ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/1520/22

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради

до Приватного підприємства «Еко Транс Слав»

прo стягнення 32 824,74 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засіданні Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (надалі позивач) до Приватного підприємства «Еко Транс Слав» (надалі відповідач) прo стягнення 32 824,74 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2022 року відкрито провадження у справі № 911/1520/22 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 22.09.2022 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 12.09.2022 року позивачем подано клопотання № 453 від 07.09.2022 року про розгляд справи без участі сторони.

До канцелярії Господарського суду Київської області 21.09.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву № 44-22 від 20.09.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.09.2022 року розгляд справи відкладено на 20.10.2022 року.

Судове засідання, призначене на 20.10.2022 року не відбулося, тому розгляд справи № 911/1520/22 переносився на 03.11.2022 року.

В судове засідання 03.11.2022 року представники сторін не з`явились.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 03.11.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, на підставі рішення Виконавчого комітету Славутицької міської ради від 07.02.2007 року №49 «Про передачу полігону твердих побутових відходів» та відповідно до Акта прийняття-передачі основних засобів від 23.02.2007 року Комунальному підприємству «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради передано на баланс полігон твердих побутових відходів.

23.03.2021 року між Приватним підприємством «ЕКО ТРАНС СЛАВ» (далі - Замовник) та Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (далі - Виконавець) укладено Договір №4/03-21 про надання послуг по захороненню побутових відходів, (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику послуги по захороненню твердих побутових відходів (далі - ТПВ) та великогабаритних відходів (далі - ВГВ) на полігоні ТПВ, утворених на загальноміських територіях.

Згідно з п.3.1 Договору ціна послуги за 1 м3 захоронення твердих побутових відходів та великогабаритних відходів складає 104,07 грн., в т.ч. ПДВ - 17,35 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору орієнтований обсяг відходів, що планується передати Виконавцю для захоронения на полігоні ТПВ за весь термін дії даного Договору становить 2 458,80 м3.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що орієнтована сума Договору на момент його укладання складає 257 436,36 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за цим Договором здійснюється Замовником на підставі рахунку та акта здачі-приймання наданих послуг, наданих Виконавцем, але не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 7.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторонами та діє до 31.12.2021 року, а відносно фінансових зобов`язань - до їх повного погашення. При цьому, Сторони домовилися, що відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовують до відносин між сторонами, які виникли до його підписання, тобто з 01.01.2021 року.

Як зазначає позивач, Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради вчасно та в повній мірі виконувались умови Договору щодо надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням міста Славутича.

Водночас, зі сторони Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» допущено порушення умов укладеного Договору, а саме за надані послуги оплата своєчасно та в повному обсязі не була проведена.

Згідно з довідкою Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» з обсягу вивезеного сміття від 14.04.2021 року №26-21 протягом січня-березня 2021 року з загальноміських територій приватним підприємством на полігон ТПВ було вивезено 614,2 м3 побутових відходів.

15.04.2021 року на підставі фактичних обсягів вивезених відходів сторонами Договору був складений Акт №ОУ-0000004 здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради в січні - березні 2021 року провело роботи (надало послуги) по Договору №4/03-21 від 23.03.2021 року на загальну суму з ПДВ 63 919,80 грн. Зазначений Акт №ОУ-0000004 був підписаний та затверджений обома сторонами Договору, в тому числі від Замовника був підписаний директором Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» Євгенієм РОМАНЧУКОМ. Крім того, цього ж дня, Виконавцем послуг Замовнику був наданий рахунок-фактура №СФ-0000004 від 15.04.2021 року на загальну суму 63 919,80 грн.

Також, відповідно до листа Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» від 02.07.2021 року №42-21 протягом квітня-травня 2021 року з загальноміських територій Приватним підприємством «ЕКО ТРАНС СЛАВ» на полігон ТПВ було вивезено 494,1 м3 побутових відходів.

09.07.2021 року на підставі фактичних обсягів вивезених відходів сторонами Договору був складений Акт №ОУ-0000198 здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради в квітні-травні 2021 року провело роботи (надало послуги) по Договору №4/03-21 від 23.03.2021 року на загальну суму з ПДВ 51 421,00 грн. Зазначений Акт №ОУ-0000198 був підписаний та затверджений обома сторонами Договору, в тому числі від Замовника був підписаний директором Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» Євгенієм РОМАНЧУКОМ. Цього ж дня, Виконавцем послуг Замовнику був наданий рахунок-фактура №СФ-0000047 від 09.07.2021 року на загальну суму 51 421,00 грн.

Відповідно до листа Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» від 12.08.2021 року №56-21 протягом липня 2021 року з загальноміських територій Приватним підприємством «ЕКО ТРАНС СЛАВ» на полігон ТПВ було вивезено 217,25 м3 побутових відходів.

31.12.2021 року на підставі фактичних обсягів вивезених відходів сторонами Договору був складений Акт №ОУ-0000549 здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради провело роботи (надало послуги) по Договору №4/03-21 від 23.03.2021 року на загальну суму з ПДВ 24 666,01 грн. Зазначений Акт №ОУ-0000549 був підписаний та затверджений обома сторонами Договору, в тому числі від Замовника був підписаний директором Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» Євгенієм РОМАНЧУКОМ. Виконавцем послуг Замовнику був наданий рахунок-фактура №СФ-0000157 від 31.12.2021 року на загальну суму 24 666,01 грн.

Таким чином, в період з січня по липень 2021 року позивачем було надано відповідачу послуги захоронення побутових відходів в сього на суму 140 006,81 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач за надані послуги (виконані роботи) здійснив оплату по Договору №4/03-21 від 23.03.2021 року несвоєчасно та не в повному обсязі, борг сплатив частково лише на суму 115 340,80 грн. протягом липня 2021 року, несплачено 24 666,01 грн.

Враховуючи вищевикладене, на момент подання позову заборгованість Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» перед Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради за надані комунальним підприємством послуги в 2021 році складає 24 666,01 грн.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з оплати послуг позивач також просить стягнути з відповідача 4 122,96 грн. інфляційних втрати та 413,58 грн. 3% річних, нарахованих з урахуванням зупинення перебігу строку з 12.03.2020 року по 22.08.2022 року під час дії карантину.

В ході розгляду спору відповідач, не погоджуючись з частиною позовних вимог, подав відзив на позов.

У відзиві відповідач визнав суму основного боргу 24 666,01 грн. та повідомив, що суму основного боргу було сплачено ним 19.09.2022 року платіжним дорученням №1742. Разом з тим, в частині вимог про стягнення інфляційних витрат, 3% річних, та пені відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог по стягненню інфляційних витрат у сумі 4 122,96 грн., 3% річних у сумі 413,58 грн. та пені у сумі 3 622,19 грн.

Позивач у відповіді на відзив підтвердив факт сплати відповідачем після відкриття провадження у справі 19.09.2022 року основний борг в загальній сумі 24 666,01 грн. та просить закрити провадження у справі у відповідній частині.

Погашення відповідачем основної заборгованості після подання позову є підставою для закриття провадження у справі у відповідній частині на підставі ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, оскільки відповідачем сплачено Комунальному підприємству «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради суму основного боргу у сумі 24 666,01 грн., провадження у справі в частині стягнення 24 666,01 грн. заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо стягнення інфляційних витрат, 3% річних та пені, позивач наголошував, що відповідні нарахування проведені за фактичні період прострочення платежів і сплата боргу після подання позову не впливає на розрахунок заявлених штрафних санкцій.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами статей 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Таким чином, сплата боргу з простроченням не звільніє боржника від відповідальності за несвоєчасність виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору №4/03-21 від 23.03.2021 року за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України.

Пунктом 8.4 Договору №4/03-21 від 23.03.2021 року передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення.

З урахуванням вищевказаних положень законодавства та Договору №4/03-21, позивачем було здійснено розрахунок пені із застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України та з врахуванням позовної давності в один рік. При цьому при розрахунку пені, позивачем було враховано зупинення перебігу строку з 12.03 2020 року по 22.08.2022 року, під час дії карантину.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що пеня нарахована в сумі 3622,19 грн., інфляційні нараховані в сумі 4 122,96 грн., 3% річних нараховані в сумі 413,58 грн. на існуючі у відповідний період прострочення суми заборгованості.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 3622,19 грн. пені, 4 122,96 грн. інфляційних та 413,58 грн. 3% річних та обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, суд вважає за доцільне послатися на норми процесуального законодавства, які, серед іншого, передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі, оскільки його неправильні дії щодо прострочення платежів змусили позивача звертатись до суду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, п.2 ч.1, ч.4 ст.231, ст.ст. 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради до Приватного підприємства «Еко Транс Слав» прo стягнення 32 824,74 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЕКО ТРАНС СЛАВ» (; адреса: 07100, Київська область, місто Славутич, Добринінський квартал, будинок 1, квартира 48) на користь Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (; адреса: 07101, Київська область, місто Славутич, Київський квартал, будинок 14) 3622,19 грн. пені, 4 122,96 грн. інфляційних, 413,58 грн. 3% річних та 2 481, грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Закрити провадження у справі № 911/1520/22 в частині позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради до Приватного підприємства «Еко Транс Слав» прo стягнення 24 666,01 грн. основного боргу.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 02.12.2022 року