РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2022Справа № 910/7997/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілфорд"

до Державного підприємства "Сетам"

про стягнення 622 950,00 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вілфорд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Сетам" про стягнення суми гарантійного внеску у розмірі 622 950,00 грн

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 29.08.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022 ТОВ "Вілфорд" перерахувало на рахунок Державного підприємства "Сетам" гарантійний внесок у розмірі 622 950 грн за участь у торгах з реалізації лоту №507396 "Іпотека. Нежиле приміщення, зал урочистих подій, заг площею 1 022,9 кв.м. за адресою: Київська область, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4-В".

Позивач зазначає, що звертався до відповідача із листами про повернення суми гарантійного внеску у зв`язку із відмовою від подальшого укладення договору за результатами торгів, проте вказані листи залишені відповідачем без задоволення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог п. 1 Розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, не здійснив повернення гарантійного внеску, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про повернення гарантійного внеску.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що вимоги про повернення гарантійного внеску від позивача не надходили та підстави для повернення гарантійного внеску відсутні.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

17.02.2022 були проведені електронні торги по лоту №507396 (Іпотека. Нежиле приміщення, зал урочистих подій, заг площею 1 022,9 кв.м. за адресою: Київська область, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 4-В), переможцем яких визнано позивача та встановлено строк для сплати ціни лоту до 03.03.2022.

Відповідно до акту ДП "Сетам" від 28.02.2022 електронний аукціон було зупинено на технічній підставі (у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні) з 24.02.2022 до усунення підстав для зупинення електронного аукціону.

16.03.2022 на офіційному сайті ДТ "Сетам" (https://setam.gov.ua) було розміщено інформацію про повернення гарантійних внесків та зазначено про необхідність подання відповідної заяви про повернення гарантійного внеску.

Листом за вих. №02/05-22 від 02.05.2022 позивач звернувся до відповідача із листом, яким повідомив про бажання виконати свої зобов`язання по оплаті лоту та завершення оформлення угоди про придбання нежитлового приміщення. Окрім того, у вказаному листі позивач повідомив, що за поверненням гарантійного внеску підприємство не зверталося.

24.05.2022 було оформлено протокол №569431 проведення електронного аукціону, яким встановлено, що торги відбулися, та ТОВ "Вілфорд" має сплатити кошти за придбання лоту у строк до 07.06.2022.

Як зазначає позивач, листом за вих. №31/05-22 від 31.05.2022 позивач звернувся до відповідача із проханням продовжити строк оплати визначений вищезазначеним протоколом. Зазначений лист було направлено через систему електронного документообороту M.E. DOC.

Відповіді на зазначений лист матеріали справи не містять.

У подальшому, через систему M.E. DOC позивач направив відповідачу лист за вих. №03/06-22 від 03.06.2022. У вказаному листі позивач зазначив, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації та важкий фінансовий стан підприємства, який викликаний форс-мажорними обставинами, позивач повідомляє про відмову від подальшого придбання лоту та сплати коштів за придбане майно, та просить повернути гарантій платіж у розмірі 622 950,00 грн.

09.06.2022 сформовано протокол №572061 проведення електронного аукціону (торгів), у якому встановлено, що торги не відбулися у зв`язку із відмовою від сплати належної грошової суми.

Порядок реалізації арештованого майна регулюється, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.16 (далі - Порядок).

Реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів або торгів за фіксованою ціною (п. 2 Порядку).

Відповідно до п. 2 розділу XI Правил, підставою для зупинення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України "Про виконавче провадження"; зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду; відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Порядку гарантійний внесок - це грошова сума, що зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5%, виходячи зі стартової ціни лота, та є завдатком зі сплати винагороди організатору електронних торгів за надані ним послуги з реалізації майна.

Відповідно до п. 3 розділу VIII Правил, у разі якщо належна до сплати сума (у тому числі винагорода за організацію та проведення електронного аукціону) від переможця електронного аукціону не зарахована на рахунок одержувача у десятиденний строк або в інший строк, визначений абзацом одинадцятим пункту 1 розділу X цього Порядку, з дня проведення електронного аукціону, гарантійний внесок йому не повертається, а переможцем електронного аукціону визнається учасник, який запропонував ціну, що була перед ціною, запропонованою переможцем, що не сплатив належної грошової суми за придбане майно.

Згідно абзацом одинадцятим пункту 1 розділу X Порядку, переможець електронного аукціону протягом десяти банківських днів з дня розміщення в особистому кабінеті інформації про поновлення строку здійснення розрахунків за придбане на електронному аукціоні майно повинен здійснити розрахунки за придбане на електронному аукціоні майно. Здійснення переможцем електронного аукціону розрахунків за придбане майно, передбачене пунктом 1 розділу VII цього Порядку, проводиться протягом одного робочого дня.

У разі зупинення електронного аукціону (за винятком зупинення через наявність технічних підстав) після завершення електронного аукціону переможець має право відмовитись від сплати за придбане на електронному аукціоні майно. У такому випадку йому повертається гарантійний внесок. Інші учасники зупиненого електронного аукціону мають право на повернення гарантійного внеску за умови звернення до Організатора із письмовою заявою. (абз. 14 пункту 1 розділу X Порядку)

Як вбачається із матеріалів справи, переможець ТОВ "Вілфорд" відмовився від подальшого придбання лоту після закінчення аукціону, який було зупинено з технічних причин та у подальшому поновлено.

Оскільки позивачем, який був визнаний переможцем за результатами торгів, не було здійснено повного розрахунку за придбане майно, то в силу п. 3 розділу Х Порядку позивач позбавлений права на повернення внесеної суми.

Окрім того, належним чином оформленої заяви про повернення суми гарантійного внеску та доказів направлення її відповідачу до поновлення аукціону до матеріалів справи не додано.

Суд критично оцінює посилання відповідача на направлення заяви після складання протоколу про проведення електронного аукціону за допомогою систему електронного документообороту M.E. DOC з огляду на наступне.

M.E.Doc є програмним забезпеченням для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді.

Разом з тим, як правильно зазначив відповідач, позивач та відповідач не є контрагентами та між ними не укладалися первинні документи.

Щодо посилань відповідача на лист Торгово-промислової палати України за вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 по справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 вказано, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що відповідачем не додано до матеріалів справи доказів про вплив обставин непереборної сили на можливість позивача виконати зобов`язання щодо оплати лоту, а відтак суд відхиляє зазначені вище твердження позивача як безпідставні.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є не обґрунтованим та безпідставними, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілфорд" до Державного підприємства "Сетам" про стягнення 622 950,00 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна