ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

23 листопада 2022 року Справа № 926/4587/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Марущака І.В., розглянувши

заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія»

до ОСОБА_1

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 7 316,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту за лютий - липень 2022 електричну енергію в сумі 7 316,84 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 листопада 2022 року заяву про видачу судового наказу передано на розгляд судді Марущаку І.В.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

За змістом статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

У заяві про видачу судового наказу заявником не зазначено про статус відповідача як фізичної особи-підприємця, що свідчить про недотримання ним при зверненні до суду вимог пункту 2 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

З тексту заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимога пред`явлена про стягнення боргу з фізичної особи, яка не є підприємцем.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того, заявником не надано доказів сплати судового збору у встановлених Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

Згідно частини першої статті 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 21 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за заяви до господарського суду про видачу судового наказу складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (станом на 2022 рік 248,10 грн).

Пунктом 1 частини 3 статті 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу є обставини які, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

При цьому, суд роз`яснює заявнику його право звернутися із заявою про видачу судового наказу з боржника ОСОБА_1 до місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства, а також звертає увагу, що заява про видачу судового збору повинна бути оплачена судовим збором у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку і розмірі та що до неї мають додаватися інші докази на підтвердження заборгованості боржника.

Керуючись статтями 147, 150, 151, 152, 153, 175, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за лютий - липень 2022 в сумі 7 316,84 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено і підписано 23 листопада 2022 року.

Суддя І.В. Марущак