РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2022Справа № 910/3800/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

про стягнення 31 704 893,57 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з: Лисенко А.І.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/3800/22 за позовом ПрАТ "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" про стягнення 31 704 893,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором зберігання № 554-18 від 30.04.2018 в частині повернення майна, переданого позивачем на зберігання, що є предметом договору, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 31 704 893,57 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2022 відкрито провадження у справі №910/3800/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.07.2022.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем всупереч п. 7.9. договору зберігання № 554-18 від 30.04.2018 не було направлено відповідачу жодної претензії або іншого документу, який би відображав вартість майна, зазначену в позовній заяві, а також перелік використаного майна, що підлягає компенсації після використання такого майна.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Відповідач подав до суду докази та додаткові пояснення по справі на підтвердження своїх доводів та заперечень проти заявлених позовних вимог.

05.07.2022, 02.08.2022, 10.08.2022, 23.08.2022, 30.09.2022 позивач збільшив розмір позовних вимог до 31 704 893,57 грн.

04.10.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 01.11.2022 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Поклажодавець) та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (Зберігач) укладено Договір зберігання № 554-18, за умовами якого Зберігач зобов`язується зберігати Майно згідно з переліком, зазначеним у Додатках 1-4 (в подальшому обсяг майна збільшено іншими додатками: Додаток 6, Додаткова угода від 03.05.2018; Додаток 7, Додаткова угода від 01.08.2018) до цього Договору, на підставі Актів приймання-передавання і повернути його Поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до п.1.2. Договору, підписанням договору Поклажодавець підтверджує свою згоду на надання Зберігачу права користування Майном за його функціональним призначенням. Вказане право виникає у Зберігача з моменту підписання Договору та Акту і не потребує додаткового підтвердження з боку Поклажодавця. Зберігач має право використовувати Майно, змішувати, замінювати Майно на майно такого ж роду та якості, передавати третім особам. Згоду на виконання цих права Поклажодавець надає шляхом укладання Договору.

08.12.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (Поклажодавець 1), КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО (Зберігач) та ПрАТ «НВК «Гірничі Машини» (Поклажодавець 2) укладено Додаткову угоду № 9 до Договору зберігання, за умовами якої встановлено, що Договір зберігання від 30.04.2018 № 554-18 із усіма змінами та доповненнями зберігає чинність для Сторін з урахуванням умов визначених цією Додатковою угодою.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди від 08.12.2018, права та обов`язки Зберігача за Договором зберігання залишаються незмінними, окрім заміни сторони Поклажодавця-1 на Поклажодавця-2 в частині прав та обов`язків передбачених Договором зберігання щодо Майна, визначеного у пункті 4 цієї Додаткової угоди, в тому числі, що виникли до моменту укладення цієї Додаткової угоди.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди від 08.12.2018 сторони підтвердили, що з 07.12.2018 права та обов`язки ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» за Договором зберігання набуло ПрАТ «НВК «Гірничі Машини» в частині Майна, що передане на зберігання відповідно до Актів приймання-передачі на зберігання від 01.12.2018 № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Зберігачем.

Відповідно до п. 1.4. Договору зберігання (в редакції Додаткової угоди № 14 від 25.04.2019) термін зберігання згідно цього Договору становить до 17.06.2019.

Відповідно до п. 3.4. Договору зберігання повернення майна зі зберігання оформлюється підписанням обома Сторонами відповідного Акту приймання-передачі (зняття із зберігання), який підписується Сторонами відразу після закінчення передачі тієї кількості майна, про яку було заявлено Поклажодавцем у його письмовому повідомленні про повернення Майна.

Відповідно до п. 3.5. Договору зберігання Зберігач зобов`язаний повернути Майно Поклажодавцю, а Поклажодавець має здійснити всі необхідні фактичні дії щодо отримання Майна, протягом 5 робочих днів після отримання письмового повідомлення від Поклажодавця з вимогою про повернення Майна.

Відповідно п. 3.9. Договору зберігання (у редакції Додаткової угоди № 2 від 01.08.2018) у разі не повернення Майна у строки визначені пунктом 3.4. Договору з вини Зберігача, Поклажодавець має право вимагати компенсації збитків у розмірі вартості неповернутого майна, що визначається виходячи з цін, зазначених у Додатках 1, 2, 3, 4, 6, 7 до цього Договору та Актах приймання-передавання на зберігання.

Позивач стверджує, що в порушення приписів п. 3.5. Договору зберігання № 554-18 від 30.04.2018 Відповідач не повернув майно, що є предметом договору.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2021-2022 року на адресу позивача від відповідача надходили супровідні листи зі звітами про найменування та кількість використаного майна: № 28АУ/02/2/835 від 26.02.2021 на суму 13 928 602,92 грн; № 28АУ/04/2у/2/1/2227 від 01.06.2021 на суму 914 784,92 грн; № 28АУ/04/2у/2/1/2660 від 02.07.2021 на суму 1 342 534,06 грн, № 28АУ/04/2у/2/1/3110 від 02.08.2021 на суму 1 315 714,76 грн., № 28АУ/04/2у/2/1/3559 від 31.08.2021 на суму 1 164 512,98 грн., № 28АУ/04/2у/2/1/4062 від 01.10.2021 на суму 514 780,03 грн., № 28АУ/04/2у/2/1/4606 від 03.11.2021 на суму 463 799,26 грн., № 28АУ/04/2у/2/1/5166 від 03.12.2021 на суму 3 452 017,44 грн., №28АУ/04/2у/2/1/155 від 11.01.2022 на суму 1 760 789,56 грн., № 28АУ/04/2у/2/1/1648 від 22.06.2022 на суму 364 081,81 грн, №28АУ/04/2у/2/1/1646 від 22.06.2022 на суму 419 385,48 грн, № 28АУ/04/2у/2/1/1647 від 22.06.2022 на суму 278 574,95 грн, № 28АУ/04/2у/2/1/1649 від 22.06.2022 на суму 2 303 060,66 грн, № 28АУ/04/2у/2/1/2040 від 19.07.2022 на суму 170 515,78 грн, №28АУ/04/2у/2/1/503 від 01.02.2022 на суму 516 183,96 грн, №28АУ/04/2у/2/1/2365 від 12.08.2022 на суму 395 533,37 грн, №28АУ/04/2у/2/1/2831 від 19.09.2022 на суму 2 400 021,07 грн, всього на суму 31 704 893,57 грн.

Відповідно до п. 3.9. Договору зберігання № 554-18 від 30.04.2018 у разі не повернення Майна у строки визначені п. 3.4 з вини Зберігача, Поклажодавець має право вимагати компенсації збитків у розмірі вартості неповернутого Майна, що визначається виходячи з цін, зазначених у Додатках 1-4 до договору та Актах приймання-передавання на зберігання.

З огляду на те, що відповідач використав частину майна та не оплатив його вартість, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 951 ЦК України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Відповідно до п. 3.9. Договору зберігання (у редакції Додаткової угоди № 2 від 01.08.2018) у разі не повернення Майна у строки визначені пунктом 3.4. Договору з вини Зберігача, Поклажодавець має право вимагати компенсації збитків у розмірі вартості неповернутого майна, що визначається виходячи з цін, зазначених у Додатках 1, 2, 3, 4, 6, 7 до цього Договору та Актах приймання-передавання на зберігання.

Відповідно до п. 4.3. Договору збитки, завдані Поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням Майна, відшкодовуються Зберігачем: у разі втрати (нестачі) Майна - у розмірі його вартості згідно Акту або шляхом заміни його на майно такого самого роду та такої самої якості; у разі пошкодження Майна - у розмірі суми, на яку знизилася його вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою повернути майно у зв`язку із закінченням строку дії відповідного договору листами від 04.07.2019 та 06.09.2019.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що листом від 03.06.2021 № 28АУ/02/2/2275 відповідач повідомив позивача про готовність повернути майно та запропонував вжити необхідні заходи для його отримання; позивачем не направлялося жодного письмового повідомлення про повернення Майна з визначенням чіткого переліку майна, що свідчить про відсутність вини з боку відповідача; позивачем не дотримано процедури досудового врегулювання спору, передбаченої п. 7.9. Договору.

Посилання відповідача на те, що позивачем не дотримано досудового порядку вирішення спору є необґрунтованим, оскільки кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Не погодившись із запереченнями відповідача, позивач зазначив, що 23.03.2021 направив відповідачу вимогу про відшкодування збитків; повідомив суд що не отримував лист від 03.06.2021 №28АУ/02/2/2275.

Відповідач стверджує, що оскільки майно, що є предметом спору за своїм призначенням є частково унікальним та не може бути використано для інших технологічних цілей, позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу № 993/ДПЗ-19 від 04.03.2019 майна.

Крім того, узгодженими діями сторін, шляхом укладення договору купівлі-продажу № 993/ДПЗ-19 від 04.03.2019 щодо спірного майна, яке раніше було передано відповідачу за договором зберігання № 554-18 від 30.04.2018, сторони фактично змінили правову природу переданого на зберігання майна, а тому відповідач вказує, що позивач втратив статус поклажодавця, а відповідач - зберігача, оскільки укладенням договору купівлі-продажу № 993/ДПЗ-19 від 04.03.2019 сторони фактично припинили правовідносини за договором зберігання № 554-18 від 30.04.2018.

Суд відхиляє доводи відповідача з огляду на наступне.

Судом встановлено, що акти про повернення майна зі зберігання не були підписані. Строк дії договору купівлі-продажу №933/ДПЗ- 19 від 04.03.2019 закінчився 31.12.2021, майно за ним не передавалося у зв`язку з відсутністю фінансування з боку місцевого бюджету.

Відповідно п. 1.3 договору купівлі-продажу передбачено, що покупець набуває право власності на майно з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі майна у власність покупця.

Відповідно до п. 3.3 договору купівлі-продажу передача майна у власність покупця здійснюється частинами, шляхом підписання актів приймання-передачі майна, в обсязі, що залежить від фінансування видатків та потреб покупця та може відрізнятися від переліку майна, окрім транспортних засобів та машин, які будуть передані покупцем відповідно до п. 4.3.2. та 4.3.3.

Відповідно до п. 3.4 договору купівлі-продажу фактичною датою передачі майна вважається дата підписання обома сторонами актів приймання-передачі майна у власність покупця.

Таким чином, твердження відповідача про те, що майно вже передано за договором купівлі-продажу спростовується умовами договору, котрий передбачає підписання актів приймання-передачі після фінансування відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що після укладання договору купівлі-продажу №933/ДПЗ-19 від 04.03.2019, сторони уклали додаткову угоду №14 від 25.04.2019 договору зберігання №554-18 від 30.04.2018, яким продовжили строк дії договору зберігання, а тому правовідносини у даній справі регулюються не договором купівлі-продажу, як зазначає відповідач, а договором зберігання.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує факт зберігання та використання майна відповідачем на підставі договору зберігання №554-18 від 30.04.2018 на загальну суму 31 704 893,57 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами зі звітами про найменування та кількість використаного майна, доказів оплати використаного майна не надав, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, код ЄДРПОУ - 40538421) на користь Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" (01601, місто Київ, ПЛОЩА СПОРТИВНА, будинок 3-В, код ЄДРПОУ - 34046713) 31 704 893 (тридцять один мільйон сімсот чотири тисячі вісімсот дев`яносто три) грн 57 коп. - заборгованість, 475 573 (чотириста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три) грн 40 коп. - витрати зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Дата складення повного тексту рішення: 28.11.2022.