УХВАЛА

28 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 917/167/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Могил С.К.

перевіривши матеріали касаційної скарги Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022

та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.11.2021

у справі №917/167/21

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого об`єднання "АВІА"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Міністерство освіти і науки України;

2. Фонд державного майна України,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та про витребування з незаконного володіння майна,

В С Т А Н О В И В:

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 (повний текст складено 24.10.2022) та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.11.2021 у справі №917/167/21, подана до Суду засобами електронного зв`язку 09.11.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст.ст. 287 - 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у ч.ч. 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 2 ст. 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Скаржник, посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, наполягає на необхідності відступлення від правового висновку, який зроблено Верховним Судом у постанові від 14.08.2019 у справі № 917/1734/17, на тій підставі, що його права порушено укладеним договором, і зауважує на помилковості висновків судів попередніх інстанцій про те, що спірний договір не порушує прав позивача, а також на безпідставність посилань судів щодо наявності вже сформованої усталеної практики з вирішення питання щодо правонаступництва прав та обов`язків Кременчуцького льотного коледжу.

Натомість, оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.

Проте касаційна скарга хоч і містить посилання на постанову Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 917/1734/17, однак не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки скаржником не визначені норми права щодо застосування яких суд касаційної інстанції висловився у цій постанові і від яких, на думку скаржника, виникла необхідність у відступленні. Тому викладене ним обґрунтування не відповідає підставі оскарження, передбаченій п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України

Також, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду, зробленого у подібних правовідносинах, в якому було би вказано, чи можна списувати майно закладу освіти державної форми власності за процедурою списання, оскільки у ст. 63 Закону України "Про освіту" зазначено, що основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних закладів освіти, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством, а підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. До того ж вказує, що у судових рішеннях відсутні посилання на відповідні постанови Верховного Суду.

Як зазначено раніше, під час касаційного оскарження судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.

Однак, касаційна скарга такому критерію не відповідає, оскільки не містить норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, а до того ж скаржник не обґрунтував необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми.

Отже, касаційна скарга Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст.290 ГПК України, оскільки викладене ним обґрунтування не відповідає підставам оскарження, передбаченим п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, способом усунення недоліків касаційної скарги є надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням належного обґрунтування необхідності відкриття касаційного провадження на підставі п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

Разом з тим, за наслідками усунення недоліків поданої касаційної скарги скаржнику не надається право доповнити її іншими пунктами ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Водночас Суд звертає увагу, що уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, з урахуванням приписів ст. 291 ГПК України, надавши Суду докази такого надіслання.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон).

Відповідно до п.п. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складає 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Абзацем 1 ч. 3 ст. 6 Закону передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 у розмірі 2 270 грн.

Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (п. 2 ч. 1 ст.163 ГПК України).

Отже, судовий збір з позовної заяви про витребування з незаконного володіння майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Як вбачається з оскаржуваних рішення та постанови у справі № 917/167/21 (тексти розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень) позов містить одну вимогу немайнового характеру (визнання недійсним договору купівлі - продажу від 18.09.2002 № 69, укладеного між Кременчуцьким льотним коледжем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче об`єднання "АВІА") та одну вимогу майнового характеру (витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче об`єднання "АВІА, будівлю слюсарної майстерні для виконання ремонтно - профілактичних робіт на складі паливо - мастильних матеріалів, загальною площею 42, 20 кв. м. на користь Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.11.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі № 917/167/21, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі заявник просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, отже належною до сплати сумою судового збору за подання касаційної скарги в частині немайнової вимоги є 4 540 грн (2 270 * 200%).

В свою чергу, до матеріалів касаційної скарги в якості доказу сплати судового збору додано копію платіжного доручення від 04.11.2022 № 3103 про сплату 9 080 грн судового збору.

Водночас, матеріали касаційної скарги та зміст судових рішень не містять відомостей про вартість спірного майна. Оскільки касаційну скаргу надіслано безпосередньо до суду касаційної інстанції, матеріали справи № 917/167/21 у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду відсутні, тому у суду відсутня можливість встановити вартість спірного майна на дату подачі позову.

При цьому скаржник може надати Суду документи на підтвердження реальної вартості спірного майна на дату подачі позову і сплатити судовий збір виходячи із цієї вартості за формулою: вартість спірного майна х 1,5 % х 200 %.

Суд вказує на те, що скаржнику необхідно сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги за наведеними нижче реквізитами.

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Рахунок отримувача: UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Також, Суд звертає увагу скаржника на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна скарга та дата судового акта, що оскаржується.

Беручи до уваги викладене, касаційна скарга Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно: 1) викласти касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням належного обґрунтування необхідності відкриття касаційного провадження на підставі п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України з урахуванням наведених у даній ухвалі вимог; 2) надати Суду документи на підтвердження реальної вартості спірного майна на дату подачі позову і сплатити судовий збір виходячи із цієї вартості.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 287-288, 290, 292 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 та рішення Господарського суду Полтавської області від 18.11.2021 у справі №917/167/21 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Могил С.К.