РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2022Справа № 910/3425/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу №910/3425/22

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА"

про стягнення 112 265,12 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" про стягнення 112 265,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором №ФТЛВ00834 перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 14.01.2022, внаслідок чого виникла заборгованість за надані транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів у загальній сумі 112 265,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 відкрито провадження у справі № 910/3425/22, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При цьому, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

15.06.2022 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про вступ у справу представника відповідача та про надання доступу до матеріалів справи, в прохальній частині якої представник просить суд: надати представнику відповідача Жмарьовій О.М. доступ до матеріалів справи № 910/3425/22 в системі «Електронний суд»; надіслати на електронну адресу представника відповідача копію позовної заяви та додані до неї матеріали; відновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 відмовлено в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" Жмарьової О.М. в частині надіслання на електронну адресу представника відповідача копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів; відновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" строк на подання відзиву на позов до 06.07.2022 включно.

11.07.2022 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує, посилаючись на недоведеність позивачем належними засобами доказування порушення відповідачем зобов`язань за договором та розмір заявленої до стягнення суми заборгованості.

Крім того, 11.07.2022 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про об`єднання двох справ в одне провадження. Подане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/3513/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" про стягнення заборгованості за чотири вантажні перевезення. Як і справа № 910/3425/22, справа №910/3513/22 також розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику сторін. В обох справах предметом спору є стягнення за вантажні перевезення, які були виконані згідно договору №ФТЛВ00834 від 14.01.2022. Умови разових транспортних замовлень, згідно яких виконувалися перевезення є типовими. Обидві позовні заяви складені адвокатом Лозою В.М.. Тексти та аргументація позовних заяв практично ідентичні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" про об`єднання двох справ в одне провадження залишено судом без розгляду, оскільки відповідач звернувся до суду з даним клопотанням після спливу строку, визначеного у ч. 3 ст. 252 ГПК України, та без клопотання про поновлення пропущеного строку.

13.07.2022 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зменшення стягнення витрат на правничу допомогу.

25.07.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву та заява з приводу клопотання про зменшення стягнення витрат на правничу допомогу.

Справу розглянуто в розумні строки, враховуючи запровадження в Україні воєнного стану та постійні сигнали повітряної тривоги в місті Києві, що впливає на особливості роботи Господарського суду міста Києва.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

14.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" (за договором - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексімп Транс" (за договором - перевізник) було укладено Договір №ФТЛВ00834 перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України, відповідно до умов якого даний договір регулює відносини сторін, що виникають в процесі надавання транспортно-експедиційних послуг, які полягають у плануванні, організації, здійсненні та забезпеченні перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів клієнтів експедитора автомобільним транспортом по території України, та/або на території іноземних держав (п. 1.1. договору).

Перевезення виконуються відповідно до умов Конвенції про міжнародного дорожнього перевезення вантажів, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застуванням МДП, Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють порядок здійснення автомобільних перевезень та надання транспортно-експедиційних послуг (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору, на кожне перевезення оформлюється транспортне замовлення, що складається у письмовій формі, підписується уповноваженою особою експедитора і передається перевізнику, в тому числі за допомогою факсимільного зв`язку або по електронній пошті.

Товарно-транспортна накладна, подорожній лист, міжнародна товарно-транспортна накладна (далі - CMR) встановленого зразка є основним документом відповідно до якого здійснюється перевезення та за яким відбувається здача-приймання вантажу. Підтвердженням факту надання послуги є оригінал CMR з відмітками відправника вантажу, перевізника (експедитора), одержувача вантажу та митних органів (пункт 2.8. Договору).

Умовами п. 5.1. договору визначено, що розмір плати за перевезення визначається за згодою сторін та вказується в транспортному замовленні (заявці) і може змінюватися за взаємною письмовою згодою сторін в залежності від зміни умов перевезення вантажу.

Відповідно до п. 5.2. договору, розрахунки між сторонами за договором відбуваються в безготівковому порядку, шляхом оплати експедитором, за рахунок коштів свого клієнта, однак не залежно від їх одержання, виставлених перевізником рахунків протягом 15-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів: рахунок за виконані послуги; оригінал CMR; акт виконаних робіт; податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ); контрольний лист прибуття/відбуття.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, а у частині грошових зобов`язань - до повного виконання (пункт 8.1. Договору).

На виконання умов укладеного договору 14.01.2022 між сторонами було підписано три транспортні заявки № 97828, № 97829, № 97830, за якими позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу - будівельні матеріали, за маршрутом м. Глівіце (Польща) - с. Зазим`я (Броварський р-н, Київська обл.). Вартість перевезення (фрахт) за кожною заявкою визначено в сумі 36000,00 грн.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання щодо перевезення у визначені строки та за маршрутом, обумовленими вказаними вище транспортними заявками, вантажів, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) з відміткою вантажоодержувача про одержання вантажу.

При цьому, у п. 22 транспортних заявок № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022 визначено, що оплата здійснюється за фактом вивантаження авто впродовж 7 банківських днів по отриманню оригіналів (Акт, рахунок, оригінал ЦМР та 2 копії ЦМР завірених печаткою перевізника), якщо отримувач вантажу не має претензій до цілісності вантажу. Оригінали зазначених документів досилаються поштою. Додаткові витрати (замитнення, платні печатки і т.п. - сплачуються окремо згідно наданих квитанцій та домовленостей).

За умовами п. 15 транспортних заявок № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022 200 злотих платить готівкою водій за замитнення, потім вказана сума додається до фрахту.

Отже, позивачем до вартості перевезення (фрахту) також було додані додатково понесені витрати у розмірі 200 польських злотих, перерахованих за курсом НБУ на день проведення платежу, у зв`язку з чим загальна сума вартості перевезень, здійснених позивачем за замовленням ТОВ "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА", склала 112 265,12 грн.

07.02.2022 на виконання п. 5.2. договору та п. 22 транспортних заявок № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022, останній надіслав на адресу відповідача оригінали документів, які є підставою для проведення оплати за надані послуги з перевезення вантажів, що підтверджується доданою до справи експрес-накладної «Нової пошти» №9836 від 07.02.2022.

За твердженнями позивача, пакет документів за виконаними транспортними заявками № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022, відповідач отримав 08.02.2022, а відтак, починаючи з 09.02.2022 протягом 7 банківських днів у відповідача виник обов`язок щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажів.

Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажів за виконаними транспортними заявками № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022 в обумовлений вказаними заявками строк, позивач звернувся з позовом до господарського суду про стягнення з ТОВ "ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 112 265,12 грн.

Відповідач у поданому відзиві заперечив проти позову посилаючись на те, що позивач не надав належних доказів надіслання у визначений договором строк оригіналів документів, які є підставою для оплати наданих послуг, а також належними доказами не довів розмір додаткових витрат, понесених, у зв`язку з виконанням транспортних заявок № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає Договір №ФТЛВ00834 перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 14.01.2022 належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір є договором транспортного експедирування, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 65 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 929 ЦК України, яка узгоджується із положеннями статті 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни (ст. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363) (надалі - Правила).

Приймання вантажу - подання вантажовідправником підготовленого для відправлення вантажу та товарно-транспортних документів перевізнику з наступним навантаженням на транспортний засіб та оформлення документів про прийняття вантажу перевізником для відправлення. (ст. 1. Правил).

Здавання вантажу - подання вантажоодержувачу перевізником вантажу, згідно з товарно-транспортним документом, з наступним розвантаженням і оформленням документів про його передачу вантажоодержувачу. (ст. 1. Правил).

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами. (ст. 1. Правил).

При перевезеннях вантажів контроль за своєчасним прибуттям транспорту протягом дня, регулювання його розстановки, подачі під завантаження, використання транспорту, що звільнився, у зворотному напрямку, облік завантаження, часу прибуття та відправлення рухомого складу виконується Перевізником або Замовником залежно від прийнятої ними схеми перевезень. (п. 8.3. Правил).

Як встановлено вище, на підставі Договору відповідачу було надано послуги на загальну суму в розмірі 112 265,12 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи належними чином засвідченими копіями первинних документів.

Відповідачем, в свою чергу, оплату вказаних послуг не здійснено.

Як передбачено ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилався на те, що позивач не надав належних доказів надіслання у визначений договором строк оригіналів документів, які є підставою для оплати наданих послуг, а також належними доказами не довів розмір додаткових витрат, понесених, у зв`язку з виконанням транспортних заявок № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодних листів або претензій відповідача, направлених позивачу, щодо виконання транспортних заявок № 97828, № 97829, № 97830 від 14.01.2022 матеріали справи не містять,

Таким чином, оскільки відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 76, 77 ГПК України, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9800,00 грн, а також стягнути гонорар успіху в сумі 3000,00 грн.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

В якості доказів понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачем разом з позовною заявою копії наступних документів: Договору про правову допомогу від 29.04.2022, укладеного позивачем і адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем; квитанції до прибуткового касового ордера № 01-05 від на суму 9800,00 грн; Акта приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2022, а також оригіналу довіреності, виданої 30.04.2022 ТОВ "Ексімп Транс" на ім`я адвоката Лози В.М.

При цьому, у п. 2.1. Договору про правову допомогу від 29.04.2022 визначено, що довіритель (ТОВ "Ексімп Транс") сплачує повіреному (адвокату Лозі В.М.) винагороду в розмірі 9800,00 грн.

Згідно з п. 2.3. договору при задоволенні позову повірений отримує премію (гонорар успіху) в сумі 3000,00 грн.

Так, у п.1.1. Договору про правову допомогу від 29.04.2022 та в Акті приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2022, підписаного сторонами, наведено опис правової допомоги, яка надається адвокатом клієнту, а саме: вивчення та огляд документів та інших доказів за їх місцезнаходженням - 4 год. 05 хв.; здійснення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 30 хв.; аналіз судової практики - 1 год. 00 хв.; проведення арифметичних розрахунків - 0 год. 25 хв.; підготовка пакетів документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви 7 год. 00 хв.; вчинення інших дій необхідних для повного юридичного супроводу справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення - 4 год. 00 хв.

Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що частина послуг адвоката, які наведені в договорі та в акті приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2022 є складовою процесу з підготовки позовної заяви та неповинні окремо оплачуватися. Також відповідач заперечує щодо стягнення гонорару успіху та просить стягнути витрати на послуги адвоката тільки в загальній сумі 2000,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу та враховуючи аргументи, наведені відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що зазначені в акті послуги адвоката: вивчення та огляд документів та інших доказів за їх місцезнаходженням - 4 год. 05 хв.; аналіз судової практики - 1 год. 00 хв.; проведення арифметичних розрахунків - 0 год. 25 хв. охоплюються фактично однією послугою - підготовкою пакету документів, необхідних для звернення до суду, та підготовка позовної заяви.

Щодо до здійснення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу, дана послуга взагалі не має жодного документального підтвердження відповідно до матеріалів справи.

Також, в якості послуги адвоката визначено вчинення інших дій необхідних для повного юридичного супроводу справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення у кількості 4 год. 00 хв. Проте, на момент складання договору та акту приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2022, дана послуга є абстрактною, оскільки на дату складання позовної заяви взагалі неможливо передбачити кількість часу, який буде витрачено на вчинення додаткових процесуальних дій та на етапі примусового виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи відсутність у договорі вартості однієї години роботи адвоката, однак, приймаючи до уваги, що позовну заяву та відповідь на відзив були складені фахівцем з права, суд вважає обґрунтованим до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 60% від заявленої позивачем суми, а саме - 5880,00 грн.

Щодо "гонорару успіху" у розмірі 3 000,00 грн суд зазначає наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70- 72); (пункти 5.34, 5.40, 5.41, 5.42, 5.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд враховує зазначену судову практику у вирішення питання щодо стягнення "гонорару успіху".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 3 000,00 грн, такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, тому у цій частині клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи наявні докази понесення позивачем реальних витрат, як вартості адвокатських послуг, з огляду на подані відповідачем заперечення щодо неспівмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката частково в сумі 5880,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТЛ СЕРВІС УКРАЇНА» (ідентифікаційний код 40826406; 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМП ТРАНС» (ідентифікаційний код 38535484; 46016, м. Тернопіль, вул. Симоненка, 4, кв. 188) 112 265 грн 12 коп. заборгованості, 5880,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.11.2022.

Суддя А.І. Привалов