СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Харків Справа № 917/370/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вх.№871 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022, ухвалене суддею Мацко О.С. у спрощеному провадженні (повне рішення складено 02.08.2022) у справі № 917/370/22

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича, с. Наріжжя Семенівського району Полтавської області,

до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,

про стягнення 122713,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича 122713,68 грн заборгованості за договором на розробку проектної документації № 59 від 26.03.2020, 2481,00 грн судового збору, 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції зазначив, що замовник - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - підписав акт №59/20 від 06.07.2021 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 59 від 26.03.2020 без зауважень та посвідчив його гербовою печаткою, отже, замовник прийняв роботи без зауважень, зокрема, жодних зауважень щодо недостатності поданої документації замовник у акті не відобразив; за умовами договору та ст. 854 ЦК України не складення сторонами проміжних актів виконання окремих етапів робіт не звільняє замовника від оплати за кінцевим актом здачі-приймання робіт. Стосовно посилань відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 910/12258/17 з висновком, що акт приймання-передачі є лише одним із доказів, що підтверджує належне виконання особою свого зобов`язання та не має ознак правочину, господарський суд зазначив, що вказана постанова стосується визнання недійсним договору, що не тотожно з предметом спору у даній справі, а відповідач довільно, на свій розсуд тлумачить наведені у ній висновки. Також в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд вказав, що відповідач не довів належними доказами те, що предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений; посилання відповідача на те, що у нього відсутня проектно-кошторисна документація, після підписання керівником відповідача акту про прийняття виконаних робіт, на думку господарського суду, також не є підставою для непроведення розрахунку за прийняту роботу. Стосовно посилань відповідача на те, що акт датований 06.07.2021, тобто на цю дату повинні були бути виконані всі роботи, проте надалі сторони уклали додаткову угоду № 2 від 13.09.2021 що ставить під сумнів факт виконання робіт у дату акту - господарський суд вказав, що договором не заборонено дострокове виконання робіт; наданий відповідачем наказ від 27.12.2021 про проведення інвентаризації є внутрішнім документом відповідача, цей наказ не змінює умов договору і не скасовує підписаного відповідачем акту № 59/20 від 06.07.2021, за яким він прийняв роботи, крім того, відповідач не надав суду акт за результатами вказаної інвентаризації. Господарський суд дійшов висновку, що надані позивачем докази є більш вірогідними в підтвердження обставин виконання робіт відповідно до п. 3, 4 ч. 4 ст. 238 ГПК України, а заперечення відповідача на належних доказах не ґрунтуються, а також зазначив, що відсутність бюджетного фінансування (на яку посилався відповідач) не є підставою для звільнення від оплати прийнятих замовником робіт.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення витрати на надану професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн господарський суд зазначив, що вказані витрати пов`язані з розглядом цієї справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вказаний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Відповідач із рішенням не погодився, у межах встановленого законом строку надіслав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить у задоволенні позову відмовити, стягнути з Білоуса В.І. на користь Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради понесені судові витрати.

