ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.11.2022м. СумиСправа № 920/495/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., за участі секретаря судового засідання Бардакової О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №920/495/22 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Сумигаз (40021, м. Суми, вул. Лебединська, 13; ),

до відповідача: Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (40020, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2, )

про стягнення 2 282 196,32 грн,

За участю представників сторін:

від позивача Сіденко Л.В., адвокат, довіреність №007Др-118-1221 від 24.12.2021,

від відповідача Похилько Л.В., адвокат, довіреність від 04.01.2022 №79/15-07,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 27.07.2022 провадження у справі №920/495/22 відкрито за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.08.2022, 12:00.

Судове засідання 22.08.2022 не відбулося у зв`язку з відпусткою судді Соп`яненко О.Ю., згідно ухвали суду від 24.08.2022 у справі №920/495/22 призначено підготовче засідання на 07.09.2022, 11:30.

Ухвалою суду від 07.09.2022 у справі №920/495/22 було прийнято до розгляду заяву позивача від 05.09.2022 (вх.№2124 від 06.09.2022) про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені; продовжено строк підготовчого провадження у справі № 920/495/22 на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 12.10.2022, 11:00.

Ухвалою суду від 12.10.2022 у справі № 920/495/22 закрито підготовче провадження; призначено розгляд справи по суті на 02.11.2022, 12:30.

Згідно ухвали суду від 02.11.2022 задоволено клопотання відповідача про поновлення строку на надання відзиву на позовну заяву, яке міститься у відзиві на позовну заяву; поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву; відзив на позовну заяву прийнято до розгляду; відкладено розгляд справи по суті на 16.11.2022, 11:00.

В судовому засіданні 16.11.2022 оголошено перерву до 21.11.2022, 12:45.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2 144 509,30 грн з яких: 1 865 816,36 грн основного боргу, 123 527,66 грн інфляційних збитків, 11 249,84 грн 3% річних, 143 915,44 грн пені, нарахованих відповідно договору розподілу природного газу від 01.01.2016.

Відповідно до заяви від 05.09.2022 (вх.№2124 від 06.09.2022) про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 1 865 816,36 грн основного боргу, 136 588,37 грн інфляційних збитків, 18 304,16 грн 3% річних, 261 487,43 грн пені.

02.11.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву від 01.11.2022 №79/15-204, в якому вказує, що відповідачем після порушення провадження у даній справі частково сплачено заборгованість в сумі 1 105 816,36 грн, відповідачем визнається борг в сумі 760 000,00грн. Проти стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат заперечує і просить їх зменшити. Також зазначив, що у зв`язку з неотриманням ухвал суду, об`єктивні обставини, що зумовлені агресією російської федерації проти України, які вплинули на організацію роботи відповідача, а саме перервою у діяльності підприємства внаслідок пошкоджень від авіаудару, призупинення дії трудових договорів, відсутністю електропостачання та оголошення повітряних тривог, відзив на позовну заяву не було подано у встановлений судом строк, тому просить поновити строк на надання відзиву. Разом із відзивом на позовну заяву відповідачем подано заяву про зменшення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат від 01.11.2022 та заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення від 01.11.2022. Відповідно до заяви просить суд відстрочити виконання рішення по цій справі на період дії воєнного стану в Україні; розстрочити виконання рішення по цій справі терміном на 10 (десять) місяців з дня припинення воєнного стану в Україні та затвердити графік виконання рішення по цій справі на 10 (десять) місяців однаковими рівними частинами.

15.11.2022 представником позивача подано відповідь на відзив від 15.11.2022, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі. Також зазначає, що за відповідачем рахується заборгованість основного боргу у розмірі 760 000,00 грн.

Також представником позивача подані заперечення на клопотання від 15.11.2022, в яких просить відмовити в задоволенні клопотання про зменшення на 90% суми неустойки, 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, подані заперечення на клопотання від 15.11.2022, в яких просить відмовити в задоволенні клопотання про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду у даній справі.

16.11.2022 представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі від 16.11.2022, в якій просить закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 1 865 816,36 грн, в решті позовних вимог залишити без змін. До заяви додав копії платіжних доручень №21737 від 15.09.2022 та №23069 від 02.11.2022, які підтверджують оплату відповідачем суми основного боргу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням поданих заяв, просив відмовити у задоволенні заяв відповідача про зменшення на 90% суми неустойки, 3% річних та інфляційних втрат та відстрочення, розстрочення виконання рішення суду.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині штрафних санкцій, просив задовольнити заяви про зменшення на 90% суми неустойки, 3% річних та інфляційних втрат та відстрочення, розстрочення виконання рішення суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Правовідносини щодо розподілу природного газу врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 Про затвердження Типового договору розподілу природного газу.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

АТ «СУМИГАЗ» є оператором газорозподільних систем та здійснює свою діяльність з розподілу природного газу в межах території міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації на підставі ліцензії на розподіл природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Сумигаз (позивач, оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (відповідач, споживач) укладений договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 09420URJIGАР016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30.09.2015 № 2498 (далі - Договір).

Цей договір було укладено на невизначений строк (п. 12.1 Договору).

Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 1.3 Типового договору передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір.

Відповідно до п. 2.1 Договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2. договору).

Згідно з п. 6.1 Договору оплата вартості послуг оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п. 6.4 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.6 Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг з розподілу природного газу за березень 2022 травень 2022 підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг: № СУМ82005120 від 31.03.2022 на суму 1 105 816 грн 36 коп.; № СУМ82007433 від 30.04.2022 на суму 1 105 816 грн 36 коп.; №СУМ82009555 від 31.05.2022 на суму 1 105 816 грн 36 коп.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної і повної оплати наданих послуг не здійснив, у зв`язку з чим у відповідача станом на дату звернення позивача із позовом до суду наявна заборгованість в сумі 1 865 816,36 грн за послуги з розподілу природного газу.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки вказані обставини визнаються сторонами, то вони є такими, що встановлені судом.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому факт наявності заборгованості за послуги з розподілу природного газу по Договору товар є таким, що встановлений судом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до наданих позивачем доказів вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Завод обважнених бурильних та ведучих труб перерахувало позивачу суму основного боргу в розмірі 1 865 816,36 грн згідно платіжних доручень № 21737 від 15.09.2022 та №23069 від 02.11.2022. Так, після порушення провадження у даній справі відповідачем було частково сплачено заборгованість відповідно до платіжного доручення № 21737 від 15.09.2022 в сумі 1 105 816,36 грн, оплату здійснено АТ «СМНВО-Інжинірінг» за договором доручення від 09.09.2022 №79/1-55, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних зобов`язань (а.с.79-81). Інша частина боргу була сплачена відповідно до платіжного доручення №23069 від 02.11.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Кодексу можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, наявна у відповідача перед позивачем на час звернення останнього до суду із позовом 22.07.2022, на даний час відсутня.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами предмету спору в частині стягнення суми основного боргу - 1 865 816,36 грн та задоволення заяви представника позивача про закриття провадження у справі в цій частині з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Крім того, позивачем за неналежне виконання зобов`язань за договором нараховано відповідачу 136 588,37 грн інфляційних збитків, 18 304,16 грн 3% річних, 261 487,43 грн пені, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.51).

Пунктом 8.2 Договору в разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, вимога позивача про стягнення з відповідача 261 487 грн 43 коп пені (період нарахування пені 11.04.2022 року 05.09.2022 року) є правомірною та підлягає задоволенню.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та інфляційних збитків, виконаний позивачем та встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 18 304 грн 16 коп. - 3% річних, а також 136 588 грн 37 коп. інфляційних втрат (період з 11.04.2022 по 05.09.2022) є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву, та позиція, що введення воєнного стану в Україні, визнаного Торгово-промисловою палатою України форс-мажорною обставиною, є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, спростовується наступним.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі № 927/25/21, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Відповідачем у даній справі не наведено вагомих аргументів того, що військова агресія російської федерації проти України та введення воєнного стану безпосередньо унеможливлюють виконання грошового обов`язку з оплати за розподіл природного газу, а форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Викладене відповідачем у тексті відзиву на позов клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних на 90% не підлягає задоволенню.

Так, ч. 3 ст. 551 ЦК України визначена можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Неустойкою у відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України є штраф, пеня.

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку відповідачу нарахована пеня у розмірі 261 487 грн 43 коп, що не перевищує розмір заявленого до стягнення основного боргу - 1 865 816,36 грн. Також, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності скрутного матеріального становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань у зв`язку із введенням воєнного стану та причинних наслідків не в цілому для усієї України (Сумської області), а конкретно для відповідача, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення тощо. Право суду на зменшення неустойки не може бути застосоване до зменшення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер, та є засобом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Щодо заяви відповідача про відстрочення, розстрочення виконання рішення суду.

Відповідач просить відстрочити виконання рішення по цій справі на період дії воєнного стану в Україні; розстрочити виконання рішення по цій справі терміном на 10 (десять) місяців з дня припинення воєнного стану в Україні та затвердити графік виконання рішення по цій справі на 10 (десять) місяців однаковими рівними частинами посилаючись на введення воєнного стану в України, складне фінансове становище та загрозу банкрутства підприємства внаслідок обставин виняткового характеру, які полягають у збитковості діяльності відповідача за незалежних від його обставин (отримання авіудару та пошкодження майна).

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК України).

Судом встановлено, що відповідачем не надано суду доказів неможливості виконання рішення, а також реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочення або розстрочення виконання рішення, так і доказів того, що у відповідача з`являться кошти щоб розрахуватися з позивачем. Крім того, відповідачем не обґрунтована подана заява, не наведені виключні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Також при вирішенні клопотання відповідача про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення суд враховує інтереси позивача, як підприємства критичної інфраструктури, тому відмовляє у задоволенні заяви про відстрочення, розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено, сплата основного боргу відбулася після відкриття провадження у справі, витрати зі сплати судового збору в розмірі 34 232 грн 94 коп. (платіжні доручення №1078 від 21.07.2022 та №10192 від 05.09.2022) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Сумигаз до Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Завод обважнених бурильних та ведучих труб (40020, м. Суми, вул. Комарова, буд. 2, ) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Сумигаз (вул. Лебединська, 13, м. Суми, 40021, ) 136 588 грн 37 коп. інфляційних втрат, 18 304 грн 16 коп. 3% річних, 261 487 грн 43 коп. пені, 34 232 грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення основного боргу в розмірі 1 865 816 грн 36 коп. провадження у справі - закрити.

4. В задоволенні заяви відповідача про зменшення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат від 01.11.2022 (вх.№5322) відмовити.

5. В задоволенні заяви відповідача про відстрочення та розстрочення виконання рішення від 01.11.2022 (вх.№2790) відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 01.12.2022.

Суддя О.Ю. Соп`яненко