ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2022 р. Cправа № 902/675/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп", 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32Г, приміщ. 249, ідентифікаційний код юридичної особи 34716807

до Фізичної особи-підприємця Кирилюк Анастасії Олегівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за участю представників:

від позивача - адвокат Котлубовська І.В., згідно довіреності

від відповідача - адвокат Ольштинський С.К., згідно ордеру

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області через підсистему "Електронний суд" 01.08.2022 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" до Фізичної особи-підприємця Кирилюк Анастасії Олегівни про стягнення заборгованості за договором про проведення рекламної(их) кампанії(й) № ПМ-4702 від 18.09.2020 року у загальному розмірі 44 741,20 гривень, у тому числі 31 101,84 гривень основного боргу, 680,26 гривень пені та 12 959,10 гривень штрафу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 05.08.2022 суд постановив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" до Фізичної особи-підприємця Кирилюк Анастасії Олегівни про стягнення заборгованості за договором про проведення рекламної(их) кампанії(й) № ПМ-4702 від 18.09.2020 року залишити без руху та встановив позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

08.08.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" надійшла заява про усунення недоліків з додатками на виконання вимог ухвали суду від 05.08.2022 року.

Ухвалою від 15.08.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/675/22 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 13.09.2022 року, клопотання представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" адвоката Котлубовської І.В. про участь у судових засіданнях у справі №902/675/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено та забезпечено участь адвоката Котлубовської І.В. у засіданнях у справі №902/675/22 у режимі відеоконференції.

30.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив № б/н від 30.08.2022 року (вх. № 01-34/7159/22 від 30.08.2022) у якому останній проти позову заперечує з підстав зазначених у ньому, у задоволенні позову просить відмовити.

06.09.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 06.09.2022 (вх. № 01-34/7408/22 від 06.09.2022).

У судовому засіданні 13.09.2022 року суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи № 902/675/22 по суті на 27.09.2022 року о 10:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

20.09.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення № б/н від 19.09.2022 (вх. № 01-34/7873/22 від 20.09.2022) щодо відповіді на відзив.

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися представники обох сторін.

У судовому засіданні 27.09.2022 року постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи № 902/675/22 по суті на 21.10.2022 року о 10:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився з огляду на технічні перешкоди участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Суд з`ясував думку представника відповідача щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із технічними проблемами підключення до мережі інтернет представника позивача.

Представник відповідача не заперечив щодо відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 21.10.2022 року суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи № 902/675/22 по суті на 01.11.2022 року о 10:30 год., зобов`язав представника відповідача надати додаткові докази по справі (додаткову угоду № 1, на яку міститься посилання у відзиві на позовну заяву), яку занесено до протоколу судового засідання.

01.11.2022 року судове засідання у справі № 902/675/22 не відбулося, у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області.

Ухвалою суду від 03.11.2022 сторони повідомлено про призначення судового засідання на 18.11.2022.

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися представники обох сторін.

Представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, у задоволенні позову просив відмовити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 18.11.2022 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кирилюк Анастасії Олегівни 44 741,20 гривень заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на проведення рекламної(их) кампанії(й) № ПМ-4702 від 18.09.2020 року, у тому числі 31 101,84 гривень основного боргу, 680,26 гривень пені та 12 959,10 гривень штрафу.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного договору № ПМ-4702 від 18.09.2020 року ТОВ "Преміум Медіа Груп" зобов`язалося провести рекламну кампанію для ФОП Кирилюк А.О. на території України на узгоджених сторонами поверхнях спеціальних конструкцій, а замовник зобов`язалась прийняти, вчасно і у повному обсязі оплатити роботи та послуги виконавця в строки та на умовах, визначених даним договором.

На виконання умов договору ТОВ "Преміум Медіа Груп" у лютому 2022 проведено рекламну кампанію вартістю 5 183,64 грн.

Натомість ФОП Кирилюк А.О. порушено зобов`язання в частині оплати вартості рекламної кампанії в лютому 2022 р. вартістю 5183,64 грн., що на думку позивача, є фактичною відмовою від рекламної кампанії (скасування бронювання) та підставою для застосування відповідальності.

З урахуванням порушення відповідачем зобов`язань з оплати, порушення порядку скасування бронювання, позивачем було знято бронювання поверхонь спеціальних конструкцій з березня 2022 року.

Позивачем зазначено, що неповідомлення замовником виконавця про відмову від бронювання поверхонь спеціальних конструкцій згідно акту бронювання у встановлені строки, є підставою для стягнення із замовника вартості не проведеної рекламної кампанії, від якої відмовився замовник в силу п.7.2.1. договору.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 31101,84 гривень основного боргу (5183,64 гривень заборгованості з оплати вартості проведеної у лютому 2022 року рекламної кампанії, 25 918,20 гривень вартості непроведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 р. по липень 2022 р.) та нарахованих відповідачу у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідно до умов договору 680,26 гривень пені і 12 959,10 гривень штрафу.

Відповідач у поданому до суду відзиві підтвердив укладення між сторонами договору на проведення рекламної(их) кампанії(й) № ПМ-4702 від 18.09.2020 року та зазначив, що доводи наведені позивачем у позовній заяві є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відзначає, що між позивачем та відповідачем існували тривалі взаємовідносини та відповідач жодного разу не порушував і не зловживав правами та обов`язками. Разом з тим внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України відповідач потрапив під вплив невідворотних та надзвичайних обставин та внаслідок цих подій не зміг належним чином виконати зобов`язання по оплаті в терміни, встановлені за договором, про що в телефонному режимі повідомив працівників позивача.

Відповідачем зазначено, що 17.03.2022 року замовником направлено лист на офіційну електронну адресу виконавця, тобто у спосіб визначений договором та у спілкуванні сторони дійшли згоди про призупинення розміщення реклами відповідача (експонування реклами) на узгодженій поверхні спеціальних конструкцій з березня 2022 року. Сторони також погодили, що оплату за надані послуги у лютому 2022 року відповідач здійснить на умовах відтермінування.

Також відповідачем зазначено, що надавання виконавцем послуги з проведення рекламної(их) компанії(й) фактично припинено з 1 березня 2022 року, оскільки виконавцем було знято бронювання поверхонь спеціальних конструкцій із березня 2022 року. Позивачем було знято бронювання поверхні спеціальних конструкції з березня 2022 року, як застосування одного з виду оперативно-господарської санкції відповідно до ч. 2 п. 7.2.2 договору за не оплату рекламної кампанії у лютому 2022 р. З моменту зняття бронювання рекламна кампанія в силу абз. 2 п. 7.2.2. договору вважається призупиненою. Починаючи з березня 2022 р. рекламні кампанії для відповідача не проводилися.

Надані позивачем послуги за лютий 2022 року відповідач оплатив, що підтверджується платіжним дорученням № 294 від 12 серпня 2022 року.

Відповідач вважає безпідставним нарахування штрафу за період рекламної кампанії з лютого по 30 червень 2022 р., оскільки рекламні кампанії в березні-червні 2022 року не проводились та зазначає, що пеня та штраф застосовані позивачем за одинакові порушення умов договору.

У відповіді на відзив позивач з твердженнями відповідача не погодився, зазначив, що посилання останнього на настання форс-мажорних обставин є необгрунтованими, оскільки лист ТПП не є достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин, оскільки не є індивідуальним сертифікатом, факт про залучення відповідача до громадської організації (згідно наказу виданого до дати початку війни 24.02.2022 р.) не може слугувати безумовною підставою для звільнення від відповідальності за договірними зобов`язаннями, місце здійснення господарської діяльності (Вінниця), не відносилось та не відноситься до переліку громад, які перебували у зоні бойових дій або під російською окупацією.

Також у відповіді на відзив представником позивача заявлено про відмову від позову в частині стягнення 5 183,64 гривень заборгованості з оплати вартості проведеної у лютому 2022 року рекламної кампанії з огляду на оплату після подання позову відповідачем вказаної заборгованості згідно платіжного доручення № 294 від 12.08.2022 року.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" (далі - виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Кирилюк Анастасією Олегівною (далі - замовник, відповідач) укладено договір № ПМ-4702 на проведення рекламної(их) кампанії(й) (далі - договір).

Положеннями пунктів 2.1, 2.2. договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язується протягом строку дії договору професійно і якісно проводити рекламну кампанію для замовника або клієнтів замовника на території України на узгоджених сторонами поверхнях спеціальних конструкцій, а замовник зобов`язується прийняти і вчасно й у повному обсязі оплачувати роботи та послуги виконавця в строки та на умовах, визначених даним договором. З метою проведення рекламної кампанії сторонами підписується додаток до договору Акт бронювання.

Згідно пункту 1.5. договору рекламна кампанія - роботи та послуги виконавця по розповсюдженню (розміщенню й експонуванню) реклами (рекламного матеріалу), отриманого від замовника на заброньованих поверхнях спеціальних конструкцій протягом строку погодженого сторонами у додатках до договору, а також інші роботи та послуги виконавця, передбачені умовами даного договору.

Акт бронювання - документ, який оформляється у вигляді додатку до договору і після підписання його уповноваженими представниками сторін буде його невід`ємною частиною, узгоджений сторонами в порядку і на умовах, передбачених ст. 5 договору, який містить: строк розповсюдження реклами, місце (місто, адреса) установки спеціальних конструкцій із зазначенням порядкових номерів по базі, кількість і розмір заброньованих на цих спеціальних конструкціях поверхонь (із зазначенням сторін А або Б), тип спеціальної конструкції, вартість рекламної кампанії за певний період та інші необхідні відомості. (пункт 1.7. договору).

Відповідно до пункту 3.2.2 договору виконавець зобов`язується розмістити рекламний матеріал замовника відповідно до умов даного договору та додатків до нього протягом 3 (трьох) робочих днів від дати початку рекламної кампанії або від дати розміщення рекламних матеріалів, зазначеної замовником, або від дати оплати замовником додаткового розміщення рекламних матеріалів.

Положеннями пункту 4.1 договору сторони передбачили, що вартість рекламної кампанії залежить від кількості заброньованих поверхонь Спеціальних конструкцій, строку рекламної кампанії і зазначається сторонами у додатках до договору. Вартість кожної рекламної кампанії включає податки, передбачені чинним законодавством України.

До вартості рекламної кампанії за перший або 1 (один) місяць розміщення рекламних матеріалів входять послуги з розміщення рекламних матеріалів 1 (один) раз на місяць та надання фотозвіту, після такого розміщення 1 (один) раз на місяць. Додаткові розміщення рекламних матеріалів та фотозвіти оплачуються замовником додатково.

Якщо за погодженням сторін експонування рекламних матеріалів продовжується на наступний місяць до вартості рекламної кампанії за такий місяць входять послуги з надання фотозвіту про продовження експонування 1 (один) раз на місяць на запит замовника. Якщо замовник не замовляє отримання фотозвіту про продовження експонування, до вартості рекламної кампанії за такий місяць входять послуги з розміщення рекламних матеріалів 1 (один) раз на місяць та надання фотозвіту, після такого розміщення 1 (один) раз на місяць.

Відповідно до пункту 4.2 договору з урахуванням змін внесених сторонами Додатковою угодою №1 від 18.09.2020 року оплата здійснюється замовником за кожний місяць проведення рекламної кампанії, але не пізніше 25 числа поточного місяця (якщо інший строк платежу не буде узгоджено в додатках). Розрахунки проводяться в національній валюті України, безготівково за договором (або за виставленим рахунком). Якщо день оплати припадає на вихідний або святковий, неробочий день, замовник здійснює оплату останнього робочого дня, що передує вихідному або святковому, неробочому дню. Для оперативності у взаєморозрахунках рахунок-фактура може виставлятися замовникові шляхом надсилання скан-копії на електронну адресу з наступним наданням оригіналу.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що після надання рекламних послуг виконавцем, передбачених кожним окремим додатком до даного договору, виконавець протягом 5 (п`яти) робочих днів направляє замовникові для підписання 2 (два) екземпляри Акту прийому-передачі робіт та послуг, підписаних уповноваженою особою виконавця або надсилає на електронну адресу замовника скан-копію Акту прийому-передачі робіт та послуг, підписаних уповноваженою особою виконавця. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати одержання Акту підписує його та надсилає виконавцю один екземпляр Акту з іншою необхідною документацією або направляє виконавцю мотивовану відмову від підписання. Не підписання замовником Акту протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту його надсилання виконавцем та не отримання виконавцем мотивованої відмови від підписання, є фактом визнання замовником повного виконання виконавцем договірних зобов`язань та відсутності претензій.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5.3. договору з моменту підписання сторонами додатку до договору, поверхні спеціальних конструкцій вважаються заброньованими виконавцем для замовника на строк майбутньої рекламної кампанії, зазначений у кожному окремому додатку до договору. Зміни у додаток до договору можуть вноситися тільки за згодою сторін, крім випадків, передбачених умовами даного договору.

Згідно пункту 5.4. договору замовник та/або виконавець вправі, без застосування штрафних санкцій, відмовитися від бронювання кожної поверхні спеціальної конструкції, письмово повідомивши про це іншу сторону не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів до початку рекламної кампанії. При цьому сторони вносять зміни у додаток до договору і штрафні санкції до сторін не застосовуються. Сторони погодили що скан-копії листів про відмову від бронювання, яким сторони обмінюються шляхом надсилання їх електронною поштою мають юридичну силу оригіналу до моменту обміну сторонами оригіналами документів. Сторона, що надсилає скан-копію має надати іншій стороні оригінал документу протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту направлення скан-копії.

За умовами пунктів 6.3.2 договору договір може бути припинено зокрема за ініціативою замовника та виконавця за умови письмового інформування іншої сторони, шляхом надсилання листа не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати розірвання даного договору та не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати початку рекламної кампанії, а також в інших випадках, передбачених договором.

Згідно пункту 6.3.3 договір може бути припинено у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Положеннями пункту 7.1.1. договору визначено, що у випадку скасування виконавцем бронювання поверхонь спеціальних конструкцій, зазначених у додатку до договору, менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до початку рекламної кампанії, або у випадку прострочення початку рекламної кампанії або дати розміщення рекламних матеріалів, на заброньованих поверхнях спеціальних конструкцій (без наявності зазначених у договорі на те обставин або без узгодження із замовником), замовник вправі стягнути з виконавця штраф у розмірі денної договірної вартості рекламної кампанії на поверхні спеціальної конструкції, на якій відбулося вказане порушення помноженій, на кількість днів прострочення виконання зобов`язання, якщо сторони не домовляться про інше. При цьому строк не експонування реклами з вини виконавця замовником не оплачується, а перераховані замовником грошові кошти за такий строк (за його згодою) повертаються виконавцем або враховуються виконавцем у наступних періодах рекламної кампанії.

Пунктом 7.2.1. договору сторони погодили, що у випадку скасування замовником бронювання поверхонь спеціальних конструкцій, зазначених у додатку до договору, менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до початку рекламної кампанії виконавець вправі стягнути з замовника штраф у розмірі вартості не проведеної рекламної кампанії, від якої відмовився замовник, зазначеній у кожному конкретному додатку до даного договору. При цьому штраф за кожну поверхню, від якої відмовився замовник, не може перевищувати місячну вартість рекламної кампанії на такій поверхні. Виконавець вправі також зменшити відсоток знижки (при її наявності) від базової ціни рекламної кампанії.

При порушенні замовником зобов`язань з оплати, замовник зобов`язаний заплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за весь період прострочення (абзац 1 пункту 7.2.2. договору у редакції Додаткової угоди №1 до договору від 18.09.2020).

За змістом абзацу 2 пункту 7.2.2. договору при порушенні замовником зобов`язань з оплати виконавець вправі затримати дату початку рекламної кампанії, або дату розміщення рекламних матеріалів, перенести початок рекламної кампанії або дату розміщення рекламних матеріалів пропорційно на кількість днів прострочення оплати, або заклеїти фоном вже розпочату рекламну компанію, зняти бронювання поверхонь спеціальних конструкцій, розмістивши на таких поверхнях рекламу інших замовників. Зазначена оперативно - господарська санкція застосовується до рекламної кампанії замовника, що проводиться на момент порушення замовником зобов`язання з оплати. Після повного погашення заборгованості замовником, нова рекламна кампанія може бути відновлена за погодження сторін. Замовник додатково оплачує розміщення рекламних матеріалів та надає виконавцю рекламні матеріали або оплачує їх виготовлення.

Відповідно до пункту 7.2.3. договору за прострочення оплати рекламної кампанії більше ніж на 10 (десять) робочих днів, замовник на вимогу виконавця виплачує додатково штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків від вартості розміщення реклами, по якій оплата прострочена.

Пунктом 10.3. договору сторони погодили, що письмовою згодою сторін вважаються і домовленості, досягнуті в положеннях даного договору. Сторони погодили наступний порядок обміну повідомленнями шляхом надсилання на електронну адресу: виконавець надсилає повідомлення з електронної адреси та отримує повідомлення на електрону адресу у доменному імені @prime-group.com.ua, Замовник надсилає повідомлення з електронної адреси та отримує повідомлення на електрону адресу у доменному імені. Електронні адреси для надсилання повідомлень у вказаних доменних іменах можуть бути погоджені сторонами додатково. Сторона, що отримала повідомлення у відповідь надсилає підтвердження про отримання повідомлення. Лист, надісланий електронною поштою вважається отриманим іншою стороною після надсилання у відповідь повідомлення про його отримання.

Згідно пункту 10.4.1. договору сторони домовились, що протягом строку дії договору, вони мають право використовувати при здійсненні своєї діяльності електронні документи та призначений для цього електронний цифровий підпис (далі - ЕЦП) з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис".

Сторони визнають будь-які документи, складені та надані будь-якою стороною іншій в електронному вигляді із застосуванням ЕЦП як оригінали, що мають юридичну силу. Сторони визнають, що ЕЦП за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) виконавця та замовника у разі, якщо: ЕЦП підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису: особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

24.11.2021 року сторони уклали Додаткову угоду №2 до договору, якою виклали пункт 6.1. договору у наступній редакції: "Договір є чинним з моменту його підписання сторонами і діє до "31" грудня 2022 року включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що виникли у зв`язку з договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору".

06.12.2021 сторонами підписано Додаток № 16 до договору № ПМ-4702 від 18.09.2020 - Акт бронювання. (т. 1, а.с. 22).

Відповідно до акту бронювання сторонами було погоджено перелік спеціальних конструкцій, на яких виконавець здійснює розміщення рекламних матеріалів замовника з січня 2022 по грудень 2022 року та визначено вартість рекламної кампанії за один місяць та загальну вартість послуг у розмірі 50 355,36 гривень з ПДВ.

Як вбачається із акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №Б-592 від 28.02.2022 позивач надав послуги по розміщенню рекламного зображення та обслуговування рекламоносія у період з 01.02.2022 по 28.02.2022, а відповідач отримав вказані послуги вартістю 5183,64 гривень (т.1, а.с. 9).

Факт надання позивачем послуг з розміщення рекламної кампанії у лютому 2022 року підтверджується відповідачем за змістом поданих заяв по суті спору та сплатою вартості таких послуг (платіжне доручення №294 від 12.08.2022 на суму 5183,64 гривень (т. 1 а.с. 103).

З огляду на порушення замовником зобов`язань з оплати рекламної кампанії, порушення порядку скасування бронювання позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 5183,64 гривень заборгованості з оплати вартості проведеної у лютому 2022 року рекламної кампанії та 25 918,20 гривень вартості непроведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 р. по липень 2022 р.

Окрім суми основної заборгованості, Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" нараховано та заявлено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Кирилюк Анастасії Олегівни 680,26 гривень пені (за прострочення оплати за лютий 2022 року) та 12 959,10 гривень штрафу на підставі пункту 7.2.3. договору (внаслідок прострочення рекламної кампанії за лютий - червень 2022 року).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором на проведення рекламної(их) кампанії(й) № ПМ-4702 від 18.09.2020 року у розмірі 44 741,20 гривень, у тому числі 31 101,84 гривень основного боргу, 680,26 гривень пені та 12 959,10 гривень штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №Б-592 від 28.02.2022 надано послуги з проведення рекламної кампанії у лютому 2022 року вартістю 5183,64 гривень.

Матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору з надання послуг за лютий 2022 року. Факт надання зазначених послуг визнається та не оспорюється відповідачем.

Таким чином, доказами, що містяться у матеріалах справи підтверджено надання позивачем відповідачу послуг за договором на загальну суму 5183,64 гривень за розміщення рекламної кампанії у лютому 2022 року.

У Додатковій угоді № 1 до договору від 18.09.2020 сторонами було погоджено порядок розрахунків за договором, який передбачав, що оплата здійснюється замовником за кожний місяць проведення рекламної кампанії, але не пізніше 25 числа поточного місяця (якщо інший строк платежу не буде узгоджено в додатках).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором з проведення рекламної кампанії для замовника у лютому 2022 року виконав належним чином, в той же час відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що за отримані у лютому 2022 року послуги за договором відповідач розрахувався з простроченням платежу - 12.08.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням № 294 від 12.08.2022 року на суму 5 183,64 грн. (т. 1 а.с. 103).

У відповіді на відзив № б/н від 06.09.2022 (вх.. № 01-34/7408/22 від 06.09.2022) представником позивача заявлено про відмову від позову в частині стягнення основного боргу в сумі 5 183,64 гривень з огляду на здійснення відповідачем після подання позову оплати вартості рекламної кампанії у лютому 2022 року вартістю 5 183,64 гривень згідно платіжного доручення № 294 від 12.08.2022 року.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із частиною 1 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Судом встановлено, що заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 5 183,64 гривень подана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" адвокатом Котлубовською Іриною Валеріївною, право якої на вчинення такої процесуальної дії як відмова від позову передбачена довіреністю №31/03/21 від 31.03.2021.

Враховуючи те, що відмова від позову є формою реалізації процесуальних прав позивача, відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, заяву про відмову від позову підписано уповноваженим представником, дії якого щодо відмови від позову не суперечать інтересам особи, яку він представляє, суд вважає за необхідне прийняти відмову представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" від позову в частині стягнення 5 183,64 гривень основного боргу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від позову в частині стягнення 5 183,64 гривень основного боргу та відмову прийнято судом, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №902/675/22 в цій частині.

Відповідно до частини 3 статті 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо позовних вимог про стягнення 25 918,20 гривень вартості не проведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 по липень 2022 судом враховане таке.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 25 918,20 гривень в якості суми основної заборгованості, що складається з вартості непроведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 р. по липень 2022 року, що нарахована позивачем на підставі пункту 7.2.1 договору.

Водночас судом встановлено, що позивачем як виконавцем за договором було знято бронювання поверхонь спеціальних конструкцій з березня 2022 року, про що позивачем зазначено у позовній заяві та у поданій до суду заяві про видачу судового наказу № б/н від 30.08.2022 (т. 1 а.с. 94-99). Обставину щодо зняття бронювання для відповідача поверхонь спеціальних конструкцій з березня 2022 року підтвердив також представник позивача у своїх поясненнях по суті спору.

Так, позивачем зазначено, що з урахуванням порушення замовником зобов`язань з оплати, порушення порядку скасування бронювання, виконавцем було знято бронювання поверхонь спеціальних конструкцій з березня 2022 року.

Проаналізувавши зміст укладеного сторонами договору, суд вважає, що зняття виконавцем бронювання поверхонь спеціальних конструкцій для замовника має наслідком припинення надання замовнику (відповідачу) послуги по розміщенню й експонуванню реклами (рекламного матеріалу), отриманого від замовника на заброньованих поверхнях спеціальних конструкцій.

Таким чином, з березня 2022 року бронювання поверхонь спеціальних конструкцій за відповідачем не здійснювалося, послуги з проведення рекламної кампанії за договором з березня 2022 року позивачем не надавались.

Як уже було зазначено, положеннями пункту 7.2.1. договору сторони погодили, що у випадку скасування замовником бронювання поверхонь спеціальних конструкцій, зазначених у додатку до договору, менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до початку рекламної кампанії виконавець вправі стягнути з замовника штраф у розмірі вартості не проведеної рекламної кампанії, від якої відмовився замовник, зазначеній у кожному конкретному додатку до даного договору. При цьому штраф за кожну поверхню, від якої відмовився замовник, не може перевищувати місячну вартість рекламної кампанії на такій поверхні.

Таким чином, умовами пункту 7.2.1. договору сторони передбачили можливість стягнення виконавцем штрафу у розмірі вартості не проведеної рекламної кампанії саме у випадку скасування замовником бронювання поверхонь спеціальних конструкцій.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що зняття (скасування) бронювання поверхонь спеціальних конструкцій з березня 2022 відбулося саме з ініціативи позивача як виконавця за договором, а не замовником, тому умови для застосування штрафу на підставі пункту 7.2.1 договору відсутні, а отже відсутні умови для нарахування та стягнення з відповідача вартості не проведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 по липень 2022.

Окрім того, пунктом 7.2.1 договору передбачено саме нарахування штрафу у розмірі вартості не проведеної рекламної кампанії, тому суд вважає безпідставним нарахування позивачем вартості не проведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 по липень 2022 в якості суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача 25 918,20 гривень вартості не проведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 по липень 2022, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 680,26 гривень пені та 12 959,10 гривень штрафу нарахованих відповідачу відповідно до умов договору у зв`язку із несвоєчасною сплатою заборгованості за договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У свою чергу, статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями пункту 3.4.5 договору визначено, що у разі прострочення оплати рекламної кампанії, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю штрафні санкції, передбачені даним договором та у відповідності до чинного законодавства України.

Абзацом 1 пункту 7.2.2. договору сторони визначили, що при порушенні замовником зобов`язань з оплати замовник зобов`язаний заплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за весь період прострочення (абз. 1 пункту 7.2.2. договору у редакції Додаткової угоди №1 до договору від 18.09.2020).

Відповідно до пункту 10.5. договору сторони домовились, що строк позовної давності відносно стягнення штрафних санкцій встановлено в 3 (три) роки.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за лютий 2022 року, вимога про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості неоплачених послуг відповідає чинному законодавству, положенням договору та заявлена правомірно.

Судом здійснено перевірку розрахунку суми пені, що нарахована в межах визначеного позивачем періоду прострочення. За розрахунком суду пеня від суми заборгованості 5183,64 гривень за період з 26.02.2022 по 30.07.2022 року складає 687,36 гривень.

Приймаючи до уваги, що відповідно до приписів статті 14 ГПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог, а також те, що сума пені визначена позивачем є меншою ніж сума пені визначена судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені є обгрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 680,26 гривень.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення штрафу за період рекламної кампанії за період з лютого по червень 2022 року у розмірі 12 950, 10 гривень на підставі пункту 7.2.3. договору.

Положеннями пункту 7.2.3. договору сторони погодили, що за прострочення оплати рекламної кампанії більше ніж на 10 (десять) робочих днів, замовник на вимогу виконавця виплачує додатково штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків від вартості розміщення реклами, по якій оплата прострочена.

Щодо заявлених до стягнення 12 959,10 гривень штрафу на підставі пункту 7.2.3. договору внаслідок прострочення рекламної кампанії за лютий - червень 2022 року суд зазначає наступне.

За зобов`язанням з оплати послуг з проведення рекламної кампанії за лютий 2022 року у розмірі 5183,64 гривень відповідачем здійснено оплату заборгованості 12.08.2022 року (платіжне доручення № 294 від від 12.08.2022 року).

Враховуючи прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати вартості рекламної кампанії у лютому 2022 року на суму 5183,64 гривень, вимога про стягнення штрафу в сумі 2591,82 гривень (50% від вартості розміщення реклами, по якій оплата прострочена - 5183,64 х 50%) відповідає положенням договору та заявлена правомірно.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у сумі 2 591,82 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення штрафу в іншій частині в сумі 10 367,28 гривень судом враховано таке.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, в якості бази для нарахування вказаної суми штрафу позивачем взято вартість не проведеної рекламної кампанії з березня по червень 2022 року помножена на 50% (т.1 арк.спр.22).

Водночас, умовами пункту 7.2.3. передбачено нарахування штрафу у разі прострочення оплати рекламної кампанії більше ніж на 10 (десять) робочих у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків від вартості розміщення реклами, по якій оплата прострочена.

Приймаючи до уваги, що з березня 2022 року позивачем послуга з розміщення реклами відповідача не надавалася, зобов`язання з її оплати у відповідача не виникло, прострочення в оплаті не наступило та суд визнав безпідставним нарахування позивачем вартості не проведеної рекламної кампанії за період з березня 2022 по липень 2022 в якості суми основного боргу, суд дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача штрафу в сумі 10 367,28 гривень.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 10 367,28 гривень слід відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлених вимог у цій частині.

У відзиві на позов відповідач заперечував щодо одночасного стягнення пені та штрафу за одне і те ж саме правопорушення.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд враховує, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19 вказала, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція, зокрема, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

Щодо доводів відповідача про настання для нього форс-мажорних обставин як підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо оплати вартості рекламних послуг, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Положеннями статі 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Відповідно до пункту 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання взаємних зобов`язань за цим договором, якщо таке не виконання було викликано обставинами нездоланної сили, яку не могла передбачати жодна зі сторін і які виникли після укладання даного договору.

При наявності форс-мажорних обставин сторона, яка попала під дію таких обставин, зобов`язана негайно (у розумний строк) письмово повідомити про це контрагента і надати відповідні докази (документ компетентного органу, яким також може бути Торгово Промислова Палата). Не виконання цієї вимоги лишає сторону права посилатись у подальшому на форс-мажорні обставини. Виконання зобов`язань за договором призупиняється до моменту закінчення форс-мажорних обставин. Протягом дії форс-мажорних обставин кожна з сторін може ініціювати розірвання договору по зазначених обставинах, письмово сповістивши іншу сторону не менше ніж за тридцять календарних днів. До розірвання договору по форс-мажорних обставинах сторони здійснюють остаточні розрахунки за договором по факту виконаних зобов`язань на день його розірвання, що оформляється двостороннім актом звірення (п. 8.2. Договору).

Згідно пункту 8.3. договору обставинами нездоланної сили є зовнішні і надзвичайні події: війна або воєнні дії, повстання, мобілізація, епідемії, пожежі, вибухи, дорожні події і природні катаклізми, їхні наслідки, рішення центральних та місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які безпосередньо впливатимуть на умови договору та суттєво погіршать становище сторін, а також всі інші події, що компетентні органи визнають обставинами нездоланної сили.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не подано належних доказів щодо повідомлення позивача у порядку, передбаченому договором про дію форс-мажорних обставин, що об`єктивно перешкоджають або унеможливлюють належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Судом також враховано, що повний розрахунок за надані послуги з розміщення реклами у лютому 2022 року відповідач мав здійснити до 25.02.2022 року, та саме лише посилання на наявність форс-мажорних обставин не ставить у пряму залежність неможливість виконання відповідачем зобов`язання за договором, що виникло до настання таких обставин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 зі справи № 915/531/17, від 26.05.2020 зі справи № 918/289/19, від 17.12.2020 зі справи № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідні висновки також було викладено у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 по справі № 922/2394/21.

У постанові від 16.07.2019 по справі № 917/1053/18 Верховним Судом зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем за договором, а також доказів причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Судом також враховано, що відповідачем не подано належних доказів, що внаслідок введення воєнного стану на території України, відповідач не міг здійснювати господарську діяльність, отримувати дохід і введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання зобов`язань з оплати за договором.

Водночас зниження кількості обслуговуваних відповідачем абонентів та зайняття відповідачем волонтерською діяльністю не ставить у пряму залежність неможливість своєчасного виконання ним зобов`язання щодо оплати вартості проведеної рекламної кампанії.

Суд також враховує, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про визнання форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 та надзвичайність і невідворотність цих обставин не є автоматичною підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки стороною договору має бути доведено не лише настання цих обставин, але і їх безпосередній, прямий вплив на можливість належного виконання зобов`язання з урахуванням часу та місця його виконання у конкретних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача щодо дії та впливу форс-мажорних обставин на спірні правовідносини відхиляються судом як необгрунтовані.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 680,26 гривень пені та 2591,82 гривень штрафу, в іншій частині позову слід відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 5 183,64 гривень основного боргу підлягає закриттю у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині, яка прийнята судом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного доручення № 369 від 30.06.2022 та № 594 від 29.07.2022 сплачено судовий збір у сумі 2484,00 гривень.

Згідно із частиною 1 статті 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Водночас в силу приписів частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір в частині стягнення 5183,64 гривень основного боргу доведено до суду внаслідок неправильних дій відповідача і погашення такого боргу відбулося вже після подання позову, що стало підставою для відмови позивача від позову в цій частині, то витрати на сплату судового збору пропорційно сумі 5183,64 гривень покладаються на відповідача відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України.

У свою чергу, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому в решті витрати на судовий збір за подання позовної заяви покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 468,91 гривень, в решті такі витрати в сумі 2012,09 гривень (враховуючи ставку судового збору відповідно до ціни позову - 2 481 гривень) залишаються за позивачем.

Враховуючи, що від позивача не надходило клопотання про повернення судового збору внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом, питання про повернення суми судового збору у розмірі 3,00 гривень під час ухвалення рішення у справі судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 902/675/22 в частині стягнення 5183,64 гривень основного боргу закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кирилюк Анастасії Олегівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Медіа Груп" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, буд. 32Г, приміщ. 249, ідентифікаційний код юридичної особи 34716807) 680,26 гривень пені, 2 591,82 гривень штрафу та 468,91 гривень витрат на сплату судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 25 918,20 гривень основного боргу та 10 367,28 гривень штрафу - відмовити.

6. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 012,09 гривень залишити за позивачем.

7. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача - , .

Повний текст рішення складено та підписано 23 листопада 2022 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 32Г, приміщ. 249; ;

3 - відповідачу, АДРЕСА_1 ; , .