РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2022Справа № 910/9087/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ»

до Української школи урядування

про стягнення 135 957,42 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Української школи урядування (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 135 957,42 грн, з яких: 100 790, 50 грн основний борг, 11 137,35 грн пеня, 5 039,53 грн штраф, 1 855,65 грн 3% річних та 17 134,39 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.11, 525, 526, 530, 546, 612, 625, 626, 655, 692, 712, 714 Цивільного кодексу України, ст.179, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за договором постачання природнього газу №41СВ417-1902-21 від 26.07.2021, в частині повної та своєчасної оплати спожитого природнього газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

26.09.2022 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №910/9087/22, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 03.10.2022, яка отримана останнім 31.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №060.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір №41СВ417-1902-21, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачу в 2021 році товар - природний газ (Код ДК 021:2015-09123000-7 - природній газ (далі-газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість в розмірах, строках, порядку та на умовах.

Відповідно до п.1.5. договору постачальник передає споживачу газ в обсягах 34,500 тис.куб.м.

Згідно із п.п.2.1., 2.2. договору загальна вартість даного договору складає 431 000, 00 грн, в тому числі ПДВ 71 833,33 грн. Ціна газу з урахуванням вартості послуг замовлення (бронювання) потужності за 1000 кубічних метрів газу та без ПДВ: 10,410628, крім того ПДВ 20% - 2,082126 грн, разом 12, 492754 грн.

У пунктах 2.3. та 2.4. договору передбачено, що оплата за природній газ здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу, протягом 10-ти робочих днів. Місячна вартість газу визначається на підставі акту приймання-передачі на відповідний місяць.

Відповідно до п.1. ст.23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідно бюджетного призначення, та п.1 ст.48 Бюджетного кодексу України взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання. Датою оплати є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п.п.3.3., 3.5. договору).

Згідно із п.4.3. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У відповідності до підпунктів 4.3.1. та 4.3.2. договору для складання актів приймання-передачі природного газу, споживач до 05 числа місяця наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу складеного між споживачем та оператором ГРМ або оператором ГТС. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом 3 робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою акти приймання-передачі природного газу та направляє їх споживачу.

Споживач протягом двох днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (п.4.4. договору).

Згідно із п.4.5. договору в разі невиконання обов`язку, передбаченого п.4.3. даного договору, газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються оператором ГТС та/або даних інформаційної платформи до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку.

В разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня за кожен день прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів додатково штраф у розмірі 5% від вартості поставленого обсягу природного газу в місяці, за який виникла заборгованість (п.7.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання, разом з тим сторони домовились, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами до його укладення, тобто з 26.07.2021 і діє до 31.12.2021, а в частині невиконаних зобов`язань - до їх повного виконання (п.10.1. договору).

Додатковою угодою №11 сторони погодили внести зімни до пункту 2.6. договору та виклали його в наступній редакції: « 2.6. з ______2021 р. ціна за 1 куб. м природного газу становить 29,673041 грн, крім того ПДВ 5,934608 грн, всього з ПДВ 35,607649 грн.»

Згідно із п.3 додаткової угоди №11 вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору. Умови додаткової угоди застосовуються до відносин, які виникли між сторонами з 01.11.2021 відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України.

На виконання умов договору сторонами було підписано та скріплено печатками акт №КО381021637 приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на суму 353 850, 30 грн.

Відповідачем, у свою чергу частково сплачено вартість спожитого газу, а саме в загальній сумі 253 059,80 грн (+ 0, 03 грн сума передплати), несплаченими залишився газ у сумі 100 790, 50 грн.

08.02.2022 між відповідачем та позивачем підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2021 року по лютий 2022 року, відповідно до якого погоджено розмір наявної заборгованості в сумі 100 790, 50 грн.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором у частині повної та своєчасної оплати отриманого газу, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 100 790, 50 грн основного боргу, 11 137,35 грн пені, 5 039,53 грн штрафу, 1 855,65 грн 3% річних та 17 134,39 грн інфляційних втрат.

Договір укладений між позивачем та відповідачем є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення в його сторін прав та обов`язків: майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (акт приймання передачі природного газу) підтверджується факт передачі позивачем у власність відповідачу газу в листопаді 2021 року згідно договору на загальну суму 353 850,30 грн.

