РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2022Справа № 910/9984/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112; ідентифікаційний код 20033533)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 20080515)

про стягнення 36 559, 55 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Уніка», Позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Еталон», Відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 36 559, 55 грн за полісом № АР/1759307.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» № 829001/4640/0109134 від 13.05.2021 (далі за текстом - Договір) здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 39 159, 55 грн за шкоду, спричинену внаслідок ДТП страхувальником Відповідача, у зв`язку з чим Позивач зазначає, що в силу положень статті 993, 1172 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) та статті 27 Закону України «Про страхування» він набув право вимоги до Відповідача (винної в ДТП особі) в межах здійсненої виплати, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

З огляду на відсутність у господарського суду міста Києва фінансування для здійснення поштових відправлень, ухвала суду від 03.10.2022 направлялася на офіційну електронну адресу Відповідача - та згідно доданої до справи роздруківки з електронної пошти 07.10.2022 отримана представником Відповідача.

Крім того, суд зазначає, що даний позов поданий через систему Електронний суд.

За приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали суду від 03.10.2022 запропоновано Відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву із врахуванням вимог статті 165 ГПК України, однак станом на дату ухвалення даного рішення в матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

13.05.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено Договір, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 1 Договору та Додатком № 1 до Договору закріплено список застрахованих транспортних засобів, пунктом 240 якого закріплено застрахований транспортний засіб - Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 .

Строк дії Договору згідно пункту 1.2.6. - з 14.05.2021 по 13.05.2022.

21.04.2022 в місті Ізмаїл (Одеська область) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно полісу № АР/1759307 ПрАТ «СК «Еталон» (ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000 грн, франшиза - 2 600 грн).

За наслідками зазначеної ДТП сторонами оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), копія якого наявна в матеріалах справи, з

п. 14 якого вбачається, що вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_2 .

Страхувальник повідомив Позивача про настання ДТП та 21.04.2022 звернувся до нього із заявою про виплату матеріального збитку, в якій ОСОБА_1 вказано необхідність виплати суми страхового відшкодування на вказані нею реквізити особистого рахунку.

Протоколом огляду транспортного засобу Позивача № 00509228 зафіксовано та здійснено опис пошкоджених частин автомобіля Mercedes-Benz GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно наданої до матеріалів справи ремонтної калькуляції № 00509228 від 27.04.2022 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 48 375, 86 грн.

Позивачем при вирахуванні суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті потерпілій особі та для належного визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля застосовано коефіцієнт фізичного зносу - 0, 21.

Матеріали справи не містять заперечень Відповідача щодо порядку нарахування Позивачем суми страхового відшкодування, в тому числі і щодо застосування коефіцієнта фізичного знову в зазначеному вище розмірі.

Позивачем на підставі страхового акту № 00509228 від 29.04.2022 та розрахунку здійснено виплату суми страхового відшкодування Страхувальнику в розмірі 39 159, 55 грн, що підтверджується наявним у справі платіжним дорученням № 022130 від 39 159, 55 грн.

Відтак, Позивач заявляючи даний позов просить суд стягнути з Відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування, враховуючи встановлений полісом № АР/1759307 ліміт відповідальності за шкоду майну та франшизу, така сума становить 36 559, 55 грн.

Крім викладеного, Позивач також просить суд здійснити розподіл судових витрат та відшкодувати за рахунок Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., на підтвердження факту понесення яких Позивачем до суду надано наступні докази (в копіях): договір № 1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020; додаток № 1 від 08.09.2022 до вказаного договору; ордер серії АА № 1233631 від 16.08.2022; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН № 1639 від 21.05.2019; акт надання послуг № 136 від 28.09.2022 на суму 7 000 грн; рахунок на оплату № 136 від 09.09.2022 на суму 7 000 грн; платіжне доручення № 3546 від 14.09.2022 на суму 7 000 грн.

Згідно Додатку № 1 від 08.09.2022 до договору № 1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020 клієнтом (Позивачем) доручено адвокату Білоконь І.В. надати адвокатські послуги по 11-ти страховим справам в частині стягнення суми виплачених страхових відшкодувань, під пунктом 8 якого міститься спір (страховий акт № 00510329), який наразі розглядається судом.

Крім того, вказаним додатком № 1 сторонами погоджено, що клієнт (Позивач) платить фіксовану суму гонорару адвоката у розмірі 7 000 грн за надання правової допомоги в суді першої інстанції, по кожній справі (згідно переліку).

Так, згідно Акту надання послуг № 136 від 28.09.2022 адвокатом надано, а клієнтом прийнято надані адвокатом послуги по страховій справі № 32405 (страховий акт 00509228) загальною вартістю 7 000 грн без зауважень та претензій.

Згідно платіжного доручення № 3546 від 14.09.2022 на суму 7 000 грн. Позивачем оплачені надані адвокатом послуги по даній справі.

Заперечень Відповідача щодо заявлених позовних вимог та судових витрат, а також доказів сплати заявлених до стягнення коштів матеріали справи не містять.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Відповідно до пункту 33.2 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

З наявного в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) вбачається, що останнє є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А (ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 ) та транспортний засіб В (Mercedes-Benz GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 ) зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги приписи чинного законодавства, суд приймає повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 21.04.2022 як належний доказ настання 21.04.2022 ДТП за участю вказаних вище транспортних засобів та яка сталася з вини водія ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_2, про що зазначено в п. 14 даного європротоколу.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у встановлених судом правовідносинах відбулася передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до Позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (Відповідача) за полісом № АР/1759307 в розмірі 36 559, 55 грн (враховуючи розмір франшизи - 2 600 грн) у зв`язку з тим, що Позивачем виплачено страхувальнику за Договором суму страхового відшкодування в розмірі 39 159, 55 грн., що відповідно встановлено судом вище.

Що стосується розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтею 129 ГПК України.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

З огляду на викладене вище, враховуючи надані Позивачем докази, відсутність заперечень Відповідача щодо розміру заявлених Позивачем витрат та на фіксований розмір останніх, а також реальність понесення таких витрат Позивачем, суд дійшов висновку відшкодувати заявлені Позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на виплату Позивачем суми страхового відшкодування та перехід до Позивача права вимоги в межах виплаченої суми, а також враховуючи відсутність заперечень Відповідача щодо заявлених вимог та доказів сплати заявлених до стягнення коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, м. Київ, 03057; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112; ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування - 36 559 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 55 грн., судовий збір - 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу - 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 05.12.2022

Суддя Антон ПУКАС