Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
925/1446/21: Господарські справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах, що виникають із правочинів, зокрема, договорів; Невиконання або неналежне виконання зобов’язань; купівлі-продажу.
Надіслано судом: 30.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 29.11.2022
Номер судового провадження: не визначено
ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. Справа№ 925/1446/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Риндюка Юрія Миколайовича

на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022

у справі № 925/1446/21 (суддя: Довгань К.І.)

за позовом виконуючого обов`язки керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради

до фізичної особи підприємця Риндюка Юрія Миколайовича

про стягнення 109618,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки керівника Уманської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради до фізичної особи підприємця Риндюка Юрія Миколайовича про стягнення коштів в сумі 109618,26 грн, одержаних відповідачем на виконання нікчемних правочинів.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на встановлену статтею 37 Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції, чинній в 2019 році, недійсність (нікчемність) укладених між позивачем і відповідачем додаткових угод від 03.06.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 до договору про закупівлю товару (продукти харчування) від 06.05.2019 №23 як таких, що були укладені з порушенням вимог пункту другого частини четвертої статті 36 цього Закону і одержання відповідачем за цими додатковими угодами бюджетних коштів в сумі 109618,26 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи підприємця Риндюка Юрія Миколайовича на користь Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради - 109618,26 грн. одержаних на виконання недійсних (нікчемних) правочинів коштів. Стягнуто з фізичної особи підприємця Риндюка Юрія Миколайовича на користь Черкаської обласної прокуратури 2270,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що надані відповідачем довідка Головного управління статистики у Черкаській області від 23.05.2019 №05-17 та експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати від 10.07.2019 №О-133-У та від 26.11.2021 №О-112-У є не належними доказами для підтвердження наявності коливання ціни на м`ясо яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) на ринку в розумінні пункту другого частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Наголосив, що сукупне збільшення ціни м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) за двома додатковими угодами від 03.06.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 є більшим 10 відсотків від встановленої договором №23 ціни м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки), що також є порушенням вимог пункту другого частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Зазначив, що прокурор вправі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України вимагати стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно одержані відповідачем за недійсними додатковими угодами від 03.03.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 бюджетні кошти в сумі 109618,26 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП Риндюк Ю.М. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21 та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Свої доводи обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, встановлені судом обставини є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку спрощеного провадження. Зауважує, що суд обмежився дослідженням копій документів, засвідчених прокурором, при цьому достовірність таких копій безпосередньо судом не перевірялась. Підкреслює, що рішення суду ґрунтується на неналежному та недопустимому експертному висновку товарознавчої експертизи. Звертає увагу на те, що сторони договору правомірно вносили зміни до умов договору в частині ціни за одиницю товару, з урахуванням документально підтвердженого факту коливання ціни товару на ринку протягом дії такого договору. Вважжає, що прокурор не мав правових підстав для звернення з позовом в даній справі в інтересах Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради.

Також в апеляційній скарзі скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022, дана апеляційна скарга у справі № 925/1446/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ФОП Риндюка Ю.М. на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 відкладено до надходження матеріалів справи № 925/1446/21 до Північного апеляційного господарського суду, витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1446/21.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Черкаської області на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 01.08.2022, надійшли матеріали справи № 925/1446/21.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 справу № 925/1446/21 за апеляційною скаргою ФОП Риндюка Ю.М. на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду; поновлено ФОП Риндюку Ю.М. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Риндюка Ю.М. на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21; справу № 925/1446/21 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

30.08.2022 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому керівник Уманської окружної прокуратури просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що Відділ освіти Уманської міської ради (сторона договору) згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадськийх формувань припинив свою діяльність з 01.04.2021 у зв`язку з реорганізацією, а утворене згідно рішеня Уманської міської ради №8-5/8 від 23.12.2020 з 01.04.2021 Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради не вжило заходів щодо застосування наслідків недійсності щодо нікчемності додаткових угод до договору №23 від 06.05.2019 на закупівлю м`яса яловичини та повернення надмірно сплачених за нього коштів. Наголошує, що станом на дату укладення додаткової угоди №1 не підтверджено пропорційне коливання ціни товару у сторону збільшення, та як наслідок, угоду укладено за відсутності визначених на те законодавчих підстав, а при укладанні додаткової угоди №2 порушено визначену Законом граничну 10% межу зміни ціни товару, визначену п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону. Звертає увагу на те, що інформація щодо середніх споживчих цін на м`ясо яловичини по Черкаській області за квітень 2019 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження коливання ціни в травні-червні 2019 року.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі засобами електронного зв`язку, а також відомості щодо розгляду справи судом апеляційної інстанції було оголошено на офіційному веб-сайті Судова влада України.

26.08.2022 на електронну пошту суду від Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради надійшло підтвердження обізнаності останнього щодо розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 17.08.2022 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 18.08.2022 (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи. Рішенням ЄСПЛ у справі "Нешев проти Болгарії" (NESHEV v. BULGARIA, заява №40897/98) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2022 у справі № 920/566/21.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 11 березня 2019 року позивач оприлюднив на веб-сайті "Prozorro" - публічні закупівлі" оголошення №UА-2019-03-11-001084-bf4f4f2cb1a104439aa18f57cf97b9c28 про проведення відкритих торгів із закупівлі м?яса яловичини тазостегнової частини І категорії без кістки (код предмету закупівлі - ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо) зі строком поставки до 31.12.2019 кількістю 8000 кг з очікуваною вартістю предмета закупівлі - 1200000,00 грн.

Відповідно до затвердженої рішенням тендерного комітету позивача від 14.03.2019 тендерної документації щодо проведення процедури відкритих торгів з вказаним вище предметом закупівлі оцінка конкурсних пропозицій здійснюється за одним критерієм "Ціна".

На участь у цих торгах зареєструвалися і подали позивачу пропозиції: фізична особа - підприємець Риндюк Ю.М. з остаточною пропозицією щодо вартості предмета закупівлі - 880000,00 грн. та фізична особа - підприємець Новожилова Т.А. з остаточною пропозицією щодо вартості предмета закупівлі - 936000,00 грн.

Згідно зі звітом про результати проведення процедури закупівлі № UА-2019-03-11-001084-b від 07.05.2019 пропозиція фізичної особи - підприємця Новожилової Т.А. не розглядалася. Переможцем процедури відкритих торгів визначено фізичну особу - підприємця Риндюк Ю.М. з остаточною ціновою пропозицією щодо предмета закупівлі - 880000,00 грн.

06 травня 2019 року позивач як замовник і відповідач як постачальник уклали між собою договір про закупівлю товару (продукти харчування) №23 (далі - договір №23), який містить, зокрема, такі умови (пункти):

1.1. Учасник зобов`язується протягом 2019 року поставити замовникові (навчальні заклади відділу освіти Уманської міської ради) товар, зазначений в ціновій пропозиції, а замовник - прийняти і оплатити такий товар.

1.2. Найменування (номенклатура, асортимент) товару - ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо яловичина (тазостегнова частина І категорії без кістки), кількість товару - 8000 кг.

1.4. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків:

1.4.1. Зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

1.4.2. Зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

1.4.3. покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

1.4.4. Продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

1.4.5. Узгодженої зміни ціни у бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт, послуг).

3.1. Ціна цього договору становить 880000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч гривень) без ПДВ.

4.1. Розрахунки проводяться: оплати замовником після пред`явлення учасником накладної на оплату товару (далі - накладна).

5.1. Строк (термін) поставки (передачі) товару: до 31.12.2019.

10.1 Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019.

Також 31.12.2019 сторони узгодили і підписали додаток №1 до договору №23, яким визначили: найменування продукції - яловичина (тазостегнова частина без кістки); одиницю виміру - кг; загальну кількість - 8000 кг; ціну за одиницю виміру продукції (за 1 кг) - 110,00 грн.; загальну вартість продукції - 880000,00 грн. без ПДВ.

03 червня 2019 року позивач і відповідач уклали між собою додаткову угоду №1 до договору №23, якою з 03.06.2019 збільшили ціну на яловичину (тазостегнова частина без кістки) до 121,00 грн. за 1 кг, кількість товару - 5749,28 кг, пославшись при цьому на коливання цін на ринку товарів згідно довідки Головного управління статистики в Черкаській області №05-17 від 23.05.2019 та листом відповідача від 20.05.2019 №05-17.

22 липня 2019 року позивач і відповідач уклали між собою додаткову угоду №2 до договору №23, якою з 22.07.2019 збільшили ціну на яловичину (тазостегнова частина без кістки) до 132,25 грн. за 1 кг, кількість товару - 4564,58 кг, пославшись при цьому на коливання цін на ринку товарів згідно з експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати від 10.07.2019 №О-133-У та листом відповідача.

На виконання договору №23 та додаткових угод до нього відповідач за накладними поставив позивачу товар - яловичину (тазостегнова частина без кістки) на загальну суму 820168,49 грн., яку він оплатив за платіжними дорученнями від 15.11.2019 №613 на суму 24466,25 грн., від 23.12.2019 №464 на суму 661,25 грн., від 08.11.2019 №607 на суму 2645,00 грн., від 05.11.2019 №584 на суму 3570,75 грн., від 15.11.2019 №425 на суму 13357,25 грн., від 08.11.2019 №608 на суму 1322,50 грн., від 05.11.2019 №418 на суму 25537,47 грн., від 05.11.2019 №583 на суму 661,25 грн., від 05.11.2019 №582 на суму 991,87 грн., від 05.11.2019 №581 на суму 264,45 грн., від 28.10.2019 №537 на суму 40045,30 грн., від 28.10.2019 №536 на суму 1983,75 грн., від 28.10.2019 №535 на суму 1058,00 грн., від 28.10.2019 №402 на суму 31541,62 грн., від 22.10.2019 №384 на суму 25987,12 грн., від 28.10.2019 №538 на суму 1322,50 грн., від 22.10.2019 №1650 на суму 1124,12 грн., від 22.10.2019 №1649 на суму 1983,75 грн., від 22.10.2019 №1648 на суму 33604,72 грн., від 21.10.2019 №522 на суму 991,87 грн., від 11.10.2019 №505 на суму 26846,75 грн., від 11.10.2019 №508 на суму 3703,00 грн., від 11.10.2019 №380 на суму 10778,37 грн., від 11.10.2019 №507 на суму 3174,72 грн., від 02.10.2019 №499 на суму 3703,00 грн., від 03.10.2019 №377 на суму 32996,37 грн., від 02.10.2019 №1468 на суму 2909,50 грн., від 02.10.2019 №1469 на суму 32388,02 грн., від 02.10.2019 №1470 на суму 1387,62 грн., від 26.09.2019 №486 на суму 3174,00 грн., від 26.09.2019 №485 на суму 1322,50 грн., від 26.09.2019 №484 на суму 29835,59 грн., від 25.09.2019 №332 на суму 28433,75 грн., від 25.09.2019 №468 на суму 1983,75 грн., від 20.09.2019 №1381 на суму 42214,20 грн., від 20.09.2019 №1380 на суму 2248,25 грн., від 19.09.2019 №462 на суму 1983,75 грн., від 20.09.2019 №1379 на суму 1520,87 грн., від 16.09.2019 №447 на суму 925,75 грн., від 19.09.2019 №326 на суму 29557,87 грн., від 13.09.2019 №1364 на суму 23044,52 грн., від 13.09.2019 №1363 на суму 1322,50 грн., від 13.09.2019 №1362 на суму 529,00 грн., від 13.09.2019 №749 на суму 20961,62 грн., від 10.09.2019 №715 на суму 17523,12 грн., від 10.109.2019 №714 на суму 7935,00 грн., від 06.09.2019 №316 на суму 2645,00 грн., від 06.09.2019 №442 на суму 2645,00 грн., від 05.09.2019 №1341 на суму 2380,50 грн., від 05.09.2019 №1342 на суму 16729,62 грн., від 19.08.2019 №408 на суму 700,92 грн., від 19.08.2019 №409 на суму 529,00 грн., від 05.09.2019 №1340 на суму 396,75 грн., від 05.09.2019 №1339 на суму 2182,12 грн., від 19.08.2019 №295 на суму 26450,00 грн., від 19.08.2019 №296 на суму 715,27 грн., від 06.08.2019 №292 на суму 4466,17 грн. та від 06.08.2019 №293 на суму 1917,63 грн.

Прокурор постановами від 06.08.2019 у кримінальному провадженні №0000060, яке розпочато Уманською окружною прокуратурою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, призначив товарознавчу експертизу, яка була проведена експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який надав відповідний висновок від 15.06.2021 №25222/20-53.

Згідно з висновком експерта від 06.04.2020 №310/1472-1475/20-27 ринкова оптова вартість (без урахування ПДВ) 1 кг м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) станом на 06.05.2019, 03.06.2019, 22.07.2019 складала 96,50 (дев`яносто шість гривень п`ятдесят копійок) грн.

Прокурор, проаналізувавши відносини між позивачем та відповідачем, що виникли із договору №23, додаткових угод до нього та фактичних обставин їх виконання сторонами, звернувся до Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради з листом у якому вказав, що додаткові угоди від 03.06.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 порушують вимоги чинного законодавства України про публічні закупівлі та є нікчемними, у зв`язку з чим прокурор попросив Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради повідомити про вжиття заходів щодо застосування наслідків недійсності (нікчемності) додаткових угод до договору №23 та повернення надмірно сплачених за ними коштів до бюджету у судовому порядку.

Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради листом від 06.09.2021 №01.08/838 повідомило прокурора про те, що додаткові угоди від 03.06.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 до договору №23 були укладені у відповідності із вимогами чинного законодавства (розділ 8 ст. 41 п. 5 пп.2 Закону України "Про державні закупівлі за державні гроші"), на підставі довідки Головного управління статистки у Черкаській області від 23.05.2019 та згідно з експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати, тому заходи щодо застосування наслідків недійсності цих незаконних, на думку прокурора, додаткових угод про закупівлю м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) та повернення надмірно сплачених за ним коштів до бюджету у судовому порядку не вживались.

З огляду на таку відповідь Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради прокурор і подав позов, за яким Господарський суд Черкаської області відкрив провадження у справі №925/1446/21. При цьому прокурор листом повідомив Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради про подання такого позову.

Щодо доводів скаржника про відсутність правових підстав для звернення прокурором до суду в інтересах Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №4-рп/2008 від 01.04.2008 зазначив, що неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Аналіз положень статті 53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Означену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність інтересів держави тим, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод від 03.03.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 до договору №23, на підставі яких ці кошти витрачалися, такому суспільному інтересу не відповідає. Виконання зобов`язань за додатковими угодами від 03.03.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 до договору №23, укладеними з порушенням законодавства у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання державних коштів. Виплата коштів за додатковими угодами до договору №23 негативно вплинула на видаткову частину бюджету, а тому є порушенням економічних інтересів держави, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення позову.

Як було зазначено вище, Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради листом від 06.09.2021 №01.08/838 повідомило прокурора про те, що заходи щодо застосування наслідків недійсності цих незаконних, на переконання прокурора, додаткових угод про закупівлю м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) та повернення надмірно сплачених за ним коштів до бюджету у судовому порядку не вживались.

З наявного в матеріалах справи листа від 02.09.2021 №53-967вих-21 вбачається, що на підставі абзацу 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором повідомлено про намір здійснення представництва в суді інтересів держави в особі Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, а також зазначено, у чому, на його думку, полягає порушення державних інтересів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що прокурором дотримано встановлений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок щодо звернення до органів, уповноважених на захист майнових інтересів держави, з повідомленням про виявлені порушення вимог законодавства при використанні бюджетних коштів в сфері здійснення публічних закупівель. Водночас обставин здійснення належного реагування компетентними суб`єктами на вказані прокурором порушення протягом розумного строку, судовою колегією не встановлено.

Вказане вище спростовує доводи ФОП Риндюка Ю.М. про те, що прокурор не дотримався процедури визначеної статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", не обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та що не враховано судом правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, оскільки апеляційним судом було встановлено, як дотримання зазначеної процедури, так і належне обґрунтування підстав для звернення та порушення інтересів держави.

Поряд з цим, колегія суддів враховує, що при поданні цього позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в цій справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великої кількості громадян.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21.

Надаючи оцінку доводам суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади регулюються Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 37 Закону "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Вищезазначена норма передбачає обставини за яких договір в цілому або в частині є нікчемним, якщо змінюється первинно погоджена ціна договору.

Встановлення коливання ціни на ринку в розумінні пункту другого частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачає наявність інформації про чинну ринкову ціну товару і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення. Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані довідка Головного управління статистики у Черкаській області від 23.05.2019 №05-17 та експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати від 10.07.2019 №О-133-У та від 26.11.2021 №О-112-У містять лише інформацію про середній рівень роздрібної ринкової вартості 1 кілограма м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) в торговій мережі м. Черкаси, Черкаської області станом на день видачі цих висновків та не містять порівняння цін на відповідний товар з попередніми періодами і не дають підстав вважати, що відбулось коливання цін на товар.

При цьому, інформація щодо середніх споживчих цін на м`ясо яловичини по Черкаській області за квітень 2019 року, на переконання судової колегії, не є належним та допустимим доказом на підтвердження коливання ціни в травні-червні 2019 року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що сукупне збільшення ціни м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки) за двома додатковими угодами від 03.06.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 є більшим 10 відсотків від встановленої договором №23 ціни м`яса яловичини (тазостегнової частини 1 категорії без кістки), що також є порушенням вимог пункту другому частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, зокрема щодо того, що Законом України "Про публічні закупівлі" максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, обмежений 10% незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що спірні додаткові угоди від 03.03.2019 №1 та від 22.07.2019 №2 були укладені з порушенням пункту другого частини четвертої 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно абзацу 1 частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 відступлено від правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, в якій вказано на обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо задоволення вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод як таких, що укладені всупереч вимог пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону "Про публічні закупівлі". При цьому, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у вказаній постанові зазначила, що договори, які укладені всупереч вимог пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону "Про публічні закупівлі", є нікчемними в силу закону і не потребують визнання їх недійсними судом.

Отже, враховуючи що спірні додаткові угоди №1 від 03.03.2019 та №2 від 22.07.2019 були укладені з порушенням пункту другого частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", вони в силу статті 37 цього ж Закону є недійсними (нікчемними).

Окрім того, колегія суддів вважає, що грошові кошти, отримані стороною за договором, не можуть стягуватись на підставі ст. 1212 ЦК у разі нікчемності додаткової угоди до цього договору, виходячи з наступних міркувань.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Системний аналіз положень ст. ст. 11, 177, 202, ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК.

Виключенням є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку з зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

У справі, що розглядається, недійсність додаткових угод №1 від 03.03.2019 та № 2 від 22.07.2019 не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже такі відносини між ними врегульовані договором №23 від 06.05.2019, тобто зобов`язання є договірними.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи викладене вище, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК "Купівля-продаж", а тому стаття 1212 ЦК України як правова підстава такого повернення, в даному випадку не може бути застосована.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначив про необхідність відступлення від висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19 щодо можливості задоволення вимоги прокурора про стягнення безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України внаслідок недійсності додаткових угод як таких, що укладені всупереч вимогам пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону "Про публічні закупівлі". Оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина перша статті 670 Цивільного кодексу України, а стаття 1212 Цивільного кодексу України застосуванню до цих правовідносин не підлягає.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ФОП Риндюка Ю.М. сплачених позивачем грошових коштів у розмірі 109618,26 грн., хоча й припустився при цьому помилкового мотивування щодо правових підстав для задоволення відповідної вимоги - застосувавши ст. 1212 ЦК України замість ч.1 ст. 670 ЦК України.

А тому, враховуючи встановлену вище нікчемність додаткових угод №1 від 03.03.2019 та №2 від 22.07.2019, за якими поставка продукта харчування здійснювалась за завищеними цінами, колегія суддів вважає, що з відповідача має бути стягнуто 109618,26 грн., як за товар, який так і не був поставлений продавцем, на підставі ст. 670 ЦК України.

Відтак, оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 підлягає зміні в його мотивувальній частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги як належний доказ висновок товарознавчої експертизи, проведеної в рамках досудового слідства у кримінальному провадженні, відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах і висновки судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 904/1339/19.

Отже, висновок експерта № 310/1472-1475/20-27 від 06.04.2020, складений за результатами проведення судової товарознавчої експертизи в рамках кримінального провадження, правомірно оцінений місцевим господарським судом у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог закону.

Крім того, твердження апелянта про необізнаність щодо розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження спростовується наявним в матеріалах справи відзивом на позовну заяву.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, встановлені судом обставини є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи, що привело до неправильного вирішення справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в його мотивувальній частині.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні в його мотивувальній частині. В іншій частині рішення підлягає залишенню - без змін.

Апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Риндюка Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21 підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Риндюка Юрія Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21 змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції даної постанови.

3. В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21 залишити без змін.

4. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 07.02.2022 у справі № 925/1446/21.

5. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на фізичну особу-підприємця Риндюка Юрія Миколайовича.

6. Справу № 925/1446/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

С.В. Владимиренко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...