У скарзі заявник наводить наступні доводи: акт №59/20 від 06.07.2021 підписано попереднім керівником відповідача ОСОБА_2 , однак ОСОБА_2 звільнено із займаної посади у липні 2021 року (при цьому конкретну дату звільнення вказаної особи апелянтом не зазначено); у відповідача відсутні оригінали акту та проектно-кошторисна документація, за яку позивач вимагає сплатити кошти; про відсутність в Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних та додаткових робіт, акту №59/20 від 06.07.2021 відповідач повідомляв ФОП Білоуса В.І., але останній, не надавши відповіді, відразу звернувся до суду; відповідач не визнає як факт виконання робіт позивачем, так і факт складання документів, оскільки вони відсутні в Управлінні (що встановлено за результатами проведення інвентаризації у 2021 році його працівниками), крім того, копія акту не є первинним документом бухгалтерського обліку, а тому не є підставою для здійснення оплати Держказначейством України за відсутності оригіналу документів, тому Управління фактично не може провести розрахунки з позивачем. Як зазначає апелянт, позивач направив на його адресу лише копії документів, що суперечить ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік". Також, за твердженням апелянта, неможливо ідентифікувати достовірність підпису, що міститься на копії акту, із підписом колишнього начальника управління ОСОБА_2 за умови відсутності головних доказів виконання робіт, а саме, проектно-кошторисної документації, тому у 2021 році Управління подало до правоохоронних органів відповідне звернення щодо встановлення достовірності та законності наданих до Управління копій актів; крім того, за письмовою інформацією, що надійшла від головного бухгалтера Ю.Рижій (яку, на думку відповідача, необхідно було викликати в судове засідання в суді першої інстанції), інвентаризаційною комісією Управління в акті інвентаризації у 2021 році відображено відсутність вказаних актів в Управлінні, що підтверджено публічною інформацією із реєстрації вхідної кореспонденції в Управлінні; позивачем не надано доказів направлення жодного звернення (листа) до Управління у 2021 році щодо передачі вказаних актів; на думку заявника скарги, місцевий господарський суд безпідставно відмовив у клопотанні відповідача про витребування у позивача оригіналів поданих документів, а також документів, які стосуються фактичного виконання робіт за договором. Із посиланням на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі №917/1029/20 апелянт зазначає, що без оригіналів документів, на підставі яких подано позов, порушується принцип безпосередності дослідження доказів та повноти і всебічності судового розгляду. Заявник скарги стверджує, що місцевий господарський суд необґрунтовано обмежив відповідачу доступ до правосуддя та не провів розгляд справи в загальному провадженні із викликом сторін, а також зазначає, що суд першої інстанції визнав достатнім доказом виконання умов договору наявність підписаної копії акту №59/20 від 06.07.2021, однак не врахував наявність наступних додаткових угод, зокрема, додаткової угоди від 13.09.2021, якою термін виконання умов договору продовжено до 31.12.2021; доказів фактичного виконання робіт за календарним графіком, який складено після акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.07.2021, позивачем не надано, тому, на думку відповідача, позивач звернувся до суду передчасно; за твердженням заявника скарги, господарським судом не встановлювалося, чи існує акт №59/20 від 06.07.2021 в оригіналі, чи дійсно підпис керівника та печатка Управління є автентичними; водночас заявник скарги зазначає, що під час судового розгляду суд першої інстанції здійснив огляд оригіналу акту, наданого позивачем на вимогу суду. Також заявник скарги наполягає на тому, що оскільки відповідач є неприбутковою організацією та фінансується з державного бюджету, сплата коштів на вимогу позивача була б нецільовим використанням бюджетних коштів.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в апеляційній скарзі не наведено заперечень щодо правомірності нарахування та розміру вказаної суми.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали даної справи №917/370/22 у повному обсязі. Встановлено учасникам справи строк до 11.10.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

Вказану ухвалу було доставлено в електронні кабінети представників позивача та відповідача в системі "Електронний суд" 27.09.2022 о 15:43 год. (відповідні довідки долучено до матеріалів справи), що відповідає приписам частин п`ятої та сьомої статті 6 ГПК України, отже, зазначене судове рішення вважається врученим учасникам справи відповідно до частини сьомої статті 242 названого Кодексу.

05.10.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшов лист Господарського суду Полтавської області, в якому зазначається про неможливість виконати вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 щодо надіслання матеріалів справи у зв`язку з відсутністю поштових марок, а також про те, що після усунення обставин, які зумовили припинення надсилання судом поштової кореспонденції в паперовому вигляді, матеріали справи будуть направлені до Східного апеляційного господарського суду.

10.10.2022, тобто в межах установленого судом строку, представник позивача, адвокат Сучкова Ю.О., надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради без задоволення; стягнути з Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради на користь ФОП Білоуса В.І. додаткові судові витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. Вказаний відзив було надіслано до суду 10.10.2022 як в системі "Електронний суд", так і в паперовому вигляді.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить наступні доводи: посилання відповідача на звільнення попереднього керівника після дати підписання актів здачі - приймання виконаних робіт не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту самої апеляційної скарги дана посадова особа на час підписання актів була уповноважена це здійснювати, тому відповідач і уникає зазначати точну дату звільнення; відсутність у відповідача оригіналів актів та проектно-кошторисної документації лише свідчить про неналежну організацію роботи управління; відповідач жодного разу не звертався до ФОП Білоуса В.І. щодо надання йому копій документів; актом ревізії Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби Полтавській області від 21.12.2021 №201617/-22/29 зафіксовано факт здійснення господарських операцій та виконання свого зобов`язання зі сторони позивача в повному обсязі і, відповідно, наявності заборгованості по оплаті; жодних дій щодо припинення, на думку відповідача, не виконаного договору, ним не здійснено, також не реалізовано процесуальне право щодо заявлення клопотання щодо проведення експертизи у разі наявності сумнівів щодо автентичності підпису та печатки на акті виконаних робіт (спрощений процес розгляду справи не позбавляє відповідача такого права; відповідно до п. 2.3. договору, за розробку проектної документації замовник (відповідач) перераховує кошти підряднику (позивачу) на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт та рахунків, а не на підставі проектно-кошторисної документації; строк виконання зобов`язання (первинний - по 30.12.2020) щодо виконання робіт змінювався на прохання відповідача, про що свідчить, по-перше, абз. 2 п. 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2020 та додаток № 4 до неї - календарний план фінансування робіт, згідно якого фінансування на 2020 рік даних робіт становить нуль гривень, отже сторони домовились, що строк виконання робіт становить по 08.10.2021; на виконання даної угоди позивачем 06.07.2021 виконано свої договірні зобов`язання в повному обсязі та розроблено та передано відповідачу чотири примірники проекту документації на об`єкт «Капітальний ремонт провулку Коперника у м. Полтава», про що свідчить акт здачі-прийому № 59/20 від 06.07.2021; визначено остаточну вартість робіт в розмірі 122713,68 грн, авансовий платіж - нуль гривень; і знову на прохання відповідача сторони 13.09.2021 погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2021 при повному запевненні його виконання в першій декаді грудня 2021 року - закритті фінансового року. Позивач вказує, що апеляційна скарга фактично містить єдиний аргумент: нібито відсутність документів в управлінні, але посадовими особами відповідача з 21.12.2021 (дата акту ревізії, в якому зафіксовано ці договори) не вжито жодних дій щодо відновлення, отримання дублікатів необхідних документів або щодо спростування (розірвання договору, проведення експертизи, тощо) наявних у позивача документів.

На підтвердження вимог про стягнення з Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради на користь ФОП Білоуса В.І. додаткових судових витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн до відзиву додано: додаткову угоду №1 від 21.09.2022 до договору №02/К від 21.02.2022 про надання правової допомоги (підписану ФОП Білоусом В.І. та адвокатом Сучковою Ю.О.), згідно з п.2 якої, у разі супроводження (представництва клієнта) справи в господарському суді апеляційної інстанції фіксований гонорар складає 2500,00 грн; акт наданих послуг №02/К-АП від 10.10.2022, відповідно до якого адвокат Сучкова Ю.О. надала, а ФОП Білоус В.І. прийняв юридичні послуги за договором про надання правової допомоги від 21.02.2022, згідно з наведеним в акті переліком (зокрема, вивчення апеляційної скарги, підготовка проекту відзиву, оформлення та направлення відзиву до суду та до Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради), загальною вартістю 2500,00 грн; квитанцію від 10.10.2022 про сплату ФОП Білоусом В.І. 2500,00 грн адвокату Сучковій Ю.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/370/22 без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 10 ст.270, ч. 13 ст.8 ГПК України в порядку письмового провадження, оскільки ціна позову менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також з міркувань гарантування безпеки учасникам процесу. Також вказаною ухвалою повторно витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/370/22.

