ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2430/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Акціонерного Товариства "Дніпропетровський стрілочний завод", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово - транспортне підприємство", м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 5 990 406,00 грн.

Представники:

від позивача Демченко В.І.

від відповідача Савельєва Т.Д.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне Товариство "Дніпропетровський стрілочний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення заборгованості за договором поставки № 130/20 від 12.08.2020 у сумі 5 990 406,00 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 130/20 від 12.08.2020, в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує про те, що позивачем не долучено до матеріалів справи діючу специфікацію № 15, відповідно до пункту 8 якої, термін оплати через 30 календарних днів з моменту отримання товару, при умові надання рахунків, видаткових накладних та документу, який підтверджує якість товару (сертифікат, паспорт тощо).

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не надано відповідачу рахунок та документ, який підтверджує якість товару, безпосередньо після поставки товару, у зв`язку з чим, га думку останнього, здійснення оплати без зазначення терміну оплати за товар та без отримання вказаних документів є неможливим.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що позивачем порушено вимоги пункту 3.3 спірного договору, у зв`язку з чим у останнього відсутні підстави для здійснення оплати за отриманий товар, так як строк оплати фактично не настав, а тому право позивача на дату подання позову не порушено.

Також відповідач вказує про те, що у спірних накладних зазначена відповідальна особа за здійснення господарської операції від постачальника Ельдар Бабаєв, але при цьому позивачем не надано доказів належних правових підстав на вчинення господарської операції від імені юридичної особи саме вказаним представником.

Відповідач зазначає про те, що листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, у зв`язку з чим останній стверджує про те, що позивач був обізнаний про настання форс-мажорних обставин, оскільки факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є загальновідомим.

Посилаючись на розділ 8 спірного договору, відповідач вказує про те, що настання форс-мажорних обставин, звільняє сторону від відповідальності за невиконання зобов`язань в період існування таких обставин.

Крім того, з огляду на скрутне фінансове становище, відповідач не має можливості вчасно здійснювати свої грошові зобов`язання за договорами перед контрагентами.

З огляду на викладене, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначає про те, що останній, дійсно помилково вказав не останню редакцію специфікації № 15 від 06.01.2022 до договору № 130/20 від 12.08.2020.

На думку позивача, інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не мають під собою правових підстав, оскільки разом з передачею товару в силу вимог п. 3.3 договору позивачем були надані відповідачу супроводжувальні документи, передбачені договором видаткові накладні, рахунки та товарно-транспортні накладні.

Крім того, позивачем повторно на адресу відповідача листом № 16-734 від 14.09.2022 надсилалися спірні рахунки для оплати товару.

Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем товар прийнято без зауважень, акт відповідно до п. 4.3 договору, останнім не складався, що підтверджує наявність товарних паспортів які були в комплекті з товаром.

Щодо форс-мажорних обставин, позивач вказує про те, що відповідач в обумовлений договором термін не повідомив останнього про обставини непереборної сили, що перешкоджають виконанню умов спірного договору.

Посилаючись на статтю 617 ЦК України, позивач стверджує про те, що не є підставою для звільнення від відповідальності відсутність у боржника необхідних коштів.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує про те, що останній не погоджується з заявленими вимогами позивача, у зв`язку з тим, що позов не ґрунтується на доказах, які б підтверджували належне виконання позивачем своїх зобов`язань в частині надання відповідачу рахунків на оплату у відповідності до умов спірного договору.

Ухвалою суду від 22.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.09.2022, з подальшим його відкладенням до 12.10.2022 та оголошенням перерви до 19.10.2022.

Ухвалою суду від 19.10.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 21.11.2022 та відкладено підготовче засідання до 02.11.2022.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.11.2022, про що постановлено ухвалу від 02.11.2022.

22.11.2022 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

12.08.2020 між Акціонерним Товариством "Дніпропетровський стрілочний завод" (Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово - транспортне підприємство" (Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 130/20 (далі Договір).

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного Договору продукцію. Ціна, кількість, асортимент товару вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Умови цього Договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародного права щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору (п. 3.1 Договору).

Поставка товару здійснюється згідно умов та у терміни, які зазначені в специфікаціях до цього Договору (п. 3.2 Договору).

Згідно з пунктом 3.3 Договору в момент передачі товару Постачальник повинен надати Покупцеві належним чином оформлені наступні документи: рахунок-фактура в одному екземплярі; видаткову накладну в двох екземплярах; товарно-транспортну накладну в чотирьох екземплярах; документи, що підтверджують якість та кількість товару, засвідчену печаткою Постачальника.

Приймання товару за кількістю здійснюється в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності до Інструкції № П-6 від 15.06.1965 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості», затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР (п. 4.1 Договору).

Приймання продукції за якістю здійснюється в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності до Інструкції № П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості», затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору сторони визначили, що у разі виявлення відхилень від вимог цього Договору щодо кількості та (або) якості товару Покупець з урахуванням можливостей технічних засобів зв`язку повідомляє про це Постачальника, та викликає його повноважного представника.

При цьому Покупець складає за підписом представників сторін «Акт виявлених недоліків», із зазначенням асортименту та кількістю такого товару та скріплює його печаткою.

Умови оплати Покупець здійснює оплату вартості товару у відповідності з умовами, зазначеними у специфікації (п. 6.5 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 (п. 10.1 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 30.12.2021 до договору).

Між сторонами підписано Специфікацію № 15 від 06.01.2022 до Договору поставки № 130/20 від 12.08.2020, якою визначено найменування товару (якісні характеристики); одиниця виміру; кількість; ціна та загальна вартість, яка складає 665 040,00 грн. без ПДВ., ПДВ 20% - 998 401,00 грн., сума з ПДВ 5 990 406,00 грн.

Термін поставки: 45 календарних днів при умові отримання письмової заявки з моменту отримання 100% передоплати за замовлений товар (п. 4 специфікації).

Строк поставки: січень березень 2022 (пункт 6 специфікації).

Умови оплати: відтермінування платежу 30 календарних днів з дати поставки (п. 7 специфікації)

Пунктом 8 вказаної специфікації сторони визначили, що термін оплати через 30 календарних днів з моменту отримання товару, при умові надання рахунків, видаткових накладних та документу який підтверджує якість товару (сертифікат, паспорт тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного договору позивачем здійснено поставку товару на адресу відповідача на загальну суму 5 990 406,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи накладними та товарно-транспортними накладними (а.с. 11, 13-15, 17-19, 21-23, 25-26).

У визначений, пунктом 7 специфікації термін, відповідач розрахунок за отриманий товар не здійснив.

Таким чином, не сплата відповідачем грошових коштів за отриманий товар становить 5 990 406,00 грн., що й стало причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів погашення заборгованості з оплати товару на зазначену вище суму, відповідач, на момент розгляду спору не надав.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вимоги позивача, щодо стягнення суми основного боргу, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Господарський суд зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, господарським судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, з огляду на таке.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Згідно з пунктом 3.3 Договору в момент передачі товару Постачальник повинен надати Покупцеві належним чином оформлені наступні документи: рахунок-фактура в одному екземплярі; видаткову накладну в двох екземплярах; товарно-транспортну накладну в чотирьох екземплярах; документи, що підтверджують якість та кількість товару, засвідчену печаткою Постачальника.

У відзиві на позов, відповідач посилаючись на пункт 8 спірної специфікації вказує про те, що під час поставки товару позивачем не надано останньому рахунків на оплату, у зв`язку з чим строк оплати є таким, що не настав.

Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що останній звертався до позивача з вимогою надати документи, визначені пунктом 3.3 Договору та пунктом 8 специфікації, встановивши при цьому, розумний строк для їх передання, як і не надано доказів відмови останнього від прийняття товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором у повному обсязі.

Таким чином, відповідачем не доведено того, що під час приймання товару, останньому позивачем не передавалися рахунки-фактури на оплату спірного товру.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини господарським судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що відповідно до розділу 8 спірного Договору (форс-мажор) зазначено, що термін виконання зобов`язань за договором продовжується на час обставин непереборної сили.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан.

Листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану.

Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 8.3 договору належним підтвердженням настання форс-мажорних обставин і їх терміну дії є акт Торгово-промислової палати України.

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президент; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

- Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до частини 4 статті 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи N 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи N 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи N 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором.

За змістом листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року саме форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання зобов`язань у встановлений договором термін. Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання суду не надані.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка оплати товару відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі позивачу, є необґрунтованим.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово - транспортне підприємство" (50053, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 20, ) на користь Акціонерного Товариства "Дніпропетровський стрілочний завод" (49000, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 181, ) 5 990 406,00 грн. основного боргу, 89 856,09 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 25.11.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко