ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

21 листопада 2022 року Справа № 902/1079/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

ТзОВ «Ліант» - Спектор Ю.І.;

ТзОВ «Поділля Агропродукт» - Барішевський О.В.;

ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на рішення господарського суду Вінницької області від 08.07.2022, повний текст якого складено 13.07.2022 у справі 902/1079/21 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліант» м.Кишинів, Республіка Молдова

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»

смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області

про стягнення 949 407,58 грн пені, інфляційних втрат та річних

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліант» м.Кишинів, Республіка Молдова

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецтранс ТЕК» м.Одеса

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,-

В жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліант» (надалі в тексті ТзОВ «Ліант») звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»(надалі в тексті ТзОВ «Поділля Агропродукт») 949407,58 грн заборгованості, що нарахована в зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов договору №26/08/20-2 від 26.08.2020, право вимоги за яким згідно Договору №1 від 30.09.2021 перейшло до Позивача, як нового кредитора.(т.1, арк.справи 1-12). В грудні 2021, ТзОВ «Поділля Агропродукт» звернулося з зустрічним позовом до ТзОВ «Ліант» та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» про визнання недійсним Договору №1 про відступлення права вимоги від 30.09.2021, укладеного ТзОВ «Ліант» та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК».(т.1, арк.справи 224-230).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі №902/1079/21 первісний позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТзОВ «Поділля Агропродукт» на користь ТзОВ «Ліант» 391539,60 грн пені, 423953,47 грн інфляційних втрат; 95483,22 грн -3% річних. В частині в частині стягнення 38431,29 грн інфляційних збитків в задоволенні позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТзОВ «Поділля Агропродукт» відмовлено. Прийма-ючи рішення, суд дійшов висновку, що першочерговому вирішенню підлягають зустрічні позовні вимоги, оскільки характер спірних правовідносин, в разі задоволення зустрічного позову виключає задоволення первісного позову.

Вмотивовуючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд виходив з того, що звернувшись з вимогою про визнання недійсним Договору №1 від 30.09.2021 про відступлення права вимоги, ТзОВ «Поділля Агропродукт» не навело доводів та не довело належними та допустимими доказами наявності порушених цивільних прав внаслідок укладення ТзОВ «Ліант» та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» оспорюваного договору. Крім того, суд першої інстанції критично оцінивши умову п.6.3 Основного договору щодо необхідності згоди іншої сторони на заміну сторони в зобов`язанні та повідомлення нового кредитора або боржника про Третейське застереження, дійшов висновку, що сторони узгодили необхідність отримання згоди іншої сторони виключно у разі заміни боржника.

Обґрунтовуючи висновок про часткове задоволення первісного позову місцевий суд виходив з того, що ТзОВ «Ліант» є належним позивачем та вправі звертатись з вимогою про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання ТзОВ «Поділля Агропродукт» грошового зобов`язання за договором №26/08/20-2 від 26.08.2020 про надання транспортно-експедиторських послуг. Крім того, перевіривши правильність нарахувань за невиконання грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України та п.4.7 Основного договору, суд першої інстанції, дійшов висновку про підставність вимоги про стягнення 391539,60 грн пені, 423953,47 грн інфляційних втрат та 95483,22 грн -3% річних та необґрунтованість заявлених 38431,29 грн інфляційних втрат через неправильне визначення періодів нарахування.(т.2, арк.справи 234-241).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТзОВ «Поділля Агропродукт» подало скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, з проханням поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі №902/ 1079/21, скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким зустрічний позов ТзОВ «Поділля Агро-продукт» задоволити, а в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Ліант» про стягнення 949407,58 грн заборгованості за договором про надання послуг відмовити.(т.3, арк.справи 2-6).

Обґрунтовуючи скаргу, Апелянт зазначає, що укладаючи 26.08.2020 Договір №26/08/20-2 ТзОВ «Поділля Агропродукт» та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» пунктом 6.3 узгодили третейське застереження, відповідно до якого у випадку виникнення між сторонами розбіжностей та/або спорів, такі спори розглядатимуться в Третейському суді при Рівненській торгово-промисловій палаті. Проте, укладаючи оспорюваний договір про відступлення права вимоги, ТзОВ «Автоспец-транс ТЕК» та ТзОВ «Ліант» фактично виключили з Договору №26/08/20-2 від 26.08.2020 дане третейське застереження. З цієї причини, після відкриття провадження у даній справі, Скаржник заперечував проти вирішення спору в господарському суді Вінницької області та просив залишити позов без розгляду, вважаючи що він підвідомчий саме третейському суду, однак, з підстав п.12 ст.6 Закону України «Про третейські суди» місцевий суд відхилив таку заяву. Тому, Апелянт звернувся до господарського суду з зустрічним позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 30.09.2021, вважаючи, що його вчинено з порушенням умов Основного договору, оскільки виключивши третейське застереження, Кредитор фактично без відома Боржника змінив істотну умову Договору. Крім того, Скаржник вважає порушенням заміну Кредитора з резидента на нерезидента України. На думку Апелянта, суд першої інстанції не встановив чи допустило ТзОВ «Подлілля Агропродукт» порушення зобов`язання та чи підлягають стягненню з товариства нараховані суми.

Ухвалою від 20.09.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 25.10.2022.(т.3, арк.справи 101).

27.09.2022 на адресу суду від ТзОВ «Ліант» та 28.09.2022 засобами електронного зв`язку від представника ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» - Кравченка Д.А. надійшли відзиви, в яких обидва просять залишити апеляційну скаргу ТзОВ «Поділля Агропродукт» без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 без змін.(т.3, арк.справи 112-117, 126-128).

25.10.2022 на електронну адресу суду надійшли наступні документи:

- клопотання вх.№36793/22 від представника ТзОВ «Поділля Агропродукт» - Шабельник К.П. про припинення повноважень представника та відкладення розгляду справи.(т.3, арк.справи 138-140);

- від представника ТзОВ «Поділля Агропродукт» - Барішевського О.В.: клопотання №6789/ 22 про ознайомлення з матеріалами судової справи; клопотання вх.№6790/22 про відкладення розгляду справи №902/1079/21 на іншу дату через необхідність участі представника в іншому судовому засіданні 25.10.2022 у Жмеринському місьрайонному суді; клопотання вх.№3394-22 про призначення судової почеркознавчої експертизи.(т.3, арк.справи 145, 151-152).

Розгляд справи відкладався на 10.11.2022.(т.3, арк.справи 157).

03.11.2022 від ТзОВ «Ліант» та 07.11.2022 від ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» надійшли заперечення на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.(т.3, арк.справи 160-161, 168).

07.11.2022 від представника ТзОВ «Поділля Агропродукт» - адвоката Барішевського О.В. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено.(т.3, арк. справи 163).

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Олексюк Г.Є. у відпустці з 09.11.2022 по 10.11.2022 включно, судове засідання 10 листопада 2022 у справі №902/1079/21 не відбулось.

Апеляційний суд призначив розгляд апеляційної скарги на 21.11.2022.(т.3, арк.справи 171).

17.11.2022 від ТзОВ «Ліант» надійшло клопотання з проханням долучити складену на двох мовах та нотаріально завірену заяву директора щодо справжності підпису на Договорі відступ-лення права вимоги.(т.3, арк.справи 174-178).

У судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції 21.11.2022 представ-ник ТзОВ «Ліант» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення господарського суду Вінницької області без змін, представник ТзОВ «Поділля Агро-продукт» підтримав доводи скарги, просив скасувати рішення та прийняти нове про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні первісного позову повністю.

ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» не забезпечило явки своїх представників в судове засідання апеляційної інстанції, при цьому явка обов`язковою не визнавалася.

Колегія суддів у судовому засіданні 25.11.2022, поміж іншого, ухвалою суду відмовила у задоволенні клопотання ТзОВ «Поділля Агропродукт» про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2020 ТзОВ «Поділля Агропродукт»-замовник та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК»-виконавець уклали договір №26/08/20-2 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі в тексті Основний договір), відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконавець зобов`язується організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом (відповідно із товарно-транспортною накладною) до відповідного пункту призначення у встановлений Договором або Замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а замовник зобов`язується сплатити за організацію перевезення вантажу встановлену плату.(т.1, арк.справи 51-56).

Пунктом 2.3 Основного договору врегульовано умови оплати послуг. За відсутності зауважень щодо наданих послуг, замовник підписує Акт передачі-прийняття наданих послуг протягом 10 банківських днів після його отримання, а також отримання документів, що підтверджують надання послуг згідно договору, а саме: два оригінальних примірники товарно-транспортної накладної з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем, складені за формою наведеною в Додатку №5, що є невід`ємною частиною цього Договору, два оригінальних примірника Реєстру ТТН, перевезень, згідно Додатку №4. У разі наявності претензій щодо наданих послуг, замовник протягом 15 робочих днів з моменту отримання Акту передачі-прийняття наданих послуг, зобов`язаний направити мотивовану відмову від підписання акту.

Пунктом 4.7 Основного договору сторони визначили, що за порушення термінів оплати замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, від вартості несвоєчасно виконаного зобов`язання.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині не виконаних зобов`язань, що виникли протягом строку дії цього договору до повного виконання (п.6.1 Основного договору).

Сторони у п.6.3 узгодили, що усі спори розбіжності, вимоги або претензії між сторонами, що виникли з цього договору (правочину) або у зв`язку з ним, або витікають з нього, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності сторони будуть прагнути вирішити шляхом переговорів. Усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього Договору або у зв`язку з ним, в тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в Третейському суді при Рівненській торгово-промисловій палаті, місцезнаходження якого за адресою: 33028, м.Рівне, вул.Гетьмана Мазепи, буд.19 (далі Третейський суд) відповідно до регламенту зазначеного суду. На підставі цієї третейської угоди підлягають розгляду також будь-які інші суперечки між сторонами, які не виникають із зазначеного у попередньому абзаці цього пункту Договору, але є наслідком визнання цього Договору недійсним, або таким, що не був укладений. Сторони дійшли взаємної згоди, що третейський розгляд здійснюється Третейським судом, в складі одного третейського судді, який призначається в порядку, передбаченому Регламентом зазначеного суду. Про місце проведення третейського розгляду сторони повідомляються ухвалою суду. Мова третейського розгляду українська. Сторони не вважають за необхідне ведення протоколу засідання Третейського суду і дійшли згоди, що у випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання Третейського суду суддя може розглянути спір без участі сторони (сторін) за наявними у справі документами (доказами). У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив. Рішення Третейського суду буде остаточним і обов`язковим для сторін. Сторони зобов`язуються добровільно виконувати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони дійшли згоди, що у разі заміни кредитора або боржника у зобов`язанні за згодою Сторін, останній повинен повідомити нового кредитора або боржника про існування даного Третейського застереження. Ця угода укладена сторонами на підставі й у відповідності зі статтями 1, 5, 6, 12 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 р. №1701-IV, статей 212, 626-628 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Основного договору ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» надало, а ТзОВ «Поділля Агропродукт» прийняло транспортно-експедиторські послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується Актами наданих послуг та не спростовується учасниками справи (т.1, арк.справи 105-123). ТзОВ «Поділля Агропродукт» у повному розмірі оплатило вартість отриманих послуг, що стверджено наявними у справі платіжними дорученнями.(т.1, арк.справи 124-180).

У позовній заяві ТзОВ «Ліант»-новий кредитор покликається на недотримання ТзОВ «Поділля Агропродукт» строків оплати, встановлених п.2.3 Основного договору, що порушує права та законні інтереси первісного кредитора-ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» як сторони Основного договору. Новий кредитор зауважує, що з метою досудового врегулювання спору ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» надіслало ТзОВ «Поділля Агропродукт» претензію №1 від 10.08.2021 про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, відповіді на яку упродовж 30 днів відповідач не надав. Несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання пояснює нарахування пені, інфляційних втрат та річних.(т.1, арк.справи 1-10, 57-103).

Матеріалами справи стверджено, що 30.09.2021 ТзОВ «Ліант», що зареєстроване за законодавством Республіки Молдова та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» уклали Договір №1 відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за Договором №26/08/20-2 від 26.08.2020 про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, укладеним між Первісним кредитором та юридичною особою ТзОВ «Поділля Агропродукт».

Згідно п.1.2 Договору новий кредитор замість первісного кредитора повністю одержує право вимоги до боржника щодо належного виконання зобов`язань за Основним договором на суму 955731,34 грн, що на дату укладання цього Договору становить еквівалент 35962,20 доларів США (сума відступлених прав вимоги).

Також сторони узгодили, що підписанням Договору №1 відступлення права вимоги вони підтверджують передачу первісним кредитором новому кредитору всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за Основним договором. До нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у Основному договорі в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, з урахуванням особливостей, встановлених законодавством України. Одночасно з під-писанням цього Договору первісний кредитор передає новому кредитору обов`язок повідомлення боржника про відступлення права вимоги за Основним договором. У відповідності до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у Основному договорі здійснюється без згоди боржника (пункти 2.1-2.4 Договору).

Пунктом 5.3 Договору №1 сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим Договором жодним чином не змінює жодних умов, передбачених Основним договором.(т.1, арк. справи 42-45).

11.10.2021 ТзОВ «Ліант» надіслало на адресу ТзОВ «Поділля Агропродукт» повідомлення №12/10 про заміну кредитора у зобов`язанні, що стверджується описом вкладення, поштовою накладною та чеком підприємства зв`язку від 11.10.2021 (т.1, арк.справи 46-48, 49-50).

Наявність права вимоги щодо стягнення заборгованості за неналежне виконання замов-ником умов договору №26/08/20-2 від 26.08.2020 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, яке виникло внаслідок укладення з ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» Договору №1 від 30.09.2021 відступлення права вимоги зазначено ТзОВ «Ліант» підставою звернення до суду з позовом про стягнення пені і додаткових нарахувань.

Разом з тим оспорення дійсності договору, на підставі якого у первісного позивача виникло право звернення стягнення, обґрунтоване відсутністю згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні та зміна умов Основного договору, стали підставою для звернення ТзОВ «Поділля Агропродукт» із зустрічним позовом.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 первісний позов задоволено частково, а У задоволенні зустрічного позову ТзОВ «Поділля Агро-продукт» повністю відмовлено.(т.2, арк.справи 234-241).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ТзОВ «Поділля Агропродукт» обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

У відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом спору за первісним позовом є заборгованість за договором послуг, за зустрічним дійсність договору про відступлення права вимоги.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням, згідно ч.1 ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України).

Сторони, згідно ст.6 ЦК України, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо-давства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Як стверджено матеріалами справи, 26.08.2020 Договір про надання транспортно-експедиторських послуг ТзОВ «Поділля Агропродукт» та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» містить у пункті 6.3 Третейське застереження, що усі спори розбіжності, вимоги або претензії, що виникли з Договору або у зв`язку з ним, або витікають з нього, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, сторони будуть прагнути вирішити шляхом переговорів, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в Третейському суді при Рівненській торгово-промисловій палаті, місцезнаходження якого за адресою; 33028, м.Рівне, вул.Гетьмана Мазепи, буд.19 відповідно до регламенту зазначеного суду. Поміж іншого, сторони також дійшли згоди, що у разі заміни кредитора або боржника у зобов`язанні за згодою сторін, останній повинен повідомити нового кредитора або боржника про існування даного Третейського застереження.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про третейські суди» унормовано, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаход-ження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений тре-тейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.(ст.ст. 2, 12 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі також ГПК України) встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, згідно ч.1 ст.22 ГПК України, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

У разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті. Господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди. Суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великою Палатою Верховного Суду від 28.08.2018 у справі №906/493/16.

Зі змісту Основного договору вбачається, що фактично його пункт 6.3 містить третейську угоду у вигляді третейського застереження із вказівкою про конкретно визначений третейський суд; третейське застереження викладено в письмовій формі, підписане сторонами та скріплене відтисками їх печаток.

Обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди сторін про передачу даного спору на вирішення третейського суду апеляційним господарським судом не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включе-ної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбіт-ражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справи № 920/241/19 та постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №824/198/19.

Натомість відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення третейським судом (арбітражем), оформленої відповідними третейською угодою чи третейським застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це виключає можливість розгляду спору третейським судом.

Таким чином, третейське застереження є складовою, невід`ємною частиною укладеного сторонами Основного договору.

Відповідачі за зустрічним позовом не довели неефективності та недійсності третейського застереження, передбаченого у п.6.3 Основного договору.

Скаржник звертає увагу, що укладаючи оспорюваний правочин Відповідачі за зустрічним позовом не отримали на це згоди ТзОВ «Поділля Агропродукт», як передбачено п.6.3 Основного договору, при цьому не погоджується з покладеним в основу відмовного рішення трактуванням суду першої інстанції умов п.6.3 Основного договору, згідно якого необхідність отримання згоди іншої сторони, а саме: кредитора виникає виключно у разі заміни боржника у зобов`язанні і не стосусується заміни кредитора.(т.3, арк.справи 5).

Дослідивши вказані обставини, колегія суддів встановила, що вмотивовуючи відсутність обов`язку отримання згоди боржника, місцевий суд покликався на тлумачний словник української мови щодо значення розділового сполучника «або», що вживається на означення того, що з ряду перелічуваних предметів (явищ тощо) можливий тільки один.

Так місцевий суд дійшов висновку, що фраза «за згодою Сторін» після вказівки щодо заміни боржника у зобов`язанні та відділення її розділовим сполучником «або» даної гіпотези від гіпотези «у разі заміни кредитора» свідчить про узгодження сторонами необхідності отримання згоди іншої сторони виключно у разі заміни боржника.(т.2, арк.справи 239).

З огляду на зазначене, колегія суддів звертає увагу, що тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.(ч.2 ст.213 ЦК України).

Зазначеною нормою визначено суб`єктів тлумачення правочину та правила тлумачення правочину. Надаючи пояснення в судовому засіданні, представники учасників справи підтвердили, що не звертались до суду з заявою про тлумачення пункту 6.3 Основного договору.

На переконання колегії суддів апеляційної інстанції, під час вирішення спору місцевий суд вийшов за межі позовних вимог безпідставно вдавшись до тлумачення п.6.3 Основного договору та залишивши поза увагою всупереч приписам ст.213 ЦК України, що рішення про тлумачення змісту правочину суд може постановити лише на вимогу сторін правочину. Аналогічна правова позиція викладена в пункті « 3» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а правові висновки у подібних справах викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 08.04.2018 у справі №753/11000/14-ц, у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №126/746/17).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовий аналіз даної норми надає колегії суддів підстави для висновку, що згідно договору про відступлення права вимоги, до ТзОВ «Ліант» перейшло право вимоги за договором надання послуг разом із третейським застереженням.

Проте, матеріалами справи стверджено, що укладений 30.09.2021 ТзОВ «Ліант» та ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» договір відступлення права вимоги не містить застереження щодо передачі спорів на розгляд Третейського суду при Рівненській торгово-промисловій палаті.(т.1, арк.справи 42-45).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону, є першочерговою, обов`язковою та безумовною підставою для віднесення справи до підвідомчості третейських судів, а відсутність такої угоди між сторонами спору, як і не підтвердження її укладення унеможливлює розгляд спору третейським судом, тобто свідчить про непідвідомчість справи цьому суду.

Колегія суддів звертає увагу, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Тому, на переконання апеляційного суду, виключивши дану умову Основного договору, новий кредитор, який є нерезидентом, фактично обмежив права боржника, позбавивши можливості вирішувати спори згідно вимог Закону України «Про третейські суди».

Крім того, пунктом 2.4 Договору №1 відступлення права вимоги від 30.09.2021, сторони визначили, що у відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у Основному договорі здійснюється без згоди боржника.

Відповідно до ч.1ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди Боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як стверджено матеріалами справи, в Основному договорі сторони погодили, що у разі заміни кредитора або боржника у зобов`язані за згодою сторін, останній повинен повідомити нового кредитора або боржника про існування даного Третейського застереження.

Проте матеріали справи не містять, а Відповідачі за зустрічним позовом не надали суду ні доказів згоди на заміну кредитора, ні доказів повідомлення нового кредитора про існування Третейського застереження.

З огляду на вищезазначені обставини, уклавши договір №1 відступлення права вимоги без повідомлення боржника, як це передбачено умовами Основного договору, а також виключивши істотну умову з третейським застереженням ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» та ТзОВ «Ліант» порушили умови Основного договору, що на переконання апеляційного суду свідчить про необхідність захисту порушеного права ТзОВ «Поділля Агропродукт» шляхом визнання недійсним Договору №1 від 30.09.2021 відступлення права вимоги.

Задоволення зустрічного позову зумовлює відмову у стягненні з ТзОВ «Поділля Агро-продукт» нарахованих пені, інфляційних втрат та річних за первісним позовом, оскільки права ТзОВ «Ліант» на стягнення коштів не є порушеними.

Оскільки Відповідачі за зустрічним позовом не довели неефективності та недійсності третейського застереження, передбаченого у п.6.3 Основного договору ТзОВ «Автоспецтранс ТЕК» як кредитор не позбавлений права звернутись за захистом своїх прав та інтересів до Третейського суду відповідно до умов Основного договору.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інс-танції неправильно застосовано норми матеріального права та зроблено невірний висновок про обґрунтованість первісних позовних вимог та необґрунтованість зустрічних позовних вимог, а тому рішення господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі №902/1079/21 належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити зустрічний позов та відмовити повністю у задоволенні первісного позову.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апе-ляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції установленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповід-ності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Крім того, з огляду на задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.129 ГПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліант» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецтранс ТЕК» належить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» по 11950 грн.99 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на рішення господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі 902/1079/21 задоволити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 08.07.2022 у справі №902/1079/21 скасувати та ухвалити нове рішення:

«Зустрічний позов задоволити повністю.

Визнати недійсним договір №1 відступлення права вимоги від 30.09.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліант» та Товариством з обмеженою відповідаль-ністю «Автоспецтранс ТЕК».

В задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліант» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» 949407,58 грн. заборгованості відмовити повністю.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліант», зареєстрованого за законодавством Республіки Молдова, найменування мовою країни реєстрації Societateа cu Rгspundere Limitatг "Liant" (вул.Бенулеску Бодоні, 45, м.Кишинів, Республіка Молдова; ідентифі-каційний код 589) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (вул.Заводська, буд.7, смт Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130; ) 1135,00 витрат зі сплати судового збору за подання зустрічного позову, 11950,99 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецтранс ТЕК», (проспект Академіка Глушка, 29, м.Одеса, Одеська обл., 65104; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (вул.Заводська, буд.7, смт Браїлів, Жмеринський район, Вінницька область, 23130; ) 1135,00 витрат зі сплати судового збору за подання зустрічного позову, 11950,99 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому господарському суду видачу відповідних наказів.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

7. Матеріали справи №902/1079/21 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Олексюк Г.Є.