Вказану ухвалу було доставлено в електронні кабінети представників позивача та відповідача в системі "Електронний суд" 13.10.2022 о 17:33 год. (відповідні довідки долучено до матеріалів справи).

19.10.2022 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

08.11.2022 та 09.11.2022 від Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшли повідомлення про отримання ухвал Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 та від 13.10.2022. Згідно із вказаними повідомленнями, ухвали було отримано Управлінням 12.10.2022 та 08.11.2022 відповідно.

Згідно з ч.1 ст.273 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

У даній справі, в якій провадження було відкрито 27.09.2022, останнім днем вказаного строку є 28.11.2022 (враховуючи, що 26.11.22 - вихідний день). Отже, розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснюється в межах установленого законом строку.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Тому, з урахуванням вищенаведених приписів ч.1 ст.273 ГПК України щодо строку апеляційного провадження, а також тих обставин, що правову позицію сторін викладено в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, будь-яких додаткових пояснень та клопотань до суду не надійшло - колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

26.03.2020 між Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради укладений договір № 59 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт провулку Коперника у місті Полтава" (т.1, а.с. 222).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник (Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради) доручає, а підрядник (ФОП Білоус В.І.) зобов`язується відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: "Капітальний ремонт провулку Коперника у місті Полтава", відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 2.1. договору загальна ціна договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає: 124426,32 грн. У п. 2.2 договору вказано, що договірна ціна може бути уточнена. Згідно з 2.3. договору за розробку проектної документації Замовник перерахує кошти Підряднику на підставі акту (-ів) здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку (-ів). Згідно з п. 2.4. договору розрахунки проводяться у безготівковій формі із застосуванням платіжного доручення. Згідно з п. 2.7. договору вартість проектних робіт уточняється виходячи з вартості будівництва за підсумком глав 1-9, графа 4 зведеного кошторисного розрахунку в складі проектної документації, яка є предметом цього договору та такі зміни оформлюються Додатковою угодою, в такому випадку коефіцієнт договірної ціни не може бути змінений в сторону збільшення/зменшення та проводиться у відповідність до коефіцієнта договірної ціни, передбаченого цим договором. Згідно з п. 2.9. договору Замовник сплачує підрядникові за виконані роботи по мірі фінансування з бюджету. Бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, що передбачається згідно з ч. 1. ст. 23 Бюджетного кодексу України. Після фактичного затвердження кошторису чи внесення змін до нього суму бюджетних зобов`язань за Договором може бути скориговано. Зобов`язання Замовника, за цим Договором виникають у разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних, призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів, а оплата здійснюється в межах виділених бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів.

Згідно з п. 4.1 договору по завершенню робіт з розробки проектної документації Підрядник передає Замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.

Згідно з п. 4.2 договору проектна документація видається замовнику в чотирьох паперових примірниках.

Відповідно до п. 4.3 договору роботи (їх етапи) вважаються виконаними Підрядником та прийнятими Замовником з моменту підписання Замовником відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.

В п. 4.4 договору вказано, що Замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони Замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Згідно з п. 5.2 договору строк закінчення робіт - 30.12.2020. У п.5.3 договору вказано, що термін закінчення робіт може бути перенесений за згодою сторін.

Згідно з п. 12.1 договору строк дії договору - по 30.12.2020, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань.

Додатковою угодою № 1 від 24.12.2020 сторони внесли зміни у п. 2.1. п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема: визначили договірну вартість робіт у сумі 124426,32 грн, встановили, що сума фінансування у 2020 році 0,00 грн, сума фінансування у 2021 році 124426,32 грн; встановили термін закінчення робіт - 08.10.2021, продовжили строк дії договору до 08.10.2021, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань; а також виклали у новій редакції додатки № 1, № 3 та № 4 до договору.

Додатковою угодою № 2 від 13.09.2021 сторони внесли зміни в п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема, узгодили строк закінчення робіт - 31.12.2021 та строк дії договору - до 31.12.2021, а також виклали у новій редакції додатки до договору.

Остаточно сторони підписали кошторис №2 (форма № 2-П) на проектні роботи загальною вартістю 122713,68 грн (т.1, а. с. 24).

Згідно з підписаним обома сторонами актом здачі-приймання виконаних робіт № 59/20 від 06.07.2021 (т.1, а.с.94), виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником; сторони претензій одна до одної не мають; загальна вартість складає 122713,68 грн; цю ж суму, 122713,68 грн, сторони визначили як таку, що належить до сплати. Зі сторони замовника, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, акт підписано начальником Управління - ОСОБА_2 та засвідчено відбитком печатки Управління.

23.12.2021 року позивач направив відповідачу за супровідним листом № 23 вимогу про оплату виконаної роботи, до якої додав копію договору № 59 від 26.03.2020, копію акту здачі-приймання виконаних робіт № 59/20 від 06.07.2021 та примірник рахунку-фактури № 59/20. Даний факт підтверджується описом вкладення у лист-експрес від 23.12.2021 (т.1, а.с. 25, 26).

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не здійснено оплату вартості виконаних робіт на суму 122713,68 грн. за договором на розробку проектної документації № 59 від 26.03.2020, у зв`язку з чим, вважаючи свої права порушеними, ФОП Білоус В.І. звернувся до суду про стягнення з відповідача коштів у зазначеному розмірі. До позовної заяви ним було додано, зокрема, копію договору на розробку проектної документації № 59 від 26.03.2020 та додаткових угод до вказаного договору, а також копію акту здачі-приймання виконаних робіт № 59/20 від 06.07.2021.

В ході розгляду даної справи, що здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, позивачем на виконання вимог суду було надано оригінал акту здачі-приймання виконаних робіт № 59/20 від 06.07.2021 (т.1, а.с.93), а також оригінали інших документів, копії яких було додано до позовної заяви (т.1, а.с.222 - 242).

Суд першої інстанції дослідив вказані документи та встановив, що подані копії повністю відповідають їх оригіналам - дані обставини, відображені місцевим господарським судом в описовій частині рішення, не заперечуються відповідачем.

За результатами розгляду справи місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги (з наведених вище підстав).

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів погоджується з ними з огляду на наступне.

Предметом позову в даній справі є вимога про стягнення заборгованості, яка, на думку позивача, виникла у відповідача на підставі укладеного між сторонами договору на розробку проектної документації №59 від 26.03.2020, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Встановивши вказані обставини, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин відповідних норм Цивільного Кодексу України, зокрема, ст. 854 ЦК України, якою визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно з ч. 6 ст. 882 ЦК України замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Як було встановлено вище, в договорі № 59 від 26.03.2020 сторони погодили наступні умови прийняття та оплати робіт: п. 4.1 - по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок; п. 4.2 - проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках; п. 4.3 - роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт, по кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт; п. 4.4 - замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Наведених обставин відповідач в ході апеляційного провадження не заперечував, разом з тим, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради не визнає як факт виконання робіт позивачем, так і факт складання документів, посилаючись на те, що вони відсутні в Управлінні (що встановлено за результатами проведення інвентаризації у 2021 році його працівниками). На доказ вказаного твердження відповідач надав до суду першої інстанції наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради № 12 від 27.12.2021 "Про проведення інвентаризації матеріалів, відображених в додатку та акті ревізії від 21.12.2021 №201617/-22/29".

Відповідно до даного наказу (т.1, а.с.48), підставою для проведення інвентаризації став акт ревізії контролюючого органу від 21.12.2021 № 201617/-22/29, яким встановлено наявність в Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради документів, що стосуються проведення робіт із розробки проектно-кошторисної документації. Так, до "Переліку проектів, які відображено в акті ревізії від 21.12.2021 № 201617/-22/29, що за висновками ревізорів надані до УЖКГ разом із актами здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт, проте за даними бухгалтерського обліку УЖКГ оплата не здійснювалася" включено і документи, що стосуються розробки проектної документації за договором № 59 від 26.03.2020, укладеним з ФОП Білоусом В.І. (т.1, а.с.52). Вказаний перелік підписано: "Заступник управління Н.В.Солоха" і у графі "примітки" зазначено про відсутність проектно-кошторисної документації за договором № 59 від 26.03.2020.

Водночас матеріали справи не містять акту за результатами інвентаризації, проведеної згідно з наказом №12 від 27.12.2021, який було б підписано інвентаризаційною комісією у складі, визначеному цим наказом, та яким було б встановлено факт відсутності в Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради проектно-кошторисної документації за договором № 59 від 26.03.2020. Дані обставини, про які зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, не спростовані відповідачем в ході апеляційного провадження. Посилання в апеляційній скарзі на наявність письмової інформації, що надійшла від головного бухгалтера Ю.Рижій, яка, за твердженням заявника, доводить відсутність відповідної документації у відповідача, на думку суду апеляційної інстанції, не є належними аргументами (тим більше, що копії зазначеної письмової інформації відповідач не надав до суду першої та апеляційної інстанції).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що інвентаризація є внутрішньою процедурою відповідача, і навіть встановлення за її результатами відсутності певних документів не може бути належним доказом у розумінні ст.76 ГПК України на підтвердження тих обставин, що такі документи (в даному випадку, проектна документація за договором № 59 від 26.03.2020) не передавалися до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.

На думку колегії суддів, надані відповідачем докази - наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради № 12 від 27.12.2021 "Про проведення інвентаризації матеріалів, відображених в додатку та акті ревізії від 21.12.2021 № 201617/-22/29" та "Перелік проектів, які відображено в акті ревізії від 21.12.2021 № 201617/-22/29, що за висновками ревізорів надані до УЖКГ разом із актами здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт, проте за даними бухгалтерського обліку УЖКГ оплата не здійснювалася" - навпаки, свідчать про те, що контролюючим органом було встановлено факт надання актів здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт до УЖКГ, яке не сплатило коштів виконавцям робіт. На вказані обставини обґрунтовано посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно зі ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Місцевим господарським судом на підставі норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та умов укладеного між сторонами договору, обґрунтовано встановлено, що належним та допустимим доказом на підтвердження факту виконання підрядником його договірних зобов`язань (та, відповідно, підставою для здійснення замовником оплати) є виключно акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, підписаний без зауважень обома сторонами.

Твердження заявника скарги про те, що акт здачі-приймання робіт це лише один із доказів виконання робіт, але не єдиний та не основний, не обґрунтовані посиланнями на жодну норму чинного законодавства або умову договору. Колегія суддів зазначає, що наявності будь-яких інших додаткових доказів на підтвердження виконання робіт (зокрема, доказів направлення поштою підрядником замовнику оригіналів документів тощо) ні чинним законодавством, ні умовами договору не вимагається.

Як уже зазначалося, в матеріалах справи міститься оригінал акту здачі-приймання виконаних робіт № 59/20 від 06.07.2021 за договором № 59 від 26.03.2020 на суму 122713,68 грн (т.1, а.с.94). Отже, твердження заявника скарги про те, що місцевим господарським судом не було витребувано та досліджено оригіналів документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги - колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з матеріалами справи.

Дослідивши зазначений акт, місцевий господарський суд встановив його відповідність умовам договору, вказавши, що він підписаний обома сторонами, зокрема, зі сторони замовника - начальником УЖКГ ВК ПМР ОСОБА_2, підпис якого посвідчений гербовою печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради; за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.07.2021 (на дату складання акту) керівником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради вказаний ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі відповідачем не спростовано зазначених обставин. Апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 звільнено із займаної посади у липні 2021 року, однак при цьому не наводить конкретної дати звільнення та не посилається на жодні докази, які б могли свідчити про відсутність у ОСОБА_2 відповідних повноважень на момент підписання акту від 06.07.2021.

Також заявник скарги стверджує, що місцевим господарським судом не встановлено, чи дійсно підпис керівника та печатка Управління є автентичними. Але водночас ним не наведено жодних обставин, що давали б підстави для відповідних сумнівів (зокрема, доказів того, що печатку Управління було втрачено, підроблено тощо). Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом першої інстанції, не звертався із клопотанням про проведення експертизи з метою встановлення автентичності підпису та печатки, що містяться на акті.

Місцевий господарський суд зазначив в оскаржуваному рішенні, що відповідач не надав суду належних доказів в підтвердження того, що до акту № 59/20 від 06.07.2021 було внесено завідомо неправдиві дані, чи доказів, що вказаний акт є сфальсифікованим, отже, той факт, що замовник прийняв роботи та не заявив жодних зауважень під час розгляду справи, відповідач в установленому порядку не спростував, таким чином, згідно з положеннями ч.1 ст. 853 ЦК України замовник втрачає право у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідних висновків суду першої інстанції апелянтом також не спростовано.

Стосовно тверджень заявника скарги про те, що ним було отримано від позивача лише копію, а не оригінал акту від 06.07.2021, внаслідок чого оплату згідно із вказаним актом здійснити неможливо, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з проханням надати оригінал відповідного документу (у разі, якщо він не надавався Управлінню або був втрачений останнім) для здійснення оплати - про відповідні обставини обґрунтовано зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу. Апелянт також вказує, що у 2021 році Управління подало до правоохоронних органів відповідне звернення щодо встановлення достовірності та законності наданих до Управління копій актів. Проте жодних доказів на підтвердження відповідних обставин заявником суду апеляційної інстанції не надано.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що, визнавши акт №59/20 від 06.07.2021 достатнім доказом виконання умов договору, суд першої інстанції не врахував наявність наступних додаткових угод, зокрема, додаткової угоди від 13.09.2021, якою термін виконання умов договору продовжено до 31.12.2021; доказів фактичного виконання робіт за календарним графіком, який складено після акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.07.2021, позивачем не надано, тому, на думку відповідача, позивач звернувся до суду передчасно.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд надав належну оцінку відповідним обставинам (які наводилися відповідачем у відзиві на позов), зазначивши, що договором не заборонено дострокове виконання робіт.

Колегія суддів погоджується із вищевказаним висновком суду першої інстанції (який не спростовано заявником скарги) та зазначає, що продовження строку дії договору не звільняє замовника від обов`язку оплатити ті роботи, які до закінчення вказаного строку були прийняті ним від виконавця без зауважень.

Також заявник скарги наполягає на тому, що оскільки відповідач є неприбутковою організацією та фінансується з державного бюджету, сплата коштів на вимогу позивача була б нецільовим використанням бюджетних коштів.

Стосовно вказаних аргументів колегія суддів зазначає, що п. 2.9. договору дійсно встановлено, що замовник сплачує підрядникові за виконані роботи по мірі фінансування з бюджету.

Однак відповідачем не доведено в суді першої та апеляційної інстанції, що стан бюджетного фінансування не давав йому змоги сплатити за виконані позивачем роботи згідно з актом №59/20 від 06.07.2021.

Окрім того, відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання - відповідних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18 із посиланням на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України», рішення від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України»).

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 193 Господарського кодексу встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення 122713,68 грн основного боргу за виконані роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Заявник скарги стверджує, що місцевий господарський суд необґрунтовано обмежив відповідачу доступ до правосуддя та не провів розгляд справи в загальному провадженні із викликом сторін.

Проте, як було встановлено вище, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи в суді першої інстанції, надав суду письмові пояснення, докази та клопотання. У клопотанні відповідача щодо подальшого розгляду справи за правилами загального позовного провадження місцевий господарський суд в ухвалі від 16.06.2022 відмовив із посиланням на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи і що дана справа, враховуючи ціну позову (менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) є малозначною.

Колегія суддів вважає вищевказаний висновок обґрунтованим, таким, що узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного процесуального законодавства, а також додатково враховує, що в апеляційній скарзі відповідач не навів переконливих доводів, в чому, на його думку полягала необхідність розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін і які пояснення та докази, на його думку, не могли бути надані до суду при розгляді справи у спрощеному провадженні.

Отже, жодних переконливих аргументів, які могли б бути підставою для скасування вищевказаного рішення та для відмови в позові, в апеляційній скарзі не наведено.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення витрат на надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3500,00 грн, колегія суддів зазначає, що позивачем було надано необхідні докази на підтвердження вимоги щодо стягнення відповідної суми, і господарський суд належним чином мотивував висновок про її стягнення, зазначивши, що вказані витрати пов`язані з розглядом цієї справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вказаний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Окрім того, як було встановлено вище, в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних заперечень щодо розміру вказаних витрат.

Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та відмови у позові, заявником скарги не наведено.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як уже зазначалося, представник позивача, адвокат Сучкова Ю.О., у відзиві на апеляційну скаргу, поданому в межах установленого судом строку, просить стягнути з Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради на користь ФОП Білоуса В.І. додаткові судові витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

До вказаного відзиву, поданого через систему "Електронний суд", додано докази його доставки до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради; дата і час доставки - 10.10.2022 о 18:47 год.

Окрім того, як вбачається з матеріалів відзиву на апеляційну скаргу, що надійшов до суду в паперовому вигляді, представник позивача 10.10.2022 направив відповідачеві відзив з додатками поштою, листом з описом вкладення (штрихкод 160). Згідно з відомостями сайту Укрпошти, зазначене поштове відправлення отримано адресатом 13.10.2022.

Станом на 28.11.2022 відповідачем не надано до Східного апеляційного господарського суду заперечень щодо розміру заявленої позивачем суми судових витрат на правову допомогу в апеляційному провадженні та клопотання щодо зменшення їх розміру.

Розглянувши заяву позивача про стягнення з Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради на користь ФОП Білоуса В.І. додаткових судових витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 ГПК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим у частині 5 зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 14.09.2022 у справі № 925/367/20 тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги №02/К від 21.02.2022 (т.1, а.с.27), укладений між Фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем та адвокатом Сучковою Юлією Олександрівною. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, його предметом є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління ЖКГ ВК Полтавської області; клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), визначені у п. 1.1 даного договору.

В суді апеляційної інстанції до відзиву на апеляційну скарг представником позивача додано додаткову угоду №1 від 21.09.2022 до договору №02/К від 21.02.2022 про надання правової допомоги (підписану ФОП Білоусом В.І. та адвокатом Сучковою Ю.О.), згідно з п.2 якої, у разі супроводження (представництва клієнта) справи в господарському суді апеляційної інстанції фіксований гонорар складає 2500,00 грн.

Також позивач надав акт наданих послуг №02/К-АП від 10.10.2022, відповідно до якого адвокат Сучкова Ю.О. надала, а ФОП Білоус В.І. прийняв юридичні послуги за договором про надання правової допомоги від 21.02.2022, згідно з наведеним в акті переліком (зокрема, вивчення апеляційної скарги, підготовка проекту відзиву, оформлення та направлення відзиву до суду та до Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради), загальною вартістю 2500,00 грн; квитанцію від 10.10.2022 про сплату ФОП Білоусом В.І. 2500,00 грн адвокату Сучковій Ю.О.

Отже, колегія суддів зазначає, що витрати позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанції відповідають умовам укладеного з адвокатом договору, є документально підтвердженими, узгоджуються з фактично виконаною роботою (складенням та поданням до суду відзиву на апеляційну скаргу), також вони є співмірними зі складністю справи та ціною позову, відповідають критеріям розумної необхідності судових витрат для конкретної справи.

Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, підстав для повної або часткової відмови у їх відшкодуванні з власної ініціативи суд апеляційної інстанції також не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання позивача про стягнення з Управління ЖКГ ВК Полтавської міської ради на користь ФОП Білоуса В.І. судових витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.08.2022 у справі № 917/370/22 залишити без змін.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (36020, м. Полтава, вул. Стрітенська, 19, ) на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.11.2022

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна