ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Справа № 903/436/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Цвіркун О.О.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства "Захід Агро" на рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22.08.2022, ухвалені суддею Кравчук А.М. у м. Луцьк у справі № 903/436/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Терзі Альони Федорівни

до Приватного підприємства "Захід Агро"

про стягнення 515916, 12 грн.

ВСТАНОВИВ:

ФОП Терзі А.Ф. звернулась до Господарського суду Волинської області із позовом до ПП "Захід Агро" про стягнення 515916, 12 грн., з яких: 432502, 40 грн. основного боргу, 7568, 05 грн. 3% річних, 62168, 60 грн. інфляційних втрат, 9252, 05 грн. пені, 4425, 02 грн. 1% штрафу та судових витрат по справі.

Обґрунтовуючи позов, остання послалась на неналежне виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг згідно договору про користування майном від 26.10.2021 № 2610.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08.08.2022 у справі № 903/436/22 вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 523431, 32 грн., з яких 432502,40 грн. основного боргу, 9119, 30 грн. пені, 4425, 02 грн. штрафу, 62153, 85 грн. інфляційних втрат, 7495, 31 грн. 3% річних та 7735, 44 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні позову на суму 220, 24 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПП "Захід Агро" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати у задоволеній частині позовних вимог і постановити нове рішення, яким у задоволення позову ФОП Терзі А.Ф. відмовити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач послався на те, що в даному випадку судом першої інстанції не враховано, що штрафні санкції нараховані позивачем становлять 19,24% від суми боргу, що не відповідає співвідношенню розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків позивача. Суд в даному не випадку не вирішив питання їх зменшення.

Поряд з цим, додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 22.08.2022 заяву ФОП Терзі А.Ф. від 10.08.2022 про стягнення судових витрат у справі № 903/436/22 задоволено частково. Стягнуто з ПП "Захід Агро" на користь ФОП Терзі А.Ф. 37483, 99 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись також із додатковим рішенням суду першої інстанції від 22.08.2022, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22.08.2022 у справі № 903/436/22 та відмовити позивачу у стягненні 37483, 99 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування доводів даної апеляційної скарги відповідач вказав про те, що витрати в сумі 37483, 99 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить залишити без змін рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2022 у справі № 903/436/22, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що сторони по справі належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, явка представників обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що розгляд справи вже відкладався, судова колегія дійшла висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційних скарг.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваних рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського судів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (користувач) було укладено договір про користування майном № 2610, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати користувачу у строкове платне користування майно (техніку) разом із персоналом згідно акту прийому-передачі (п. 1.1). Майно надається для використання його контрагентом в своїй господарській діяльності і виключно за його призначенням (п. 1.3). Сума та порядок плати за користування майном визначається в додатках до договору. Якщо дата оплати являється не робочим днем, то платіж переноситься на наступний робочий день (п. п. 2.1, 3.1). Протягом визначеного сторонами строку при передачі майна в користування та його поверненні, постачальник передає користувачу на затвердження та підписання: два екземпляри підписаного уповноваженою особою та скріпленого печаткою постачальника акту приймання-передачі майна в користування (повернення з користування), що підтверджують факт передачі майна в користування/повернення з користування і початок/закінчення строку користування (п. 5.1). Користувач після отримання акту приймання-передачі майна в користування (акт повернення майна в користування), зобов`язаний підписати обидва примірники акту та один примірник повернути постачальнику протягом 2-х календарних днів (п. 5.2). У випадку обґрунтованої відмови користувачем від приймання майна, оформляється двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань (виправлень) та термінів їх виконання за рахунок постачальника (п. 5.3). Зворотна передача майна оформляється актом приймання-передачі, в якому вказується його стан на момент повернення (п. 5.5). Протягом визначеного сторонами строку постачальник передає користувачу на затвердження та підписання: два екземпляри підписаного уповноваженою особою та скріпленого печаткою постачальника акту приймання-передачі наданих послуг з передачі в користування майна, який повинен містити дані згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (п. 5.6). Користувач після отримання акту та/або звіту/документів, підтверджуючих виконання послуг, зобов`язаний підписати обидва примірники акту та один примірник повернути постачальнику або в разі наявності зауважень щодо обсягу та/або якості послуг, вартості та/або суми накладних (адміністративних) витрат, направити постачальнику в зазначений термін письмову мотивовану відмову користувача від підписання акту з зазначенням зауважень та підстав для відмови. У випадку обґрунтованої відмови користувача від підписання акту постачальник здійснює необхідні доопрацювання (виправлення) в акті та повторно направляє його користувачу для підписання (п. 5.7). У разі несвоєчасного здійснення користувачем своїх зобов`язань щодо оплати, він сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення виконання зобов`язань більше ніж на 10 днів, користувач сплачує штраф у розмірі 1% від загальної суми договору (п. 6.2). Строк користування встановлюється сторонами окремо щодо кожного предмету та вказується в актах приймання-передачі майна в користування (п. 7.1).

Відповідно до додатку № 1 від 26.10.2021 до договору № 2610 сторони визначили майно, яке передається в оренду - комбайн зернозбиральний Claas Lexion 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 ; комбайн зернозбиральний Claas Lexion 460, реєстраційний номер НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 . Цільове використання майна - збирання врожаю соняшника. Погоджена площа та територія використання орендованого майна - 600 га (+-10%) в Рожищенському районі Волинської області. Період використання майна - 31 день від 26.10.2021 (до 26.11.2021 включно). Орендна плата нараховується з розрахунку 776, 32 грн. без ПДВ за 1 га зібраного врожаю згідно п. 2. Кількість оброблених гектарів визначається за даними лічильника, який встановлений в орендованому майні. Орієнтовний розрахунок орендної плати - 465792 грн. без ПДВ. Остаточний розмір орендної плати визначається сторонами в акті наданих послуг, які підписуються сторонами на основі даних, отриманих згідно п. 6 додатку. Строки розрахунків - не пізніше 14 банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Судами встановлено, що 08.11.2021 сторонами підписано акт надання послуг по збиранню соняшника площею 570 га загальною вартістю 442502, 40 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 24.12.2021 на суму 442502, 40 грн., однак, остання залишена без відповіді та задоволення.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач частково виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг на суму 10000 грн. Вказаний факт підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку та платіжним дорученням від 15.02.2022.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 432502, 40 грн., яка відповідачем не оспорена, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про підставність її стягнення з відповідача в силу приписів ст. 526 ЦК України.

Поряд з цим, як зазначено вище, позивачем в суді першої інстанції було заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2982, 34 грн. 3% річних за період з 25.11.2021 по 14.02.2022 та 8451, 80 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по січень 2022 року.

Згідно п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судами встановлено, що акт наданих послуг підписаний сторонами 08.11.2021, строк для оплати - не пізніше 14 (банківських днів) після підписання сторонами акту виконаних робіт (п. 8 додатку), у зв`язку з чим заборгованість виникла 27.11.2021.

Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції вищевказаних заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість і законність їх задоволення в сумі 7495, 31 грн. 3% річних, з яких: - на суму 442502, 40 грн. за період з 27.11.2021 по 14.02.2022 - 2909, 60 грн.; - на суму 432502, 40 грн. за період з 15.02.2022 по 23.06.2022 - 4585, 71 грн. та 62153, 85 грн. інфляційних втрат, з яких: - на суму 442502, 40 грн. за період з грудня 2021 по січень 2022 - 8442, 06 грн. - на суму 432502, 40 грн. за період з лютого по травень 2022 року - 53711, 79 грн.

У свою чергу у задоволенні позовних вимог на суму 72,74 грн. 3% річних та 14,75 грн. інфляційних втрат місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив, у зв`язку з помилкою позивача у визначенні дати виникнення заборгованості.

Окрім того, позивачем у суді першої інстанції заявлялась вимога про стягнення з відповідача 9252, 05 грн. пені та 4425, 02 грн. штрафу.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення Господарського кодексу України також передбачають, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання він зобов`язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання (ст. 230).

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення користувачем своїх зобов`язань щодо оплати, він сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення виконання зобов`язань більше ніж на 10 днів, користувач сплачує штраф у розмірі 1% від загальної суми договору.

Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції вищевказаних заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість і законність їх задоволення в сумі 4425, 02 грн. штрафу та 9119, 30 грн. пені, з яких: - на суму 442502, 40 грн. за період з 27.11.2021 по 14.02.2022 - 3540, 02 грн.; - на суму 432502, 40 грн. за період з 15.02.2022 по 23.06.2022 - 5579, 28 грн.

У свою чергу у задоволенні позовної вимоги на суму 132,75 грн. пені місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив, у зв`язку з помилкою позивача у визначенні дати виникнення заборгованості.

Стосовно посилань скаржника на ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафних санкцій є саме правом, а не обов`язком суду, хоча суд зобов`язаний розглянути доводи боржника, яким він обґрунтовує необхідність зменшення судом розміру штрафних санкцій.

Відповідачем не надано жодних фактичних даних, які б свідчили про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій. Апеляційна скарга відповідача містить лише інформаційне посилання на нормативно-правові акти, без будь-якого обґрунтування.

Так, в силу ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Але, при цьому враховується: - ступінь виконання зобов`язання боржником; - майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; - не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стосовно ступеня виконання зобов`язання боржником, то з матеріалів справи вбачається, що 15.02.2022 року згідно виписки з розрахункового рахунку позивачки та платіжного доручення № 3110 від 15.02.2022 відповідач здійснив виплату у розмірі 10000 грн.

Дана виплата становить приблизно 2, 2 % від суми (442502, 40 грн.), яку відповідач повинен був виплатити, згідно договору № 26110 від 26.10.2021 року.

З наведеного слідує висновок, що відповідач уникав виконання своїх зобов`язань згідно договору № 26110 від 26.10.21, надіславши позивачу лише 10000 грн., які він охарактеризував як плату по згаданому договору.

Апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан не дозволяє здійснити всі виплати, які повинен б був отримати позивач.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2022 у справі № 903/436/22 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Щодо апеляційної скарги ПП "Захід Агро" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22.08.2022 у даній справі, колегія суддів зазначає слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2022 на адресу місцевого господарського суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої остання просила суд стягнути з відповідача 37500 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В силу приписів ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на зазначені приписи, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Матеріалами справи підтверджується, що 02.06.2022 між підприємцем Терзі А.Ф. (клієнт) та адвокатом Ковальчуком О.М. було укладено договір про надання правової допомоги № 13/4, з гідно п. 2.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у Господарському суді Волинської області з приводу стягнення з ПП "Захід Агро" на користь підприємця Терзі А.Ф. заборгованості за договором про користування майном № 2610 від 26.10.2021, а саме адвокат зобов`язується: - написати, підготувати та подати до Господарського суду Волинської області позовну заяву про стягнення з ПП "Захід Агро" на користь підприємця Терзі А.Ф. заборгованості за договором про користування майном № 2610 від 26.10.2021; - подавати заяви, клопотання, відповіді на відзиви, пояснення, заперечення та інші процесуальні документи у суді першої інстанції по даній справі; - брати участь у судових засіданнях у Господарському суді Волинської області. Пунктом 3 договору адвокатом та клієнтом погоджено гонорарні відносини. Дії, передбачені п. 2.1 договору та повне представництво (окрім представництва інтересів безпосередньо у судовому засіданні/участь адвоката у судових засіданнях у Господарському суді Волинської області по даній справі) інтересів клієнта у Господарському суді Волинської області з приводу стягнення з ПП "Захід Агро" на користь підприємця Терзі А.Ф. заборгованості за договором про надання послуг по збиранню зернових культур № 23-06-20 БП від 23.06.2020 складає 37500, що еквівалентно 1000 доларів США. Дані кошти сплачуються на день підписання даного договору за актом прийому-передачі грошових коштів (п. 3.1).

Актом прийому-передачі та прибутковим касовим ордером від 02.06.2022 підтверджується факт передачі клієнтом адвокату грошових коштів в сумі 37500 грн., що еквівалентно 1000 доларів США на виконання п. 3 договору про надання правової допомоги від 02.06.2022.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Поряд з цим, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Як вказано вище, в межах даної справи розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у розмірі 37500 грн., що еквівалентно 1000 доларів США.

Поряд з цим, будь-яких заперечень чи клопотання відповідача стосовно зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до місцевого господарського суду надходило, при тому, що, як вказано вище, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Відтак, встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги від 02.06.2022 вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту у межах даної справи у визначеному розмірі, виключає подальшу необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії, виконаної ним на захист інтересів свого клієнта в суді.

Разом з тим, рішенням Господарського суду від 08.08.2022 позов Терзі А.Ф. задоволено частково. Відтак, з огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем ані у суді першої, а ні у суді апеляційної інстанції не доведено не співмірність заявлених витрат, колегія суддів повністю погоджується з висновком місцевого господарського про законність та обґрунтованість стягнення з відповідача 37483, 99 грн. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 73, 74, ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційними скаргами, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятих ним судових рішень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання 25.11.2022 сторони явку повноважних представників не забезпечили, датою ухвалення постанови у даній справі є дата складення її повного тексту.

Судові витрати, понесені у зв`язку із поданням апеляційних скарг, на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного підприємства "Захід Агро" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 08.08.2022 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 22.08.2022 у справі № 903/436/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу № 903/436/22 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.