ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р. Справа№ 910/18310/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 03.11.2022:

від позивача:не з`явився

від відповідача: Колток О.М.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 (повний текст рішення підписано 13.06.2022.)

у справі № 910/18310/21 ( суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД"

до Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Мамонтова Костянтина Сергійовича

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест Лтд» (далі - ТОВ «Віва-Інвест Лтд»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - МЮ/відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2293/5 від 03.07.2020 в частині задоволення скарги Мамонтова Костянтина Сергійовича від 08.05.2020 та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2018 №42755947, №42755993, прийнятих державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області "Центр реєстрації" Мамонтовим Костянтином Сергійовичем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ прийнятий за результатами розгляду скарги особи, неуповноваженою на її подання. Крім того, невиготовлення державним реєстратором електронних копій документів, на підставі яких приймалися відповідні рішення, з розміщенням їх у Державному реєстрі прав, не є підставою для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест Лтд" відмовлено.

Судове рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного наказу №2293/5 від 03.07.2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21. Прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі № 910/18310/21. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21 та задовольнити позовну заяву ТОВ "Віва-Інвест ЛТД" у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що спірним Наказом Міністерства юстиції України №2293/5 від 03.07.2020, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2018 №№42755947, 42755993, фактично порушено права позивача на вільне володіння, розпорядження та користування належним йому на праві власності нерухомим майном, так як скасування вказаних рішень про державну реєстрацію прав становить підставу для подальшого скасування наступних відповідних рішень про державну реєстрацію прав, зокрема від 11.09.2018 №42932341, 42933314, прийнятих приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Марчук Тетяною Сергіївною.

Заяви, клопотання та письмові пояснення учасників апеляційного провадження

12.10.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

31.10.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначає, що станом на сьогоднішній день судами України розглядається ряд майнових спорів відносно майно, щодо якого Мінюстом був прийнятий оскаржений у справі наказ, зокрема у справах: №372/1617/19, №757/20283/19-ц, №372/3398/20, №910/14472/21, №757/31744/21-ц.

31.10.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи останнє тим, що уповноважений представник позивача у справі №910/18310/21 бере участь у судовому засіданні, що призначено Дніпровським районним судом міста Києва на 03.11.2022 на 11:15 у справі №755/12310/21 як представник відповідача у цивільній справи про стягнення заборгованості. Також до даного клопотання додано судову повістку про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД" у справі № 910/18310/21 передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою від 19.07.2022 по справі № 910/18310/21 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18310/21, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21 та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/22. Зупинено дію Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/22. Розгляд справи призначено на 22.09.2022.

22.09.2022 в судовому засіданні оголошено перерву на 13.10.2022

13.10.2022 судового засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. на лікарняному з 03.10.2022 по 14.10.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2022 розгляд справи № 910/18310/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД" призначено на 03.11.2022.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 03.11.2022 з`явився представник відповідача, який проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач та третя особа в судове засідання 03.11.2022 представників не направили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлялися належним чином, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від третьої особи заяв та клопотань - не надходило.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача та третьої особи не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, а тому суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні, у зв`язку із чим клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

З витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2018 вбачається, що:

- 29.08.2018 державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області Мамонтовим К. С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42755993, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Канадське підприємство «Рентал Естейт» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,366 га (реєстраційний номер 0);

- 29.08.2018 державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області Мамонтовим К. С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42755947, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Канадське підприємство «Рентал Естейт» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 00);

- 31.08.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42796502, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,366 га (реєстраційний номер 0);

- 31.08.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42796123, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 00);

- 11.09.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Марчук Т.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42933314, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест ЛТД» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,366 га (реєстраційний номер 0);

- 11.09.2018 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Марчук Т.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42932341, відповідно до якого здійснено державну реєстрацію прав приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест ЛТД» на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 (реєстраційний номер 00).

08.05.2020 Мамонтов К.С. звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, в якій просив:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755947 від 29.09.2018, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 га (реєстраційний номер 00), прийнятих державним реєстратором Мамонтовим К.С., Київська обласна філія, підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації»;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42755947 від 29.08.2018, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 0), прийнятих державним реєстратором Мамонтовим К.С., Київська обласна філія, підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації»;

- скасувати похідні рішення про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 га (реєстраційний номер 00), а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42932341 від 11.09.2018, приватний нотаріус Марчук Т.С., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ТзОВ «Віва-Інвест ЛТД»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42796123 від 31.08.2018, приватний нотаріус Гнідюк О.Б., Київський міський нотаріальний округ м. Київ, про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ОСОБА_2 ;

- скасувати похідні рішення про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 0), а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42933314 від 11.09.2018, приватний нотаріус Марчук Т.С., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ТзОВ «Віва-Інвест ЛТД»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42796502 від 31.08.2018, приватний нотаріус Гнідюк О.Б., Київський міський нотаріальний округ м. Київ, про державну реєстрацію права власності на об`єкт за ОСОБА_2 ;

- анулювати доступ державного реєстратора Мамонтова К.С., Київська обласна філія, підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» до Державного реєстру прав.

16.06.2020 відбулося засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) за результатами якого Колегія сформувала висновок, яким рекомендувала:

1. Скаргу Мамонтова К.С. від 08.05.2020 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Мамонтовим К.С.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Зокрема, Колегією встановлено, що на підставі оскаржуваних рішень, прийнятих державним реєстратором Мамонтовим К.С., здійснено державну реєстрацію переходу права власності щодо земельних ділянок, без виготовлення електронних копій документів, поданих заявником для проведення таких реєстраційних дій. Таким чином, оскаржувані рішення від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Мамонтовим К.С., є незаконними та підлягають скасуванню. Водночас Колегія встановила, що з відомостей з Державного реєстру прав та доданих до скарги документів неможливо встановити факту порушення прав скаржника в результаті прийняття оскаржуваних рішень від 31.08.2018 №№ 42796123, 42796502, прийнятих приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. та від 11.09.2018 №№ 42932341, 42933314, прийнятих приватним нотаріусом Марчук Т.С.

03.07.2020 на підставі висновку Колегії від 16.06.2020 Міністерство юстиції України видало наказ № 2293/5, яким скаргу Мамонтова К.С. від 08.05.2020 задовольнило частково та скасувало рішення від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Київської обласної філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Мамонтовим К.С., в іншій частині вимог відмовило.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2293/5 від 03.07.2020, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ прийнятий за результатами розгляду скарги неуповноваженою особою на подання такої скарги. Крім того, невиготовлення державним реєстратором електронних копій документів, на підставі яких ним приймалися відповідні рішення, з розміщенням їх у Державному реєстрі прав, не є підставою для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПКУкраїни.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених правових норм вбачається, що визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, є порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відтак, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами чинного законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2293/5 від 03.07.2020, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ прийнятий за наслідками розгляду скарги особою, неуповноваженою на подання такої скарги. Крім того, невиготовлення державним реєстратором електронних копій документів, на підставі яких ним приймалися відповідні рішення, з розміщенням їх у Державному реєстрі прав, не є підставою для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, обґрунтовуючи порушене право позивач зазначає, що оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України № 2293/5 від 03.07.2020 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2018 №№ 42755947, 42755993, прийняті державним реєстратором Мамонтовим К.С., що становлять собою підставу для внесення записів про державну реєстрацію прав, на підставі яких приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Марчук Т.С. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 11.09.2018 №№ 42932341, 42933314 щодо права власності на вказане майно за позивачем.

Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 09.11.2021 18:29:52 (день звернення позивача з цим позовом до суду - 10.11.2021) земельна ділянка кадастровий номер :03:043:0235, загальною площею 0,3166 га (реєстраційний номер 0) та земельна ділянка кадастровий номер :03:043:0185, загальною площею 0,1335 га (реєстраційний номер 00) належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Віва-Інвест ЛТД».

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем в оскаржуваному наказі прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги в частині скасування рішень від 31.08.2018 №№ 42796123, 42796502, прийнятих приватним нотаріусом Гнідюком О.Б. та від 11.09.2018 №№ 42932341, 42933314 та прийнятих приватним нотаріусом Марчук Т.С.

Твердження ж скаржника, що оскаржуваний у даній справі наказ вочевидь порушує права та законні інтереси позивача, оскільки порушує баланс рівності сторін у інших судових провадженнях з розгляду майнових спорів щодо витребування нерухомого майна у його добросовісного набувача - позивача у цій справи, надаючи процесуальним опонентам позивача вагомий та суттєвих доказ на підтвердження його правової позиції, верифікований органом державної влади - Мінюстом, колегією суддів оцінюється критично, оскільки, як встановлено колегією суддів вище, на момент звернення позивача з даним позовом, його титульне право власності на вищезазначені земельні ділянки ніким не порушено.

За вказаних обставин, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав та законних інтересів, на момент звернення з даним позовом, внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного наказу №2293/5 від 03.07.2020, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 дія оскаржуваного рішення була зупинена і за наслідками апеляційного розгляду справи, оскаржуване рішення залишено в силі, а тому його дія підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/18310/21.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Віва-Інвест ЛТД".

Матеріали справи №910/18310/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 29.11.2022.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков