповідно, наявність та зміст зустрічних вимог та поточне сальдо (дія угоди не припинена) судом не досліджені, апеляційний суд зазначає, що у випадку наявності у відповідача вимог до ТОВ «ЕТГ», останній не позбавлений права і можливості заявити у порядку, встановленому процесуальним кодексом, позов, як і оспорити укладений між ТОВ «ЕТГ» та ТОВ Ареддітум-Інвест договір №16/06-ВПВ від 20.06.2022 про відступлення права вимоги. В свою чергу, доказів наявності у ТОВ "Паверсток" зустрічних вимог матеріали справи не містять і заявником таких до апеляційної скарги не додано.

Також, ТОВ "Паверсток" зазначає, що позивачем не надано доказів перебування на рахунках відповідача грошових коштів в сумі 21 743 796,84 грн, яких фактично, на час застосування судом забезпечення позову у вигляді арешту коштів, на відповідних рахунках не було. На підтвердження вказаних обставин скаржник надає виписку по рахунку НОМЕР_2 станом на 27.06.2022.

Разом з тим, із вказаної виписки вбачається наявність вхідного залишку на 27.06.2022 в розмірі 1 930 039,62 грн та здійснення операції на суму 36 300 грн по рахунку НОМЕР_1 , на який арешт ухвалою суду від 27.06.2022 не накладався. Крім того, відповідачем не надано суду доказів відсутності у нього інших рахунків, відкритих у банківських та фінансових установах, та відповідно грошових коштів на них.

Доводи апелянта про те, що замість арешту нерухомого майна відповідача з метою забезпечення позову, суд фактично заблокував його господарську діяльність, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом у відповідності до ст.ст. 14, 136-140 ГПК України в межах доводів і заявлених вимог (запропонованих заходів забезпечення позову, які належить застосувати, з обґрунтуванням їх необхідності), а ТОВ Ареддітум-Інвест не просило суд накладати арешт на нерухоме майно відповідача. В той же час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ «ПАВЕРСТОК», код ЄДРПОУ: 43016569, станом на 20.06.2022 у ТОВ «ПАВЕРСТОК» відсутнє нерухоме майно, тобто єдиним джерелом погашення заборгованості, у випадку її стягнення судом, були грошові кошти на банківських рахунках.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 143 ГПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим, а згідно ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тобто відповідач не позбавлений права та можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням, довівши суду наявність обставин, з якими пов`язується можливість заміни заходу забезпечення позову іншим або взагалі відсутність підстав чи подальшої потреби у їх застосуванні.

Щодо зустрічного забезпечення, то згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, серед іншого, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В свою чергу, у відповідності до ч. 1 та 4 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Таким чином, частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), й відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову, а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням ст. 139, 140 ГПК України та не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

У цьому висновку колегія суддів звертається до правової позиції, наведеної в пункті 29 постанови Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 903/246/18, постанові від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18, в пункті 6.9 постанови від 25.02.2019 у справі № 924/789/18 та в постанові від 20.08.2020 у справі № 910/6503/19.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Паверсток" не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у боржника, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги, вичерпна оцінка яким була надана вище по тексту постанови, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових та фактичних підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не довів порушення судом норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) - без змін.

У відповідності до ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 129, 137-141, 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2022 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 23.11.2022

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А. Коваль