ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" листопада 2022 р. Справа № 924/695/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцький А.М., при секретарі судового засідання Адамчук І.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

про стягнення 15 941,85 грн. заборгованості

Представники сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 22.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

19.09.2022 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення 15 941,85 грн., з яких: 999,87 грн. заборгованість за кредитом, 2801,16 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8682,82 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 3485,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, заявлені з підстав неналежного виконання умов кредитного договору №б/н від 04.10.2011.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.09.2022, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 23.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.10.2022.

Окрім того, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 14.10.2022 та позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив до 19.10.2022.

04.10.2022 на адресу суду від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності.

Ухвалою суду від 18.10.2022 підготовче засідання у справі відкладено №924/695/22 на 01.11.2022.

01.11.2022 ухвалою суду підготовче засідання у справі перепризначено на 15.11.2022.

Судом у підготовчому засіданні 15.11.2022 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11:00 год. 22.11.2022. Ухвалою суду від 15.11.2022 повідомлено позивача про дату наступного засідання у справі.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 15 941,85 грн., з яких: 999,87 грн. заборгованість за кредитом, 2801,16 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3485,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та 8682,82 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.10.2011 року ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, якою він приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http//privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 04.10.2011 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Позивач вказує, що даний договір є договором укладеним в письмовій формі, відповідно до якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт. За користування кредитом позивач нарахував до стягнення з відповідача відсотки у вигляді щомісячної комісії, відсотки за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

04.10.2022 відповідачем подано до суду заяву про застосування позовної давності по кредиту, де останній зазначив, що починаючи з квітня 2014 року банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявив про це і саме з цього моменту починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто, зауважує відповідач, починаючи з квітня 2017 року по сьогоднішній день строк позовної давності щодо кредитного ліміту поточного рахунку №35570 від 04.10.2011 та стягнення неустойки за вказаним договором сплив. Відповідач просить суд застосувати позовну давність у справі за позовом ПАТ "Приватбанк" до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним лімітом поточного рахунку №35570 від 04.10.2011.

Представник позивача в судове засідання 22.11.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується надісланням ухвали суду 15.11.2022 на адресу електронної пошти останнього.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.11.2022 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/695/22 відсутні.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представника позивача за матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

04.10.2011 фізичною особою-підприємцем Невідловським Володимиром Станіславовичем підписано заяву про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 . Підписавши вказану заяву, відповідач погодився із Умовами і правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті http://privatbank.ua. Підписавши дану заяву, відповідач виразив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з даною заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 04.10.2011.

Відповідно до умов зазначеного договору, відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт-банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг").

Позивачем, до позовної заяви додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Згідно п. 3.18.1.6. Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановленні засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 4200,00 грн.

Відповідно до розділу 3.18.4 Умов, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунку відсотків:

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1 Умов).

- при необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п.3.18.4.1.2 Умов).

- у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.3 Умов).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. (п.3.18.4.9).

Пунктом 3.18.4.4 Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.(3.18.18).

Відповідно до п. 3.18.2.3.4 Умов - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого "Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до довідки від 19.08.2022 про розміри встановлених кредитних лімітів, виданої клієнту ОСОБА_1 , розмір ліміту складає: 04.10.2011 - 4200,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.10.2011, укладеного між АТ КБ „ПриватБанк" та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 16.08.2022 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 15 941,85 грн., яка складається 999,87 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 2801,16 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3458,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 8682,82 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до банківської виписки з 02.06.2014 по 10.12.2017 по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав 999,87 грн.

Відповідно до банківської виписки з 10.12.2017 по 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав 999,87 грн.

Відповідно до банківської виписки станом на 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 999,87 грн.

Відповідно до банківської виписки з 27.02.2014 по 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_5 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав 2804,46грн.

Відповідно до банківської виписки з 02.06.2014 по 10.12.2017 по рахунку № НОМЕР_6 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 2059,26 грн.

Відповідно до банківської виписки станом на 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_7 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 2801,16 грн.

Відповідно до банківської виписки з 02.04.2014 по 10.12.2017 по рахунку № НОМЕР_8 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 3433,00 грн.

Відповідно до банківської виписки з 10.12.2017 по 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_9 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 3458,00 грн.

Відповідно до банківської виписки станом на 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_10 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 3458,00 грн.

Відповідно до банківської виписки станом на 21.10.2020 по рахунку № НОМЕР_11 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 8682,82 грн.

Відповідно до банківської виписки з 14.02.2014 по 01.06.2014 по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вихідний залишок (актив) складав - 999,87 грн.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.12.2015 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Невідловського Володимира Станіславовича.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору №б/н від 04.10.2011 звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 15941,85 грн., з яких 999,87 грн. заборгованості за кредитом, 2801,16 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 8682,82 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 3458,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

В силу ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.

В силу ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2011 фізичною особою-підприємцем Невідловським Володимиром Станіславовичем підписано заяву про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 . Підписавши вказану заяву, відповідач погодився із Умовами і правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті http://privatbank.ua. Підписавши дану заяву, відповідач виразив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з даною заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 04.10.2011.

Позивачем було надано відповідачу кредитні кошти, внаслідок неповернення яких у відповідача виникла заборгованість в сумі 999,87 грн. Вказане підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 14.02.2014 по 01.06.2014.

Доказів повернення вказаних коштів матеріали справи не містять. Отже, позивачем обґрунтовано заявлено дану суму до стягнення.

Відповідно до довідки від 19.08.2022 про розміри встановлених кредитних лімітів, виданої клієнту ОСОБА_1 , розмір ліміту складає: 04.10.2011 - 4200,00 грн.

Наявні в матеріалах справи виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 02.06.2014 по 15.08.2022 свідчать про те, що відповідач використав кредитний ліміт допустивши виникнення заборгованості в сумі 999,87 грн., що була віднесена позивачем до простроченої заборгованості.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 2801,16 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 8682,82 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 3458,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, суд зазначає таке.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору комісії і проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як свідчать матеріали справи, у заяві відповідача про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 04.10.2011 процентна ставка не зазначена, як не зазначено розміру комісії за користування кредитом.

Крім того, у вказаній заяві, підписаною сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, комісії за користування кредитом і пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та правил користування банківськими послугами, розміщеними на сайті: www.pb.ua як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, про відкриття рахунку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо комісії за користування кредитом, щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та правил користування банківськими послугами, який міститься в матеріалах даної справи, не може беззаперечного свідчити про погодження останнього відповідачем, оскільки не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.10.2011 шляхом підписання заяви.

Окрім того, суд зазначає, що за відсутності в заяві домовленості сторін про сплату відсотків та комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту наданий банком Витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, окрім цього, на переконання суду, Умови, на які посилається позивач, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових Умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17.

Одночасно, за змістом ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладені висновки та обставини справи, господарський суд зазначає про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Оскільки, сторонами в договорі не було передбачено розміру заборгованості по процентам за користування кредитом, комісії та пені, а законом їх розмір для такого виду зобов`язань не передбачений, суд дійшов висновку у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2801,16 грн., 8682,82 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 3458,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, господарський суд виходить з наступного.

У ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.10.2011 укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 16.08.2022, за ОСОБА_1 з 14.02.2014 рахувалась поточна заборгованість, протягом тривалого часу жодних платежів не зроблено та 02.06.2014 сума залишку поточної заборгованості була переведена банком до простроченої заборгованості. Саме з цієї дати позивач почав нараховувати підвищену ставку процентів.

Отже, саме з 02.06.2014 позивач дізнався про порушення свого права одержати виданий відповідачу кредит, а відтак з 02.06.2014 почався перебіг позовної даності на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, та відповідно сплинув такий строк 02.06.2017. Позов про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту подано до суду позивачем 19.09.2022.

Таким чином, позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 999,87 грн.

Суд зауважує, що не заслуговує на увагу пп. 3.1.8.5.7 Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг", яким встановлено терміни позовної давності щодо вимоги, зокрема по стягненню кредиту тривалістю 5 років, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Між тим, як вище встановлено господарським судом долучені до матеріалів справи позивачем Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил та у зв`язку з відсутністю у заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг згоди відповідача та такі умови.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в розмірі 999,87 грн. у зв`язку з пропуском позовної давності.

Враховуючи, що в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та заборгованості по комісії за користування кредитом відмовлено з підстав їх необґрунтованості, суд в цій частині не застосовує позовну давність та наслідки її спливу, оскільки позовна давність застосовується лише за наявності порушення прав особи.

З-поміж іншого, судом враховується, що до юрисдикції господарських судів щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України у редакції з 15.12.2017 відносяться спори, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем.

Аналогічна правова позиція наведена в пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №338/180/17.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічна правова позиція наведена в пункті 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.

Як вже зазначалось, судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено позов до фізичної особи ОСОБА_1 , саме до Господарського суду Хмельницької області, оскільки відповідачем була припинена господарська діяльність, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Виходячи з вищенаведених обставин справи та законодавчих норм, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.11.2022.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. у 2 прим.

1 - для суду,

2 - відповідачу - вул. Копистинське шосе, буд. 6/2-а, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000.

направити на адресу електронної пошти:

представнику позивача -