Відповідачем, у свою чергу, вказаний газ оплачено частково на загальну суму 253 059,80 грн. Залишився несплаченим газ на загальну суму 100 790,50 грн (358 850,30- 253 059,80).

Крім цього, матеріали справи містять акт звірки взаєморозрахунків від 08.02.2022, підписаний сторонами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, у пункті 2.3. договору сторонами погоджено, що оплата за природній газ здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу, протягом 10-ти робочих днів.

Враховуючи дату акту 30.11.2021 + 10 робочих днів, відповідач повинен був оплатити вартість газу до 14.12.2021 включно.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.

Суд розцінює часткові оплати та підписання відповідачем акту звіряння розрахунків, як визнання ним основного боргу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 100 790,50 грн грошових коштів за переданий на підставі договору природній газ. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її сплати не надано.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 100 790,50 грн є правомірною та обґрунтованою, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 5 039,53 грн штрафу та 11 137,35 грн пені, нарахованої за загальний період з 01.01.2022 по 12.08.2022.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 зазначеної вище статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

У пункті 7.2. договору сторонами погоджено, що в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня за кожен день прострочення, а за прострочення понад 20 календарних днів додатково штраф у розмірі 5% від вартості поставленого обсягу природного газу в місяці, за який виникла заборгованість.

Отже, приймаючи до уваги зазначене вище, оскільки відповідачем не виконано своїх зобов`язань з своєчасної оплати газу, що є підставою для покладення на останнього відповідальності у вигляді сплати пені та штрафу, що передбачені пунктом 7.2. договору.

Так, відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що при здійсненні розрахунку пені, яка заявлена в позовній заяві до стягнення, позивачем не враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо нарахування пені в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням викладеного вище, судом здійснено перерахунок пені, при цьому обмежуючись сумами та періодами визначеними позивачем, а саме:

Сума боргу грнПеріод нарахування0,5% облікової ставки НБУСума пені грн
100 790,5001.01.2022-20.01.20220, 045907,11
100 790,5021.01.2022-14.05.20220,055 745,06
Всього
Отже, стягненню з відповідача підлягає пеня в загальному розмірі 6 652,17 грн, а позов у цій частині частковому задоволенню.

Також здійснивши перевірку суми штрафу в розмірі 5 039,53 грн (5% від 100 790,50 грн), суд встановив, що вона є арифметично вірною, а відтак підлягає стягненню з відповідача.

Окрім цього, в зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 17 134,39 грн нараховані за загальний період з січня 2022 року по липень 2022 року та 1 855,65 грн 3% річних за період з 01.01.2022 по 12.08.2022.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за користування коштами.

Передбачені, викладеними вище нормами законодавства, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати товару, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та є арифметично вірним, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 855,65 грн підлягають задоволенню.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат суд встановив, що він є арифметично невірним, оскільки за розрахунком суду за загальний період з січня 2022 року по липень 2022 року розмір інфляційних втрат складає 18 376, 58 грн, що є більше за суму, заявлену до стягнення позивачем.

Тому вимога позивача, про стягнення інфляційних втрат є обґрунтованою, проте арифметично невірною та враховуючи положення ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд розглядає справу в межах заявлених вимог, задоволенню підлягає інфляція саме в розмірі заявленому позивачем - 17 134,39 грн.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 100 790, 50 грн основного боргу, 6 652,17 грн пені, 5 039,53 грн штрафу, 1 855,65 грн 3% річних та 17 134,39 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, 129, 232-234, 240, 250-252 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Української школи урядування (03061, місто Київ, вулиця Миколи Шепелєва, будинок 3, ідентифікаційний код 31115684) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» (08150, місто Київ, проспект Свободи, будинок 2Г, літ.А, ідентифікаційний код 39592941) 100 790 (сто тисяч сімсот дев`яносто) грн 50 коп. основного боргу, 6 652 (шість тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн 17 коп. пені, 5 039 (п`ять тисяч тридцять дев`ять) грн 53 коп. штрафу, 1 855 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 65 коп. 3% річних 17 134 (сімнадцять тисяч сто тридцять чотири) грн 39 коп. інфляційних втрат та 2 399 (дві тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн 15 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань