ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2022м. ДніпроСправа № 904/2969/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВ ТЕХЕКСПЕРТ"

до Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ"

про стягнення боргу

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 197 029,34 грн., з яких: 154 320,00 грн. за наданні послуги згідно Договору № 2105783 від 11.11.2021, 26 509,22 грн. - пені, 14 145,12 грн. - індексу інфляції, 2 055,00 грн. - 3 % річних., 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що строк оплати за Договором настав 03.04.2022 та припадає на вихідній день (неділя), з урахуванням п. 5 ст. 254 ЦК України останній день своєчасного виконання зобов`язань за Договором є 04.04.2022 та припадає на період введення воєнного стану на всій території України, що є форс-мажорною обставиною, а тому керуючись умовами п. 7.1. Договору строк виконання зобов`язань відстрочується на час, протягом якого будуть діяти такі обставини. Відповідач просить врахувати, що з 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 Торгово-промисловою палатою України видано загальний офіційний лист на підставі ст.14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", яким засвідчено настання форс-мажорних обставин, а саме військову агресію Російської Федерації проти України. Загальновідомими обставинами є те, що починаючи з 12.07.2022 місто Нікополь та Нікопольський район піддається систематичним обстрілам з Реактивної системи залпового вогню ворожих військ з окупованого міста Енергодар Запорізької області, яке знаходяться на відстані 7 кілометрів по Каховському водосховищу від міста Нікополь. 18.07.2022 та 15.08.2022 російські снаряди влучили безпосередньо і на територію Відповідача, що призвело до руйнувань його виробничих потужностей та завдало значної матеріальної шкоди. Ведення воєнних дій в місті Нікополь Дніпропетровської області не є для Відповідача звичайним господарський (комерційним) ризиком. І з огляду на це, Позивач та Відповідач знаходяться не в рівних умовах. Також Відповідач зазначає, що вартість послуги адвоката у справі № 904/2696/22 є неспівмірною ані зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, ані із часом витраченим адвокатом на надання цих послуг.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2021 сторони уклали договір про надання послуг №2105783 (далі Договір), за п.1.1. якого Виконавець (Позивач) зобов`язується за завданням Замовника (Відповідача), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати послуги з проведення робіт з первинного технічного огляду перед реєстрацією та експертизи технологічних транспортних засобів на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці (далі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та у строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору загальна ціна цього Договору складає 154 320,00 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі триста двадцять грн. 00 копійок) в т.ч. ПДВ 20% - 25 720,00 грн.

Оплата за цим Договором здійснюється: за фактом виконання робіт, відстрочка платежу 60 календарних днів підписання акту виконаних робіт і отримання повного пакету документів (п. 2.2. Договору).

Оплата здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування Замовником коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений в рахунках (п. 2.3. Договору)

Платежі Замовника за Договором вважаються виконаним в момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Виконавця. Ризики, пов`язані з зарахуванням грошових коштів на банківський рахунок Виконавця, несе Замовник (п. 2.4. Договору).

Строк надання послуг Виконавцем по кожному окремому замовленню Замовника встановлюється до 60 ( шістдесяти) робочих днів ( п. 3.1. Договору).

Виконавець розпочинає надання послуг після підписання обома сторонами Договору та за умови виконання зобов`язань щодо необхідності готовності Замовника до надання послуг (направлення слухачів, надання документації, готовності об`єкту тощо) (п. 3.2. Договору).

Відповідно до підп. 4.2.1. п. 4.2. Договору Виконавець має право отримувати плату за надані послуги у розмірах та у строки, передбачені Договором.

Згідно з підп. 4.3.3. п. 4.3. Договору Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплатити Виконавцю за надані за Договором послуги.

За ненадання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 6.1. Договору).

У випадку порушення строку оплати послуг, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми належної до сплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день порушення зобов`язання (п. 6.2. Договору).

Неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом усього періоду порушення (п. 6.5. Договору).

При настанні стихійних явищ природного характеру (Землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо.), катастроф техногенного й антропогенного походження (вибухи, пожежі, і т.і.), обставини соціального, політичного й міжнародного походження (воєнні дії, ембарго), які прямо і безпосередньо унеможливлюють виконання зобов`язань за цим Договором (надалі форс-мажорні обставини) сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за Договором (п. 7.1. Договору).

Сторона, для якої наставали форс-мажорні обставини, зобов`язана протягом не більш, ніж п`яти календарних днів з часу їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, повинні бути підтверджені документом, виданим комплектним органом, відповідно до чинного законодавства України. Недотримання зазначених умов позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини (п. 7.2. Договору).

Настання форс-мажорних обставинне є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк надання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке ненадання (п. 7.4. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.03.2022 року. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань за даним Договором (п. 11.1. Договору).

На виконання умов Договору, Позивач надав Відповідачеві послуги на загальну суму 154 320,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийому наданих послуг № 934/11 від 02.02.2022, який підписаний сторонами без заперечення.

Відповідно до п. 2.2. Договору строк оплати настав.

Позивач направив Відповідачеві листа № 113 від 09.06.2022 у якому вимагав оплатити надані послуги за Договором № 2105783 від 11.11.2021.

Листом № 119 від 21.06.2022 Позивач повідомив Відповідачеві, що враховуючи військовий стан в Україні та складнощі, що впливають на стабільну роботу Відповідача, Позивач погоджується із запропонованою формою погашення боргу за Договором № 2105783 від 11.11.2021 у сумі 154 320,00 грн. двома платежами по 50 %.

Позивач звернувся до Відповідача з листом № 134 від 20.07.2022 у якому повторно вимагав оплатити надані послуги.

Зазначені листи залишені Відповідачем без відповіді та задоволення.

На прострочений борг Відповідача Позивач, з посиланням на п. 6.2. Договору, нарахував 26 509,22 грн. пені за період 03.04.2022-12.09.2022, з посиланням на ст. 625 ЦК України 2 055,00 грн. 3 % річних за період 03.04.2022-12.09.2022, 14 145,12 грн. індексу інфляції за період з квітня 2022 року по червень 2022 року.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт надання послуг, наявність у Відповідача боргу перед Позивачем, обґрунтованість нарахування стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України),

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував, з тексту відзиву на позов, суд робить висновок, що Відповідач підтвердив наявність основного боргу перед Позивачем.

Перевіривши надані докази, суд погоджується з позицією Позивача, та не приймає позицію Відповідача.

Так, 11.11.2021 сторони уклали договір про надання послуг №2105783, за п.1.1. якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати послуги з проведення робіт з первинного технічного огляду перед реєстрацією та експертизи технологічних транспортних засобів на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та у строки, визначені цим Договором.

На виконання умов Договору, Позивач надав Відповідачеві послуги на загальну суму 154 320,00 грн., що підтверджується актом здачі-прийому наданих послуг № 934/11 від 02.02.2022, підписаний сторонами без заперечення.

Відповідно до п. 2.2. Договору строк оплати настав.

Відповідач надані послуги не оплатив, у зв`язку з чим у останнього виник борг у розмірі 154 320,00 грн.

Відповідач посилається на п. 7.1. Договору, та вважає, що строк виконання зобов`язань відстрочується на час, протягом якого будуть діяти форс-мажорні обставини.

Однак, відповідно до п. 7.2. Договору сторона, для якої наставали форс-мажорні обставини, зобов`язання протягом не більш, ніж п`яти календарних днів із часу їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, повинні бути підтверджені документом, виданим комплектним органом, відповідно до чинного законодавства України. Недотримання зазначених умов позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини.

Відповідач не надав доказів звернення до Позивача з повідомленням про настання форс-мажорних обставин з відповідним підтверджуючим документом.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно зі ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

На думку суду, воєнний стан на території України не означає, що Відповідач взагалі не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом.

Відтак, беручи до уваги, що за Договором строк оплати настав, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення 154 320,00 грн. основного боргу.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунок індексу інфляції проведено вірно, а розрахунок 3 % річних та пені проведено неправильно.

Так, в п. 2.2. Договору визначено, що оплата за цим Договором здійснюється: за фактом виконання робіт, відстрочка платежу 60 календарних днів підписання акту виконаних робіт і отримання повного пакету документів.

Згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, за перерахунком суду, з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, за період з 05.04.2022 по 12.09.2022, 3 % річних становить 2 042,10 грн., пеня - 26 466,94 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 звернула увагу на те, що господарські санкції, які встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Тобто, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов`язань.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Розглянувши позицію сторін з цього питання, беручи до уваги, що Позивач не надав заперечень з приводу зменшення штрафних санкцій і беручи до уваги, що Позивач зареєстрований у м. Миколаїв, який також піддається постійним обстрілам, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 5 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 154 320,00 грн. основного боргу, 2 042,10 грн. 3 % річних, 5 000,00 грн. пені, 14 145,12 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

У позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження надання правничої допомоги Позивач до позову додав: Договір про надання правової допомоги адвокатом від 01.06.2022, Акт надання послуг до Договору про надання правової допомоги від 12.09.2022, ордер серії ВЕ № 1071318 від 12.09.2022, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія МК № 001304 від 19.01.2018.

01.06.2022 Замовник ТОВ "МИКОЛАЇВ ТЕХЕКСПЕРТ" та Виконавець Адвокат Когін А.В. уклали договір про надання правової допомоги адвокатом (далі Договір від 01.06.2022).

Відповідно до розділу 1 Договору від 01.06.2022 Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки з надання правової допомоги Замовнику щодо стягнення заборгованості по Договору про надання послуг № 2105783 від 11.11.2021р. для чого надається йому право представляти інтереси в усіх установах, підприємствах, організаціях, з правом ведення переговорів, підпису документів, в тому числі пред`явлення претензій, а також в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції. З усіма правами наданими представнику відповідним процесуальним законодавством, а саме: має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у досліджені доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, роботи з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Цей Договір укладено на термін до 31.12.2023 року та вступає в силу з моменту його підписання (розділ 4 Договору від 01.06.2022).

Ціна послуг з надання правової допомоги Виконавця на стаді досудового врегулювання спору та стадії підготовки та подачі позовної заяви в суд становить 10 000,00 грн.

До складу вартості наданих юридичних послуг не включається витрати пов`язані з наданням послуг (сплата реєстраційного збору, сплата судового збору, витрати на відрядження, витрати на поштові відправлення, надсилання телеграм, оплата експертизи тощо) (розділ 5 Договору від 01.06.2022).

12.09.2022 Замовник та Виконавець підписали акт надання послуг, відповідно до якого Виконавець надав, а Замовник прийняв правову допомогу щодо стягнення заборгованості по Договору про надання послуг № 2105783 від 11.11.2021, а також підготовки та подачі до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви про стягнення на користь Замовника дебіторської заборгованості щодо Боржника (АТ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ):

виїзна консультація 02.06.2022 2 000,00 грн.

вивчення матеріалів по Договору про надання послуг № 2105783 від 11.11.2021 03.06.-30.06.2020 року 2 000,00 грн.

підготовка та складання претензії до боржника № 14143 від 09.06.2022 1 000,00 грн.

підготовка та складання листа до боржника № 119 від 21.06.2022 1 000,00 грн.

підготовка та подача позовної заяви щодо стягнення з АТ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" заборгованості по Договору про надання послуг № 2105783 від 11.11.2021 4 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Стосовно вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу, суд вважає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини Позивача з Адвокатом стосовно надання правової допомоги і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг Відповідачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Позивач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката.

Стосовно другої площини питання, що розглядається, то згідно з положенням ГПК України, стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою Відповідачем наданих Позивачеві послуг з правової допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг Позивачем не має беззаперечного статусу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вивчивши наданий акт надання послуг, з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, суд дійшов висновку, що послуги "виїзна консультація" та " вивчення матеріалів по Договору про надання послуг № 2105783 від 11.11.2021" входять до послуги "підготовка та подача позовної заяви щодо стягнення з АТ "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" заборгованості по Договору про надання послуг № 2105783 від 11.11.2021", оскільки підготовка позовної заяви вже включає в себе, вивчення матеріалів, збір, ознайомлення з доказами у справі та підготовки правової позиції. Щодо пунктів "підготовка та складання претензії до боржника № 14143 від 09.06.2022" та " підготовка та складання листа до боржника № 119 від 21.06.2022" то, беручи до уваги необов`язковість досудового врегулювання спору, суд вважає, що витрати на дані послуги не входять до судових витрат, тому не підлягають стягненню з Відповідача.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд вважає, що стягненню з Відповідача підлягають 4 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, решта витрат не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерне товариство "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, код 00186520) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "МИКОЛАЇВ ТЕХЕКСПЕРТ" (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 54-В, корп. 5, оф. 502, код 41480776) 154 320,00 грн. основного боргу, 2 042,10 грн. 3 % річних, 5 000,00 грн. пені, 14 145,12 грн. індексу інфляції, 2 954,61грн. судового збору, 4 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК країни, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Суддя С.Г. Юзіков