номер провадження справи 22/11/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 Справа № 908/153/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/153/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (вул.Василя Стуса, буд. 8А, м. Запоріжжя, 69123)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504)

про стягнення 468 258,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

12.01.2022 до Господарського суду Запорізької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 2621183,84 грн заборгованості за договором поставки № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020, 181206,60 грн інфляційних збитків, 68542,63 грн 3% річних. Позов обґрунтований ст.ст. 222, 230, 232 ГК України, ст.ст. 526, 549, 625, 712 ЦК України, умовами договору поставки №482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 23.12.2020 від 16.12.2020.

За умовами договору №482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 23.12.2020 від 16.12.2020 позивачем була здійснена поставка товару на суму 2 621 183,84 грн, що підтверджується видатковою накладною № 80 від 24.12.2020. Позивач зареєстрував відповідну податкову накладну. Відповідач товар не оплатив, заборгованість склала 2621183,84 грн, що стало підставою для звернення до Господарського суду з вимогами про стягнення 2621183,84 грн заборгованості за договором поставки № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020, 181206,60 грн інфляційних збитків, 68542,63 грн 3% річних.

31.01.2022 надійшла заява (вих. б/н від 31.01.2022) про долучення до матеріалів справи доказів сплати відповідачем заборгованості в сумі 10 000,00 грн., копію доказів надсилання позивачем на адресу відповідача претензії вих. № 1/482 та копію претензії вих. № 1/482.

26.02.2022 представником позивача у системі «Електронний суд» сформовано заяву (вих. б/н від 26.02.2022) про зменшення/збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування посилається на те, що під час розгляду справи у суді відповідачем оплачена заборгованість за договором № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020 в розмірі 125 000,00 грн. З огляду на дані обставини просить суд стягнути з відповідача 2 496 183,84 грн. заборгованості за договором поставки № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020, 230 856, 33 грн. інфляційних збитків, 79 529,42 грн. 3% річних.

Також, 26.02.2022 представником позивача у системі «Електронний суд» сформовано відповідь (вих. б/н від 26.02.2022) на відзив на позовну заяву, в якій підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві.

28.02.2022 від позивача надійшла заява (вих. б/н від 28.02.2022) про повернення судового збору, яку мотивовано тим, що до закінчення підготовчого провадження позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, якою розмір позовних вимог було зменшено. У зв`язку з чим, просить повернути ТОВ «Торговий дім «Доноват» надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 965,46 грн.

26.08.2022 позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач повідомив суд, що під час розгляду справи в суді відповідачем оплачена сума основного боргу за договором № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020 в сумі 2 621 183,84 грн., на підтвердження надано копії платіжних доручень № 1358 від 18.01.2022 на суму 25 000,00 грн., №1284 від 13.01.2022 на суму 100 000,00 грн., № 3489 від 15.02.2022 на суму 8 000,00 грн. , № 22321 від 21.12.2022 на суму 10 000,00 грн., № 5668 від 22.03.2022 на суму 1 357 621,42 грн., № 5602 від 17.03.2022 на суму 380 954,58 грн., № 5682 від 22.03.2022 на суму 749 607,84 грн., у зв`язку з чим просить суд закрити провадження в частині сплачених позовних вимог основного боргу в розмірі 2 621 183,84 грн. та розглянути позовні вимоги про стягнення з відповідача 468 258,90 грн., які складаються з втрат від інфляції в розмірі 384 427,04 грн. та суму 3% річних в розмірі 83 831,86 грн.

26.08.2022 позивачем подано заяву про повернення надмірно сплаченої суми судового збору в розмірі 36 040,12 грн.

19.10.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач позов не визнав, просив закрити провадження у справі в частині стягнення 135000,00грн у зв`язку з відсутністю предмету спору, в решті позовних вимог відмовити. У відзиві, що надійшов до суду 18.02.2022 (вих. № 28-23/4034 від 16.02.2022) відповідач визнав укладення між сторонами договору № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020 та поставку товару за видатковою накладною № 80 від 24.12.2020. При здійсненні поставки продукція не супроводжувалась податковою накладною (в електронному вигляді), що свідчить про невиконання позивачем п. 4.4 договору. Пунктом 3.3 договору передбачено, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН). Оскільки позивачем на електронну адресу ВП ЗАЕС податкова накладна не направлялася, отже зобов`язання з оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ у відповідача не виникло та, відповідно, не є простроченим. Позивачем неправильно визначено строки виконання зобов`язання з оплати продукції, встановлені договором, та при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат здійснено нарахування на суму вартості продукції з урахуванням ПДВ, вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є безпідставною.

15.02.2022 на адресу суду надійшло клопотання (вих. № 28-23/3458 від 10.02.2022) Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про участь представника відповідача у судовому засіданні 22.02.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

11.04.2022 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява (вих. № 28-23/5952 від 08.04.2022) про залучення доказів до справи. Повідомив, що після відкриття провадження у справі № 908/153/22 та проведення підготовчого судового засідання, а саме: у період з 15.02.2022 по 22.03.2022 (обидві дати включно) Державне підприємство «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» сплатило на користь Товариства з відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» частину вартості поставленого товару у сумі 2 496 183,84 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3489 від 15.02.2022, № 5602 від 17.03.2022, № 5668, 5682 від 22.03.2022 (докази сплати частини основного боргу у сумі 135 000,00 грн. направлялися на адресу суду за № 28-23/4034 від 16.02.2022). Основний борг у сумі 2 631 183,84 грн. сплачено у повному обсязі. Відповідач вважає, що в частині стягнення заборгованості у сумі 2 631 183,84 грн. провадження у справі підлягає закриттю.

Правова позиція в частині стягнення з ВП ЗАЕС витрат на професійну правничу допомогу, наведена у відзиві на позовну заяву. Детального опису робіт (надання послуг) до теперішнього часу представником ТОВ «ТД «ДОНОВАТ» не надано. Вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню. Інші правові підстави для відмови в задоволенні вимог ТОВ «Торговий дім «ДОНОВАТ», у тому числі й в частині стягнення з ВП ЗАЕС інфляційних витрат, 3 % річних та витрат на професійну правничу допомогу, наведено у відзиві на позовну заяву (№ 28-23/4034 від 16.02.2022).

Відповідач просив суд прийняти заяву про залучення доказів у справі до розгляду; закрити провадження у справі в частині стягнення 2 6312 183,84 грн.; відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі; судові витрати у справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ».

12.09.2022 представником відповідача надіслані заперечення (вих. № 28-23/12087 від 12.09.2022) на заяву про зменшення розміру позовних вимог, які містять в собі в тому числі заяву про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження процесуальних строків. Вважає, що позивачем невірно визначений період нарахування 3% річних, день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання. А також. вказує, що визначаючи період нарахування 3 % річних зазначив дні фактичної оплати заборгованості.

18.11.2022 від відповідач надійшло клопотання, в якому просить суд визнати причини неявки відповідача в судове засідання поважними та відкласти розгляд справи до припинення воєнного стану в Україні та окупації міста Енергодар.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/153/22 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з підстав викладених в ухвалі суду від 17.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.01.2022 суддею ЯрешкоО.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/153/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.02.2022, явку уповноважених представників учасників справи визнано обов`язковою. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.02.2022 у справі №908/153/22 підготовче засідання відкладено на 22.03.2022.

Ухвалою від 22.03.2022 враховуючи введення у країні військового стану, а також те, що сторони позбавлені можливості прибути у засідання суду для захисту своїх прав та інтересів, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, дотримуючись основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, підготовче засідання у справі № 908/153/22 було перенесено без визначення дати наступного засідання, про що повідомлено сторін.

Ухвалою суду від 05.07.2022 підготовче засідання призначено на 30.08.2022.

Ухвалою від 30.08.2022 судом продовжено строк підготовчого провадження справи № 908/153/22 відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Підготовче засідання відкладено на 21.09.2022.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог була прийнята судом. Спір розглядається у сумі 468 258,90 грн, яка складається з втрат від інфляції в розмірі 384 427,04 грн та суму 3% річних в розмірі 83 831,86 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2022 закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.10.2022. В задоволенні заяви та клопотання представника Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про продовження строків підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання до закінчення воєнного стану судом відмовлено.

Ухвалою від 18.10.2022 судове засідання, призначене на 20.10.2022 було перенесено без визначення дати наступного засідання.

Ухвалою від 01.11.2022 судове засідання призначено на 22.11.2022.

Клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача судом задоволено.

Заяву представника Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про відкладення підготовчого засідання до закінчення воєнного стану суд залишив без задоволення. Звертає увагу представника, що окупація відокремленого підрозділу не є підставою для ухилення юридичної особи - сторони по справі від своїх процесуальних обов`язків. Сторона має діяти добросовісно. Відкладене правосуддя - це по суті відсутність правосуддя.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи неявку представників сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні 22.11.2022 судом справу розглянуто по суті, підписано вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом та докази що їх підтверджують

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки товару № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію згідно з наведеною у зазначеному пункті договору специфікацією на загальну суму 2631183,84 грн. з ПДВ.

Умовами п. 1.2 договору сторони визначили, що строк поставки товару: грудень2020.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість договору становить 2192653,20 грн., крім того ПДВ - 438530,64 грн., разом - 2631183,84 грн.

Згідно з п. 3.2, розрахунок за поставлену продукцію здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (пункт 3.3).

За пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору, поставка продукції відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах Р - м. Енергодар. Поставка продукції відбувається в строки згідно з п. 1.2. Продукція, що поставляється, повинна супроводжуватись, зокрема, наступними документами: а) видаткова накладна - у 3 прим., б) рахунок-фактура; в) паспорт або інший документ щодо якості товару, виданий підприємством - виробником, а також етикетка (ярлик) на кожне найменування товару (для товару за поз. 2-3 п. 1.1 договору).

Згідно з п. 4.4, постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Згідно з п. 12.1, договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року з моменту укладання.

Із матеріалів даної справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору постачальник поставив, а покупець прийняв продукцію на загальну суму 2631183,84 грн. на підставі видаткової накладної: № 80 від 24.12.2020 на суму 2631183,84 грн (позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 18 від 24.12.2020, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної (реєстрація 14.01.2021).

Позивач надіслав відповідачу претензію від 13.12.2021 вих. б/н щодо погашення, заборгованості у сумі 2 875 971, 38 грн, яка на день пред`явлення претензії складалася з 2631183,84 грн суми основного боргу, 181206,60 грн суми індексу інфляції, 63580,94 суми 3% річних.

У період з 21.12.2021 по 22.03.2022 (обидві дати включно) Державне підприємство «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» сплатило на користь Товариства з відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» вартість поставленого товару у сумі 2 631 183,84 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- платіжне доручення № 22321 від 21.12.2021 на суму 10000,00грн;

- платіжне доручення № 1284 від 13.01.2022 на суму 100 000,00грн;

- платіжне доручення № 1358 від 18.01.2022 на суму 25000,00грн;

- платіжне доручення № 3489 від 15.02.2022 на суму 8000,00грн;

- платіжне доручення № 5602 від 17.03.2022 на суму 380954,58грн;

- платіжне доручення № 5668 від 22.03.2022 на суму 1357621,42грн;

- платіжне доручення № 5682 від 22.03.2022 на суму 749607,84грн;

На день розгляду спору по суті, основний борг у сумі 2 631 183,84 грн сплачено у повному обсязі, що підтверджено позивачем в заяві про зменшення розміру позовних вимог. Спір розглядається в сумі 468 258,90грн, що складається з 83831,86 грн суми 3% річних та 384427,04грн суми індексу інфляції.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки продукції.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини укладення договору № 482(1)20УК/53-121-01-20-10010 від 16.12.2020 та поставку продукції за вказаною вище видатковою накладною на загальну суму 2631183,84грн відповідач визнав у відзиві.

Доказів розірвання договору або визнання його недійсним сторонами у справі не надано.

Заперечення відповідача щодо відсутності обов`язку оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ у зв`язку з не направленням позивачем податкової накладної на електронну адресу ВП ЗАЕС суд відхиляє, виходячи з такого.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Судом встановлено факт реєстрації позивачем податкової накладної по поставці продукції за договором в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказану обставину відповідач не заперечив та не спростував.

Зазначення у п. 3.3 договору, що оплата покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати продукції в частині суми ПДВ.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, у разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманої продукції з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 45-ти календарних днів з моменту поставки продукції.

Як визначено у п. 201.10 ст. 201 ПК України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Таким чином, відповідач, як покупець, не був позбавлений можливості направити запит до Єдиного реєстру податкових накладних з метою отримання виписаних позивачем податкових накладних.

Відповідно до п. 7.7 договору, лише у випадку відсутності реєстрації в ЄРПН постачальником електронної податкової накладної у встановлений ПК України строк, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору, передбачену п.п. 3.1 цього договору на суму ПДВ.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Продукція у повному обсязі (на суму 2631183,84 грн.) була поставлена відповідачу, що не заперечувалося та не спростовано останнім.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що сума заборгованості була погашена відповідачем з порушенням строків визначених умовами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% річних та визнає його неправильним. Так, позивачем при нарахуванні 3% річних були враховані дні фактичної оплати суми заборгованості відповідачем, що суперечить нормам діючого законодавства.

Згідно перерахунку суду, загальна сума 3% річних у межах заявленого позивачем періоду склала 82665,55 грн., яка стягується з відповідача на користь позивача.

У стягненні 1166,31 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку необґрунтованістю позову у цій частині.

Складений позивачем розрахунок інфляційних втрат судом також перевірено та встановлено, що розрахунок проведено неправильно.

Згідно зі сталою практикою, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Відтак, з відповідача на користь позивача судом стягується 342824,60 грн. інфляційних втрат.

У стягненні 41602,44 суми індексу інфляції слід відмовити за необґрунтованістю.

Таким чином, позов у цілому судом задовольняється частково.

6. Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи те, що судом прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, а також часткове задоволення позову, судові витрати підлягають розподілу виходячи з наступного:

- 36040,12 грн підлягає поверненню на користь позивача з державного бюджету, враховуючи ставки, визначені в ст. 4 Закону України «Про судовий збір»;

- 6382,35 грн підлягають відшкодуванню відповідачем;

- 641,53грн покладаються на позивача.

Позивач згідно з позовною заявою просив стягнути з відповідача на його користь 20000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно пункту 9 частини 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З дотриманням вказаних приписів законодавства, позивачем у позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач поніс витрати у сумі 43064,00 грн. на сплату судового збору та 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

На підтвердження стягнення суми 20000,00 грн. правових витрат позивачем подано копію договору про надання правової допомоги № 61 від 14.12.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Хілько" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (клієнт), предметом якого (пункти 1.1, 1.2) є надання виконавцем правової допомоги на підставі доручень клієнта. Згідно п. 2.1 договору,

Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування; складання проектів необхідних документів; представництво інтересів Клієнта в суді та охоронних органах, на усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування.

За умовами п. 4.1 договору, орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт.

Відповідно до попереднього опису робіт ( надання послуг) та здійснення витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі визначений обсяг послуг, які повинні бути надані адвокатом, а саме: збір та ознайомлення з доказами у справі - 1500,00грн, підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом - 1500,00грн, підготовка претензії - 2000,00грн, підготовка позовної заяви з додатками 6000,00грн, відповідь на відзив - 3000,00грн, участь у підготовчому засіданні - 3000,00грн, участь у судовому засіданні - 3000,00грн.

30.12.2021 Адвокатським об`єднанням "Хілько" був виставлений рахунок - фактура № 6101 на загальну суму 20000,00грн.

Сума 20000,00 грн. була оплачена позивачем на рахунок Адвокатського об`єднання "Хілько" згідно платіжного доручення № 444 від 05.01.2022.

До матеріалів справи також долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 002415 від 22.10.2019.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечив, вважає їх необґрунтованими та неспівмірними з заявленим предметом спору.

Заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача, участь у підготовчих засіданнях, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи, але присуджуються до стягнення частково в сумі 17000,00грн. за виключенням 3000,00грн, що вказані адвокатом за участь у судому засідання, оскільки при розгляді спору по суті адвокат ХількоА.В. участі не приймала.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача стягується 17000,00 грн витрат професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул.Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (вул. Василя Стуса, буд. 8А, м. Запоріжжя, 69123, ) 82665 (вісімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн 55 коп. суму 3% річних, 342824 (триста сорок дві тиячі вісімсот двадцять чотири) грн 60коп. суму інфляційних витрат, 6382 (шість тисяч триста вісімдесят дві) грн 35 коп. судового збору, 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині відмовити.

Постановити ухвалу про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (вул.Василя Стуса, буд. 8А, м. Запоріжжя, 69123) з Державного бюджету суму судового збору в розмірі 36040 (тридцять шість тисяч сорок) грн 12 коп.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 01.12.2022.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко