ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Справа № 918/1165/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Дем`янюк С.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.06.2022 (повний текст складено 20.06.2022) у справі №918/1165/21 (суддя Р.В. Романюк)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна"

до Поліської митниці Держмитслужби

про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.06.2022 у справі №918/1165/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" до Поліської митниці Держмитслужби про стягнення збитків задоволено. Присуджено до стягнення з Поліської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" збитки у розмірі 3 403 187,88 грн та 51 047,82 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - Поліська митниця Держмитслужби звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Поліській митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.06.2022 у справі №918/1165/21. Призначено справу №918/1165/21 до розгляду на 03 листопада 2022 року об 12:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2022 у справі №918/1165/21 розгляд апеляційної скарги відкладено на 17 листопада 2022 року о 11:00 год.

В судове засідання представник позивача не з`явився.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ст.273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника позивача.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, резолютивну частину оскаржуваного рішення місцевого господарського суду змінити, в решті рішення залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу №23/11/18 від 23.11.2018 ТОВ "САНАГРО УКРАЇНА" є імпортером мінеральних добрив, країна походження - Республіка Білорусь, виробник - ТОВ "Белагроферт" (м. Гродно, Республіка Білорусь).

05.12.2018 на адресу ТОВ "САНАГРО Україна" з Республіки Білорусь надійшов вантаж.

08.12.2018 з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА №UA204040/2018/012911 та додано відповідні документи.

Однак, митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

08 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 08 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Барчуком С.А., в якому зазначено мету відбору зразків - встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

11.12.2018 уповноваженою особою декларанта подано тимчасову митну декларацію № UA204040/2018/012996.

11.12.2018 Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00809 від 11.12.2018. Таке рішення обґрунтовано тим, що у митного органу наявна інформація, що товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України , тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень.

13.12.2018 ТОВ "САНАГРО Україна" направило начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А. скаргу на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA204040/2018/00809 з вимогою про її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією №UA204040/2018/012996. Разом зі скаргою було направлено клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує його права і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст.36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України №135 від 22 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,25%.

На підставі даного висновку Рівненською митницею Державної фіскальної служби видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00843 від 26 грудня 2018 р. з причин того, що відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 22.12.2018 №135.

26.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №UA 204040/2018/013536.

27.12.2018 від начальника Рівненської митниці ДФС України Вавроського О.А. надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій зазначено, що скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00809 від 11.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН /2018/012996 від 11.12.2018 року є неможливим, оскільки 26.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації № UA204040/2018/013536.

06.12.2018 на адресу ТОВ "САНАГРО Україна" з Республіки Білорусь надійшов вантаж.

09.12.2018 з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ 40 АА №UA204040/2018/012932 та додано відповідні документи.

Однак, митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

09 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 09 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Барчуком С.А., в якому зазначено мету відбору зразків - встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

11.12.2018 уповноваженою особою декларанта подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/012995.

11.12.2018 Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00808 від 11.12.2018. Таке рішення обґрунтовано тим, що у митного органу наявна інформація, що товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України, тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень.

13.12.2018 ТОВ "САНАГРО Україна" направило начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А. скаргу на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA204040/2018/00808 з вимогою про її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/012995. Разом зі скаргою було направлено клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує його права і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст.36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України № 151 від 26 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,67%.

На підставі даного висновку Рівненською митницею Державної фіскальної служби видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00851 від 27 грудня 2018 р. з причин того, що відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 26.12.2018 № 151.

27.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №UA204040/2018/013577.

27.12.2018 від начальника Рівненської митниці ДФС України Вавроського О.А. надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН UA204040/2018/012995 від 11.12.2018 є неможливим, оскільки 27.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації №UA204040/2018/013577.

10.12.2018 на адресу ТОВ "САНАГРО Україна" з Республіки Білорусь надійшов вантаж.

14.12.2018 з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ40АА №UA204040/2018/013131 та додано відповідні документи.

Однак, митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

14 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 14 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Салаганом О.М., в якому зазначено мету відбору зразків ідентифікація товарів з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, наявність у складі товарів отруйних речовин.

14.12.2018 уповноваженою особою декларанта подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013174.

14.12.2018 Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204040/2018/00823 від 14.12.2018. Таке рішення обґрунтовано тим, що у митного органу наявна інформація, що товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України , тому відповідно до ч.21 ст.356 Митного кодексу України товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень.

20.12.2018 ТОВ "САНАГРО Україна" направило начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А. скаргу на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA204040/2018/00823 з вимогою про її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією №UA204040/2018/013174. Разом зі скаргою було направлено клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст.36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України №109 від 28 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,10%.

На підставі даного висновку Поліською митницею Держмитслужби видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00852 від 28 грудня 2018 р. з причин того, що відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 256 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 №109.

28.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №UA 204040/2018/013637.

03.01.2019 від в.о. начальника Рівненської митниці ДФС України І.Іванова надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00823 від 14.12.2018 та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН/2018/013174 від 14.12.2018 є неможливим, оскільки 28.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації №UA204040/2018/013637.

11.12.2018 на адресу ТОВ "САНАГРО Україна" з Республіки Білорусь надійшов вантаж.

15.12.2018 з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ40 А №UA204040/2018/013178 та додано відповідні документи.

Однак, митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 202-1, 905-3, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

15 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 15 грудня 2018 року, складеним Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Парфенюк В.В., в якому зазначено мету відбору зразків встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

16.12.2018 уповноваженою особою декларанта подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013185.

17.12.2018 Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00824 від 17.12.2018. Таке рішення обґрунтовано тим, що у митного органу наявна інформація, що товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України, тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень.

20.12.2018 ТОВ "САНАГРО Україна" направило начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А. скаргу на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA204040/2018/00824 з вимогою про її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією №UA204040/2018/013185. Разом зі скаргою було направлено клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України №120 від 28 грудня 2018 р., метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,30%.

На підставі даного висновку Поліською митницею Держмитслужби видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00857 від 28 грудня 2018 р. з причин того, що відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 28.12.2018 №122.

28.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією №UA204040/2018/013677.

03.01.2019 від в.о. начальника Рівненської митниці ДФС України І.Іванова надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00824 від 16.12.2018 року та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН /2018/013185 від 16.12.2018 року є неможливим, оскільки 28.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації №UA204040/2018/013677.

12.12.2018 на адресу ТОВ "САНАГРО Україна" з Республіки Білорусь надійшов вантаж.

16.12.2018 з метою митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта подано митну декларацію ІМ40АА №UA204040/2018/013187 та додано відповідні документи.

Однак, митне оформлення товару за цією довіреністю не було проведено у зв`язку із спрацюванням профілів ризику 203-1, 911-1. З метою перевірки вказаних ризиків було здійснено відповідні дії, передбачені Класифікатором митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками.

16 грудня 2018 року було здійснено взяття проб (зразків) товарів, що оформлено актом від 16 грудня 2018 року, складеним заступником начальника митного посту "Сарни" Пригарським Р.П., у якому зазначено таку мету відбору зразків - встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

16.12.2018 уповноваженою особою декларанта подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013196.

17.12.2018 Рівненською митницею ДФС України прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00829 від 17.12.2018 р. Таке рішення обґрунтовано тим, що у митного органу наявна інформація, що товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" може містити у своєму складі отруйні або інші речовини, що заборонені до переміщення через митний кордон України, тому відповідно до ч. 21 ст. 356 Митного кодексу України товар "Добрива мінеральні - сульфат амонію гранульований" не може бути випущено у вільний обіг до одержання результатів відповідних досліджень.

20.12.2018 ТОВ "САНАГРО Україна" направило начальнику Рівненської митниці ДФС Вавровському О.А. скаргу на рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA204040/2018/00829 з вимогою її скасування та здійснити розмитнення товару за митною декларацією № UA204040/2018/013196. Разом зі скаргою було направлено клопотання про скорочення терміну розгляду скарги на оскаржуване рішення до трьох діб, у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення порушує права ТОВ "САНАГРО Україна" і завдає йому значних збитків - загроза псування товару через його зберігання в неналежних умовах, простій нерозмитненого товару, відповідно до Правил зберігання вантажів та ст. 36 Статуту залізниць України тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" коштів за зберігання вагонів у двократному розмірі, несвоєчасне розмитнення тягне за собою сплату ТОВ "САНАГРО Україна" штрафних санкцій на користь контрагента за договорами поставки, та, крім того, серйозно загрожує продовженню ефективного господарського співробітництва з контрагентами.

За даними висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України №117 від 27 грудня 2018 р. метою подання якого є ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД товар ідентифіковано як сульфат амонію, масова частка загального азоту (в амонійній формі) в перерахунку на сухий безводний продукт складає 21,12%.

На підставі даного висновку Поліською митницею Держмитслужби видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00860 від 28 грудня 2018 р. з причин того, що відомості зазначені в графі № 31 ЕМД, зокрема, щодо фізико-хімічних показників товару зазначені невірно. У зв`язку із неможливістю внесення виправлень в митну декларацію та відповідно до ст. 257, 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, тобто правильно зазначити фізико-хімічні показники відповідно до висновку ДП МЕ ДФС Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень від 27.12.2018 №117.

28.12.2018 року товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) за митною декларацією № UA204040/2018/013686.

03.01.2019 від в.о. начальника Рівненської митниці ДФС України І.Іванова надійшла відповідь щодо розгляду скарги, в якій останнім зазначено, що скасування картки відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA204040/2018/00829 від 17.12.2018 та митне оформлення вантажу по митній декларації типу ІМ40ТН/2018/013196 від 17.12.2018 є неможливим, оскільки 28.12.2018 товар був оформлений в режимі імпорту (випуск для вільного обігу) по митній декларації №UA204040/2018/013686.

Відповідно до ч.1 ст.260 Митного Кодексу України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Крім того, за правилами ч.21 ст.356 МК України за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи), випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.

Відтак, наявність профілів ризику 202-1, 905-3 та 911-1, що спрацювали за результатами опрацювання митних декларацій №UA204040/2018/012911, №UA204040/2018/012932, №UA204040/2018/013131, №UA204040/2018/013178 та №UA204040/2018/013187, давали декларанту ТОВ "САНАГРО Україна" право використати передбачену ч.21 ст.356 МК України можливість здійснити митне оформлення товару за тимчасовою митною декларацією, а орган доходів і зборів зобов`язаний здійснити випуск товару, якщо не буде беззаперечно встановлено, що товар підпадає під дію встановлених законом заборон та/або обмежень.

Судом враховано, що у висновках Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС, зазначена мета проведення дослідження - ідентифікація товару з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД.

ТОВ "САНАГРО Україна", вважаючи, що станом на час прийняття Головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС України рішень, оформлених картками відмови №UA204040/2018/00808 від 11.12.2018, №UA204040/2018/00809 від 11.12.2018, №UA204040/2018/00823 від 14.12.2018, №UA204040/2018/00824 від 17.12.2018, №UA204040/2018/00829 від 17.12.2018, №UA204040/2018/00851 від 27.12.2018, №UA204040/2018/00843 від 26.12.2018, №UA204040/2018/00852 від 28.12.2018, №UA204040/2018/00857 від 28.12.2018, №UA204040/2018/00860 від 28.12.2018, не було жодних законодавчо встановлених перешкод для митного оформлення товару (випуску) згідно з вищевказаними деклараціями, посилаючись на те, що вказівки в картках про підозри щодо наявності в товарі заборонених речовин були безпідставними, а рішення такими, що порушують стандарт обов`язкової його вмотивованості, звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та скасування зазначених карток відмови.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 у справі №640/5274/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019, адміністративний позов ТОВ "САНАГРО Україна" задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA204040/2018/00808, виданої 11 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00809, виданої 11 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Куксою В.В.; №UA204040/2018/00823, виданої 14 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00824, виданої 17 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Пригарським Р.П.; №UA204040/2018/00829, виданої 17 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Добринською К.Ю.; №UA204040/2018/00851, виданої 27 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00843, виданої 26 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Барчуком С.А.; №UA204040/2018/00852, виданої 28 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00857, виданої 28 грудня 2018 року головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00860, виданої 28 грудня 2018 року заступником начальника митного посту "Сарни" Рівненської митниці Державної фіскальної служби Пригарським Р.П. Стягнуто на користь ТОВ "САНАГРО Україна" понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19210 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської міської митниці Державної фіскальної служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 у справі №640/5274/19 замінено боржника Рівненську митницю ДФС правонаступником - Поліською митницею Держмитслужби.

Враховуючи викладене та у зв`язку із визнанням протиправними та скасуванням карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ТОВ "САНАГРО Україна", посилаючись на статті 1173, 1174 ЦК України, ст.30 Митного кодексу України, звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Поліської митниці Держмитслужби (правонаступника Рівненської митниці Державної фіскальної служби) збитків в розмірі 3 403 187,87 грн (з яких: 591 585,47 грн - користування вагонами інших держав на МЗК, 43 423,65 грн - зберігання у вагонах при перевезенні, 1 501 865,60 грн - двократний розмір за зберігання у вагонах при перевезенні, 1 266 313,16 грн - охорона вантажу, у разі його затримки незалежних від залізниці), завданих неправомірними діями Рівненської митниці ДФС України, а саме збитків, понесених позивачем за затримку вагонів, в яких транспортувався товар.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначені в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 Цивільного кодексу України відповідно.

Відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до статті 30 Митного кодексу України, посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону.

Шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Отже, спеціальною нормою (статтею 30 Митного кодексу України) також передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень

Слід зазначити, що на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на викладене, відповідач у даній справі Поліська митниця Держмитслужби є територіальним органом державної влади, який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Водночас, необхідною підставою для притягнення відповідного органу (територіального органу Державної митної служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст. 1173,1174 Цивільного кодексу України.

За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки територіального органу Державної митної служби та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 Цивільного кодексу України).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, протиправність (неправомірність) рішення, дій або бездіяльності органу державної влади (його посадових чи службових осіб) має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи, тощо.

Дії (бездіяльність) територіального органу Державної митної служби, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Як вже зазначалось вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2019 у справі №640/5274/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019, адміністративний позов ТОВ "САНАГРО Україна" задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA204040/2018/00808, виданої 11.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00809, виданої 11.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Куксою В.В.; №UA204040/2018/00823, виданої 14.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00824, виданої 17.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Пригарським Р.П.; №UA204040/2018/00829, виданої 17.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Добринською К.Ю.; №UA204040/2018/00851, виданої 27.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00843, виданої 26.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Барчуком С.А.; №UA204040/2018/00852, виданої 28.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Салаганом О.М.; №UA204040/2018/00857, виданої 28.12.2018 головним державним інспектором митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Парфенюком В.В.; №UA204040/2018/00860, виданої 28.12.2018 заступником начальника митного посту "Сарни" Рівненської митниці ДФС Пригарським Р.П.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, обставини наявності заборгованості є підтвердженими.

Крім того, відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Таким чином, неправомірність дій державного органу, що полягає у протиправній відмові в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлено рішенням Окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №640/5363/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020, яке в силу імперативних вимог статті 75 ГПК України, має преюдиційне значення для даної справи про відшкодування збитків.

Щодо розміру заявленої ТОВ "САНАГРО Україна" до стягнення суми збитків, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вбачається, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що протиправна поведінка відповідача за затримку вагонів завдала йому збитків у розмірі 3 403 187,88 грн, що включає в себе витрати:

- з плати за користування власними вагонами, контейнерами інших держав на МЗК за актами ГУ-23а, ГУ-23 в розмірі 591 585,47 грн;

- з плати за зберігання у вагонах при перевезенні експорту в розмірі 43 423,65 грн;

- з двократного розміру плати за зберігання у вагонах (у т.ч. у контейнерах) при перевезенні експорту в розмірі 1 501 865,60 грн

- з плати за охорону вантажу, у разі його затримки з причин, незалежних від залізниці, в розмірі 1 266 313,16 грн.

На підтвердження завданих збитків позивачем надані:

- розрахунок примусових витрат за простій вагонів ТОВ "САНАГРО Україна";

- перелік Філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №20181224 від 24.12.2018, №20181225 від 25.12.2018, №20181227 від 27.12.2018, №20181229 від 29.12.2018, №20181230 від 30.12.2018 та №20190104 від 04.01.2019;

- супровідні документи за митною декларацією №UA2040/2018/012932 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/012995: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 06.12.2018, копія товарної накладної №0559888 від 06.12.2018, копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160733 від 06.12.2018, копія рахунку-фактури №191, копія акту завантаження від 06.12.2018;

- супровідні документи за митною декларацією № UA2040/2018/012911 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/012996: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 05.12.2018, копія товарної накладної №0559886 від 05.12.2018, копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160713 від 05.12.2018, копія рахунку-фактури №190, копія акту завантаження від 05.12.2018;

- супровідні документи за митною декларацією № UA2040/2018/013131 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/013174: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 10.12.2018, копія товарної накладної №0061441 від 10.12.2018, копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160767 від 10.12.2018, копія рахунку-фактури №194, копія акту завантаження від 10.12.2018 р.;

- супровідні документи за митною декларацією №UA2040/2018/013178 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/013185: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 11.12.2018, копія товарної накладної №0061510 від 11.12.2018, копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160782 від 11.12.2018, копія рахунку-фактури №195, копія акту завантаження від 11.12.2018;

- супровідні документи за митною декларацією №UA2040/2018/013187 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/013196: копія відомості вагонів перевезених по одній накладній від 12.12.2018, копія товарної накладної №0061512 від 12.12.2018, копія дублікату накладної (для відправника) БЧ №22160796 від 12.12.2018, копія рахунку-фактури №196, копія акту завантаження від 12.12.2018;

- копії відомостей Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця": №27120293 від 28.12.2018, №26120291 від 28.12.2018, №22120289 від 26.12.2018, №24120290 від 26.12.2018, №28120296 від 31.12.2018, №28120299 від 31.12.2018, №28120301 від 31.12.2018;

- копії накопичувальних карток Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця": №27122177 від 27.12.2018, №29122187 від 29.12.2018 і №03010013 від 03.01.2019;

- копії платіжних доручень з рахунку ТОВ "САНАГРО Україна", що підтверджують внесення депозиту на рахунок філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця", а саме, платіжні доручення з призначенням платежу: "Передплата за послуги перевезення вантажів за Договором № 07695/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 року";

- копії актів загальної форми Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №4369 від 25.12.2018, №4384 від 27.12.2018, №4178 від 29.12.2018, №4343 від 24.12.2018, №4231 від 14.12.2018, №4397 від 28.12.2018, №4401 від 28.12.2018, №4255 від 14.12.2018, №4402 від 28.12.2018, №4368 від 15.12.2018, в яких зазначено номери вагонів, номери накладних, вказано час початку затримки вагонів, а також зазначено, що вагони простоюють на коліях станції в очікуванні розмитнення;

- копії залізничних накладних №36523801 від 27.12.2018, №36523850 від 27.12.2018, №36523876 від 27.12.2018, №36523819 від 27.12.2018, №36516292 від 26.12.2018, №36516284 від 26.12.2018, №36516359 від 26.12.2018, №36516375 від 26.12.2018, №36516318 від 26.12.2018, №36547354 від 28.12.2018, №36547438 від 28.12.2018, №36547370 від 28.12.2018, №36547362 від 28.12.2018, №36547461 від 28.12.2018, №36547453 від 28.12.2018, №36547446 від 28.12.2018, №36548923 від 28.12.2018, №36548949 від 28.12.2018, №36548907 від 28.12.2018, №36548915 від 28.12.2018, №36548899 від 28.12.2018, №36548998 від 28.12.2018, №36549038 від 28.12.2018, №36549020 від 28.12.2018 та №36549046 від 28.12.2018.

Як убачається із матеріалів справи, 08 лютого 2018 року між ПАТ "Українська залізниця" (перевізник) та ТОВ "САНАГРО Україна" (замовник) було укладено договір №07695/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - договір), відповідно до п.1.1. предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У п.1.2. договору сторони передбачили, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно. Послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у Додатку № 1 до Договору.

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3. договору).

Згідно п.п. 2.1.6. - 2.1.8. договору передбачено обов`язки замовника, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього Договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника. Відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника. Здійснювати оформлення платіжних доручень і в реквізиті "Призначення платежу" вказувати наступне: "Оплата за перевезення вантажів та надані послуги згідно з договором № (номер Договору), (дата укладання договору), № особового рахунку (код платника, наданий замовнику відповідно до пункту 2.3.3. цього договору), у т.ч. суму ПДВ".

Відповідно до п.п. 4.1. - 4.2. договору, розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" (далі - філія "ЄРЦ"). Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в пункті 14.2 Розділу 14 договору.

За змістом п. 4.3. п. 4.5. договору, одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника. Датою надходження платежів вважається дата зарахування сум обслуговуючим банком на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника. По мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору (п. 12.1. договору).

Також, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст.3 Статуту).

Відповідно до ст.62 Статуту, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

21.11.2000 наказом Міністерства транспорту України №644 було затверджено Правила розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. Правил, платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір.

Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Згідно із п. п. 2.1. - 2.6. Правил розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг.

Для зарахування платежів та обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання (далі - розподільчі рахунки).

Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку (додаток 2), у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника.

Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Отже, враховуючи вказане, вартість наданих залізницею додаткових послуг включається в накопичувальну картку замовника (в цьому випадку позивача) та в подальшому нараховується податок на додану вартість і позивач сплачує такі послуги шляхом внесення коштів на особовий рахунок філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця", після чого із цієї суми проводяться відповідні списання.

При цьому, з аналізу наданих позивачем переліків Філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №20181224 від 24.12.2018, №20181225 від 25.12.2018, №20181227 від 27.12.2018, №20181229 від 29.12.2018, №20181230 від 30.12.2018 та №20190104 від 04.01.2019 (т.1, а.с.190-200) та накопичувальних карток №27122177 від 27.12.2018, №29122187 від 29.12.2018 і №03010013 від 03.01.2019 (т.2, а.с.8-32) вбачається нарахування відповідних платежів, внесення позивачем коштів на особовий рахунок та їх подальше списання.

Також, суд бере до уваги, вказані накопичувальні картки скріплені ЕЦП представниками станції та вантажовласника. Як вбачається, за накопичувальною карткою №27122177 від 27.12.2018 позивач поніс наступні збитки: 19 609,00 грн - за зберігання у вагонах при перевезенні; 666 705,20 грн - двократний розмір за зберігання у вагонах при перевезенні; 549 298,03 грн - охорона вантажу у разі його затримки з причин не залежних від залізниці.

За накопичувальною карткою №29122187 від 29.12.2018 року позивач поніс наступні збитки: 23 814,65 грн - за зберігання у вагонах при перевезенні; 835 160,40 грн - двократний розмір за зберігання у вагонах при перевезенні; 496 344,24 грн - охорона вантажу у разі його затримки з причин не залежних від залізниці.

За накопичувальною карткою №03010013 від 03.01.2019 року позивач поніс збитки у розмірі 220 670,86 грн за охорону вантажу у разі його затримки з причин не залежних від залізниці.В розділі "Найменування та номер документу" усіх накопичувальних карток є посилання на номери копій відомостей (ГУ-45/ГУ-46) Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця", в яких зазначено номери вагонів відповідно до кожної партії поставки товару.

Щодо періоду затримки вагонів митним органом, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було затримано товар позивача, який імпортувався п`ятьма партіями.

За першою партією товар було заявлено до розмитнення 09.12.2018 в кількості 768 мт (12 напіввагонів) за постійною митною декларацією №UA204040/2018/012932, до якої було додано дублікат накладної (для відправника) БЧ №22160733 від 06.12.2018, де перелічено номери вагонів цієї партії. Згодом при спрацюванні профілів ризику, було подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/012995 від 11.12.2018, а розмитнення товару і випущення його у вільний обіг відбулось вже за митною декларацією №UA204040/2018/013577 від 27.12.2018.

В картці відмови №UA204040/2018/00808 від 11.12.2018, виданої на тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/012995 та картці відмови №UA204040/2018/00851 від 27.12.2018, виданої на митну декларацію №UA2040/2018/012932, перелічено супровідні документи, які були подані разом із заявленням товару до митного оформлення, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160733 від 06.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також за цією партією товару було оформлено Акт про взяття проб (зразків) товарів від 09.12.2018, в якому зазначено ті ж самі номери вагонів (т.1, а.с.40).

Крім того, у висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України №151 від 26.12.2018 (т.1, а.с.47-48), який було надано на Акт про взяття проб (зразків) товарів від 09.12.2018, перелічено супровідні документи, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ М22160767 від 06.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також, в копіях відомостей Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №24120290 від 26.12.2018 та №27120293 від 28.12.2018 (т.2, а.с. 16-18) перелічено номери вагонів, за якими нараховано плату за користування цими вагонами в розмірі 85 103,40 грн та 17 845,92 грн відповідно, які були заявлені до митного оформлення за митною декларацією №ІІА2040/2018/012932 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/012995, тобто за першою партією.

Затримка товару за першою партією тривала 18 діб, а саме з 09.12.2018 по 27.12.2018, що підтверджується Актом №4178 від 09.12.2018, в якому зафіксовано час початку затримки вагонів - 09.12.2018, Актом №4384 від 27.12.2018, в якому зафіксовано час початку затримки вагонів - 09.12.2018 і час закінчення - 27.12.2018, Актом №4369 від 25.12.2018 (т.2, а.с. 40-42); залізничними накладними №36523801 від 27.12.2018, №36523850 від 27.12.2018, №36523876 від 27.12.2018 та №36523819 від 27.12.2018 (т.2, а.с. 47-58), в яких зафіксовано дату відправлення товару зі станції - 27.12.2018, а отже час закінчення затримки вагонів.

За другою партією товар було заявлено до розмитнення 08.12.2018 в кількості 1083,5 мт (17 напіввагонів) за постійною митною декларацією №UA204040/2018/012911, до якої було додано дублікат накладної (для відправника) БЧ №22160713 від 05.12.2018, де перелічено номери вагонів цієї партії. Згодом при спрацюванні профілів ризику було подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/012996 від 11.12.2018, а розмитнення товару і випущення його у вільний обіг відбулось вже за митною декларацією №UA204040/2018/013536 від 26.12.2018.

В картці відмови №UA204040/2018/00809 від 11.12.2018, виданої на тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/012996 та картці відмови №UA204040/2018/00843 від 26.12.2018, виданої на митну декларацію №UA2040/2018/012911, перелічено супровідні документи, які були подані разом із заявленням товару до митного оформлення, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160713 від 05.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також за цією партією товару було оформлено Акт про взяття проб (зразків) товарів від 08.12.2018, в якому зазначено ті ж самі номери вагонів (т.1, а.с.41).

Крім того, у висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України №135 від 22.12.2018 (т.1, а.с. 45-46), який було надано на Акт про взяття проб (зразків) товарів від 08.12.2018, перелічено супровідні документи, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ М22160713 від 05.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також, в копіях відомостей Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №26120291 від 28.12.2018 та №22120289 від 26.12.2018 (т.2, а.с. 19-21) перелічено номери вагонів, за якими нараховано плату за користування цими вагонами в розмірі 31 797,31 грн та 120 563,15 грн відповідно, які були заявлені до митного оформлення за митною декларацією №UA2040/2018/012911 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/012996, тобто за другою партією.

Затримка товару за другою партією тривала 18 діб, а саме з 08.12.2018 по 26.12.2018, що також підтверджується Актом №4343 від 24.12.2018 (т.2, а.с.39) та залізничними накладними №36516292 від 26.12.2018, №36516284 від 26.12.2018, №36516359 від 26.12.2018, №36516375 від 26.12.2018 і №36516318 від 26.12.2018 (т.2, а.с. 59-71), в яких зафіксовано дату відправлення товару зі станції - 26.12.2018, а отже час закінчення затримки вагонів.

За третьою партією товар було заявлено до розмитнення 14.12.2018 в кількості 1280,1 мт (20 напіввагонів) за постійною митною декларацією №UA204040/2018/013131, до якої було додано дублікат накладної (для відправника) БЧ№22160767 від 10.12.2018, де перелічено номери вагонів цієї партії). Згодом при спрацюванні профілів ризику, було подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013174 від 14.12.2018, а розмитнення товару і випущеним його у вільний обіг відбулось вже за митною декларацією №ІГА204040/2018/013637 від 28.12.2018.

В картці відмови №UA204040/2018/00823 від 14.12.2018, виданої на тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013174 та картці відмови №UA204040/2018/00852 від 28.12.2018, виданої на митну декларацію №UA2040/2018/013131, перелічено супровідні документи, які були подані разом із заявленням товару до митного оформлення, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160767 від 10.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також за цією партією товару було оформлено Акт про взяття проб (зразків) товарів від 14.12.2018, в якому зазначено ті ж самі номери вагонів (т.1, а.с.42).

Крім того, у висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України №109 від 28.12.2018 (т.1, а.с. 51-52), який було надано на Акт про взяття проб (зразків) товарів від 14.12.2018, перелічено супровідні документи, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160767 від 10.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також, в копіях відомостей Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №26120296 від 31.12.2018 (т.2, а.с. 22-23) перелічено номери вагонів, за якими нараховано плату за користування цими вагонами в розмірі 138 733,40 грн, які були заявлені до митного оформлення за митною декларацією №UA204040/2018/013131 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/013174, тобто за третьою партією.

Затримка товару за третьою партією тривала 14 діб, а саме з 14.12.2018 по 28.12.2018, що також підтверджується Актом №4231 від 14.12.2018, в якому зафіксовано час початку затримки вагонів - 14.12.2018, Актом №4397 від 28.12.2018, в якому зафіксовано час початку затримки вагонів - 14.12.2018 року і час закінчення - 28.12.2018 (т.2, а.с. 37-38); залізничними накладними №36547354 від 28.12.2018, №36547438 від 28.12.2018, №36547370 від 28.12.2018, №36547362 від 28.12.2018, №36547461 від 28.12.2018, №36547453 від 28.12.2018 і №36547446 від 28.12.2018 (т.2, а.с. 72-88), в яких зафіксовано дату відправлення товару зі станції - 28.12.2018, а отже час закінчення затримки вагонів.

За четвертою партією товар було заявлено до розмитнення 15.12.2018 в кількості 1021,4 мт (16 напіввагонів) за постійною митною декларацією №1ІА204040/2018/013178, до якої було додано дублікат накладної (для відправника) БЧ№22160782 від 11.12.2018, де перелічено номери вагонів цієї партії. Згодом при спрацюванні профілів ризику було подано тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013185 від 16.12.2018, а розмитнення товару і випущення його у вільний обіг відбулось вже за митною декларацією №UA 204040/2018/013178 від 28.12.2018.

В картці відмови №UA204040/2018/00824 від 17.12.2018, виданої на тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013185 та картці відмови №UA204040/2018/00857 від 28.12.2018, виданої на митну декларацію №UA2040/2018/013178, перелічено супровідні документи, які були подані разом із заявленням товару до митного оформлення, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160782 від 11.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також за цією партією товару було оформлено Акт про взяття проб (зразків) товарів від 15.12.2018, в якому зазначено ті ж самі номери вагонів (т.1, а.с.43).

Крім того, у висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України №120 від 28.12.2018 (т.1, а.с. 53-54), який було надано на Акт про взяття проб (зразків) товарів від 15.12.2018, перелічено супровідні документи, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160782 від 11.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також, в копії відомості Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №26120299 від 31.12.2018 (т.2, а.с. 24-25) перелічено номери вагонів, за якими нараховано плату за користування цими вагонами в розмірі 105 306,24 грн, які були заявлені до митного оформлення за митною декларацією №UA2040/2018/013178 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/013185, тобто за четвертою партією.

Затримка товару за четвертою партією тривала 13 діб, а саме з 14.12.2018 по 28.12.2018, що також підтверджується Актом №4401 від 28.12.2018, Актом №4255 від 14.12.2018 (т.2, а.с. 35-36), в яких зафіксовано час початку затримки вагонів - 14.12.2018 і час закінчення - 28.12.2018 та залізничними накладними №36548923 від 28.12.2018, №36548949 від 28.12.2018, №36548907 від 28.12.2018, №36548915 від 28.12.2018 року, №36548899 від 28.12.2018 (т.2, а.с. 89-103), в яких зафіксовано дату відправлення товару зі станції - 28.12.2018 року, а отже час закінчення затримки вагонів.

За п`ятою партією товар було заявлено до розмитнення 16.12.2018 в кількості 960,2 мт (15 напіввагонів) за постійною митною декларацією №UA204040/2018/013187, до якої було додано дублікат накладної (для відправника) БЧ №22160796 від 12.12.2018, де перелічено номери вагонів цієї партії. Згодом при спрацюванні профілів ризику було подано тимчасову митну декларацію №UA04040/2018/03196 від 17.12.2018, а розмитнення товару і випущення його у вільний обіг відбулось вже за митною декларацією №UA204040/2018/013686 від 28.12.2018.

В картці відмови №UA204040/2018/00829 від 17.12.2018, виданої на тимчасову митну декларацію №UA204040/2018/013196 та картці відмови №UA204040/2018/00860 від 28.12.2018, виданої на митну декларацію №UA2040/2018/013187, перелічено супровідні документи, які були подані разом із заявленням товару до митного оформлення, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160796 від 12.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також за цією партією товару було оформлено Акт про взяття проб (зразків) товарів від 16.12.2018, в якому зазначено ті ж самі номери вагонів (т.1, а.с.44).

Крім того, у висновку Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України №117 від 27.12.2018 (т.1, а.с. 49-50), який було надано на Акт про взяття проб (зразків) товарів від 16.12.2018, перелічено супровідні документи, а саме зазначено номер накладної (для відправника) БЧ №22160796 від 11.12.2018, в якій зазначено ті ж самі номери вагонів.

Також, в копії відомості Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" №28120301 від 31.12.2018 (т.2, а.с. 26-27) перелічено номери вагонів, за якими нараховано плату за користування цими вагонами в розмірі 92 236,05 грн, які були заявлені до митного оформлення за митною декларацією №UA2040/2018/013187 та тимчасовою митною декларацією №UA204040/2018/013196, тобто за п`ятою партією.

Затримка товару за п`ятою партією тривала 12 діб, а саме з 16.12.2018 по 28.12.2018, що також підтверджується Актом №4268 від 15.12.2018, Актом №4402 від 28.12.2018 (т.2, а.с. 33-34), в яких зафіксовано час початку затримки вагонів - 15.12.2018 і час закінчення - 28.12.2018; залізничними накладними №36548998 від 28.12.2018, №36549038 від 28.12.2018, №36549020 від 28.12.2018 та №36549046 від 28.12.2018 (т.2, а.с. 104-115), в яких зафіксовано дату відправлення товару зі станції - 28.12.2018, а отже час закінчення затримки вагонів.

В усіх залізничних накладних в графі 56 (календарний штемпель станції відправлення) зазначена дата відправлення товару із залізничної станції, також у відомості вагонів зазначено номер кожного вагону відповідно.

При цьому, у вказаних залізничних накладних зазначені ті ж самі номери вагонів, які бути заявлені до розмитнення за дублікатами накладних (для відправника) БЧ №22160733 від 06.12.2018, БЧ №22160713 від 05.12.2018, БЧ №22160767 від 10.12.2018, БЧ №22160782 від 11.12.2018, БЧ №22160796 від 12.12.2018.

Більше того, ті ж самі номери вагонів дублюються в картках відмови, актах про взяття проб (зразків) товарів, висновках Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України та відомостях Львівського виробничого структурного підрозділу філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця".

Таким чином, загальна сума витрат, які були понесені позивачем у зв`язку із прийняттям Поліською митницею Держмитслужби протиправних рішень у формі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204040/2018/00808 від 11.12.2018, №UA204040/2018/00809 від 11.12.2018, №UA204040/2018/00823 від 14.12.2018, №UA204040/2018/00824 від 17.12.2018, №UA204040/2018/00829 від 17.12.2018, №UA204040/2018/00851 від 27.12.2018, №UA204040/2018/00843 від 26.12.2018, №UA204040/2018/00852 від 28.12.2018, №UA204040/2018/00857 від 28.12.2018, №UA204040/2018/00860 від 28.12.2018 складає 3 403 187,88 грн (591 585,47+43 423,65+1 501 865,60+1 266 313,16).

Причинний зв`язок полягає в тому, що у зв`язку із прийняттям Поліською митницею Держмитслужби вищевказаних протиправних рішень у формі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивачем були понесені зазначені вище витрати.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що саме прийняття відповідачем неправомірного рішення призвело до понесення позивачем збитків у підтвердженому та не спростованому відповідачем розмірі та позивачем доведено всі необхідні складові, що складали предмет доказування у даній справі.

При цьому, доводи скаржника про відсутність доказів щодо реальної сплати вказаних збитків на користь третіх осіб (в даному випадку ПАТ "Укрзалізниця"), спростовуються наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, що в свою чергу підтверджують внесення депозиту на рахунок філії "Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень ПАТ "Укрзалізниця", що відповідає п.п. 4.1-4.2 договору №07695/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 08.02.2018 (т.2, а.с. 11-15). У всіх цих платіжних дорученнях вказано наступне

призначення платежу: "Передплата за послуги перевезення вантажів за Договором №07695/ЦТЛ-2018 від 08.02.2018 року".

Більше того, начальник станції Сарни ВСП "Рівненської дирекції залізничних перевезень" ПАТ "Українська залізниця" О.В. Жовтяк звертався з повідомленням до ТОВ "САНАГРО Україна" №665 від 11.12.2018 року (додаток до позовної заяви №53) про те, що Товариством невчасно проводиться розмитнення вантажу та в подальшому переадресування і що станом на 11.12.2018 на станції Сарни простоює 29 вагонів, які відповідно до Правил зберігання вантажів та ст.36 Статуту залізниць України зберігаються на коліях станції по підвищеній ставці (двократному розмірі).

Оскільки неправомірність рішень Рівненської митниці ДФС (правонаступником якої є Поліська митниця Держмитслужби) у формі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підтверджена відповідним судовим рішенням, а понесені позивачем витрати у зв`язку із прийняттям неправомірного рішення відповідачем є документально обґрунтованими та не спростовані останнім, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про доведеність позивачем наявності усіх трьох елементів складу правопорушення, визначених ст.1173 ЦК України, для притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді стягнення шкоди (збитків).

Щодо доводів відповідача про вчинення ним дій відповідно до вимог митного законодавства, то судом встановлено, що картки відмови були визнані в судовому порядку протиправними та скасованими, що свідчить про протиправність дій відповідача.

Посилання апелянта на те, що відносини між сторонами є такими, що виникли із бюджетного та митного законодавства, а отже не можуть розглядатися в порядку господарського судочинства є помилковими, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача, що в силу приписів ГПК України, з огляду на склад сторін у справі, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц про те, що оскільки саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, отже належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ст. 43 Бюджетного кодексу України).

Зі змісту статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 25 Бюджетного кодексу України вбачається, що відшкодування матеріальної шкоди у відповідному розмірі, завданої незаконними рішеннями, діями органу державної влади, його посадової, службової особи, має бути здійснено за рахунок держави (за рахунок коштів Державного бюджету України), а не за рахунок відповідача, оскільки в таких випадках відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України, ст.56 Конституції України відповідальність несе саме держава, а не її органи або посадові чи службові особи. Останні здійснюють свої функції не як приватні особи в своїх інтересах, а від імені держави та в межах покладеної на них державної компетенції.

Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Таким чином, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету, а відтак заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню на користь позивача саме з Державного бюджету України.

При цьому, залучення або ж незалучення до участі у даному спорі Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Державна казначейська служба України чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача. Сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Державної казначейської служби України чи її територіального органу. Державна казначейська служба України та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц), що в свою чергу спростовує доводи скаржника, що співвідповідачем у цій справі мала бути Державна казначейська служба України або її територіальний орган.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, норма ст. 238 ГПК України не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, однак стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" шкоди в розмірі 3 403 187,88 грн має відбуватися саме з Державного бюджету України, а не з Поліської митниці Держмитслужби, як помилково зазначив суд в резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.4 ст.277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду оскаржуване рішення у справі залишається таким, що ухвалено на користь позивача, втім таке рішення підлягає виконанню шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області - змінити на підставі ч.4 ст.277 ГПК України з викладенням його резолютивної частини в редакції даної постанови апеляційного суду; в решті рішення залишити без змін.

При цьому, судовий збір, сплачений відповідачем за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст.129 ГПК України, покладається на апелянта.

Разом з тим, при розподілі судових витрат судом враховано наступне.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2022, серед іншого, клопотання Поліської митниці Держмитслужби про відстрочення сплати судового збору задоволено; відстрочено Поліській митниці Держмитслужби сплату судового збору за апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 15.06.2022 у справі №918/1165/21 до ухвалення Північно-західним апеляційним господарським судом постанови у даній справі.

Відповідно п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

У зв`язку з тим, що на момент прийняття даної постанови у справі апелянтом судовий збір сплачено не було, суд у відповідності до статті 129 ГПК України, вважає за доцільне стягнути судовий збір у розмірі 76 571,73 грн безпосередньо з апелянта в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Господарського суду Ріненської області від 15 червня 2022 року у справі №918/1165/21 змінити, виклавши пункт 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 44-Б, ) збитки у розмірі 3 403 187,88 грн.

Стягнути з Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАГРО Україна" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 44-Б, ) 51 047,82 грн витрат по сплаті судового збору."

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 76 571,73 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складений "22" листопада 2022 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.