РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.11.2022Справа № 910/6045/22

Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/6045/22

За позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» (69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Південне шосе, будинок 89, кабінет 12)

До АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5)

Про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 257 898, 14 грн.

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний завод «Азовсталь» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 257 898, 14 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем п. 41 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, що призвело до прострочення доставки вантажу позивачу за залізничними накладними кількістю 79 одиниць згідно переліку, у зв`язку з чим позивач, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України, розрахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 257 898, 14 грн.

25.07.2022 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 25.07.2022 для усунення недоліків позовної заяви.

10.08.2022 через систему «Електронний суд» до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

26.08.2022 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/6045/22 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.10.2022 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява/клопотання (відзив на позовну заяву).

20.10.2022 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

21.10.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Протягом жовтня - листопада 2021 року відповідачем здійснено перевезення вантажу на адресу позивача в місто Маріуполь.

Вказані перевезення оформленні залізничними накладними:

- 09.10.2021 накладна № 42770065 (1);

- 22.10.2021 накладна № 40296527 (2);

- 23.10.2021 накладна № 40339814 (3);

- 26.10.2021 накладна № 40465817 (4);

- 29.10.2021 накладні № 40599185 (5), 40599094 (6), 40585721 (7), 40590812 (8);

- 30.10.2021 накладні № 40643041 (9), 40641755 (10), 40642670 (11), 40648586 (12);

- 31.10.2021 накладні № 40690232 (13), 40696007 (14);

- 01.11.2021 накладна № 40723645 (15);

- 04.11.2021 накладна № 40853947 (16);

- 05.11.2021 накладні № 40904336 (17), 40898181 (18), 40896920 (19), 40896888 (20), 40896896 (21), 40896870 (22), 40898165 (23), 40898199 (24), 40898207 (25);

- 06.11.2021 накладна № 40948028 (26);

- 07.11.2021 накладна № 40986218 (27);

- 08.11.2021 накладні № 41032335 (28), 41025867 (29);

- 09.11.2021 накладні № 41075813 (30), 41076738 (31), 41086455 (32), 41086497 (33), 41086463 (34), 41086570 (35), 41086687 (36), 41086448 (37), 41086398 (38), 41086380 (39), 41086695 (40), 41086539 (41), 41086489 (42), 41086604 (43), 41086406 (44), 41086430 (45), 41086554 (46), 41086562 (47), 41086224 (48), 41086240 (49), 41086265 (50), 41086281 (51), 41086216 (52), 41086190 (53), 41086257 (54), 41086232 (55), 41086182 (56), 41086208 (57), 41086547 (58), 41086653 (59), 41086273 (60), 41086505 (61), 41086422 (62), 41086612 (63), 41086646 (64);

- 11.11.2021 накладні № 41141680 (65), 41155359 (66);

- 12.11.2021 накладна № 41203407 (67);

- 13.11.2021 накладна № 41242249 (68);

- 14.11.2021 накладні № 41282674 (69), 41293242 (70);

- 16.11.2021 накладна № 41383373 (71);

- 17.11.2021 накладні № 41424367 (72), 41407057 (73), 41407115 (74);

- 18.11.2021 накладна № 41478538 (75);

- 20.11.2021 накладна № 41552118 (76);

- 21.11.2021 накладна № 41599143 (77);

- 22.11.2021 накладні № 41636556 (78), 41636937 (79).

Позивач зазначає, що під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вказаних залізничних накладних.

Відтак, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі пункту 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальному розмірі 257 898, 14 грн.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 257 898, 14 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договорів перевезення в частині своєчасної доставки вантажу протягом жовтня-листопада 2021 року, надісланого на адресу позивача від вантажовідправників, зазначених у вище згаданих залізничних накладних.

Під час здійснення перевезень вантажів за вищезазначеними накладними, відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

IV. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

В наданих відповідачем поясненнях до суду, останній визнає фактичні обставини справи, проте зазначає, що позивачем сума штрафу за накладною № 4069007 розрахована не вірно (завищено на 136, 20 грн), у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у сумі 136, 20 грн.

Окрім цього, зазначає, що у відповідності до пунктів 2.1 та 2.9 Правил у деяких накладних значиться відмітка про продовження строку доставки вантажів згідно відповідних актів залізниць, тому відповідач зазначає, що з урахуванням актів суму штрафу може бути зменшена на 122 137, 30 грн. Проте, відповідач не надає зазначених актів, оскільки вони в нього відсутні та зазначає, що направить їх до суду відразу після їх отримання (на момент написання рішення, актів від відповідача не надходило).

Також, відповідач вказує на те, що він знаходиться у скрутному фінансовому становищі через проведення воєнних дій на території України. Крім того, позовна заява не містить доказів про наявність у позивача збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу. А тому просить зменшити обґрунтований розмір штрафу до 5 відсотків.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у загальному розмірі 257 898, 14 грн за несвоєчасну доставку вантажу, відповідно до залізничних накладних.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи мало місце прийняття відповідачем до перевезення вагонів за відповідними накладними;

- чи мало місце порушення відповідачем строків доставки вантажу;

- чи наявні правові підстави для стягнення з відповідача штрафу;

- чи наявні/відсутні підстави для зменшення суми штрафу за заявою відповідача у справі.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

(1) Щодо суми штрафу.

Згідно зі статтею 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 3 статті 909 Цивільного кодексу України внормовано, що перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статуту залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (пункт 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (пункт 5 Статуту).

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно пункту 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням. Відповідно до підпункту 1.1.1 цього пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

У відповідності до пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, пунктом 2.4 наведених Правил встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Встановлений пунктом 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил видачі вантажів).

Приписом статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Позивачем за допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажів за залізничними накладними №: 42770065 (1); 40296527 (2); 40339814 (3); 40465817 (4); 40599185 (5); 40599094 (6); 40585721 (7); 40590812 (8); 40643041 (9); 40641755 (10); 40642670 (11); 40648586 (12); 40690232 (13); 40696007 (14); 40723645 (15); 40853947 (16); 40904336 (17); 40898181 (18); 40896920 (19); 40896888 (20); 40896896 (21); 40896870 (22); 40898165 (23); 40898199 (24); 40898207 (25); 40948028 (26); 40986218 (27); 41032335 (28); 41025867 (29); 41075813 (30); 41076738 (31); 41086455 (32); 41086497 (33); 41086463 (34); 41086570 (35); 41086687 (36); 41086448 (37); 41086398 (38); 41086380 (39); 41086695 (40); 41086539 (41); 41086489 (42); 41086604 (43); 41086406 (44); 41086430 (45); 41086554 (46); 41086562 (47); 41086224 (48); 41086240 (49); 41086265 (50); 41086281 (51); 41086216 (52); 41086190 (53); 41086257 (54); 41086232 (55); 41086182 (56); 41086208 (57); 41086547 (58); 41086653 (59); 41086273 (60); 41086505 (61); 41086422 (62); 41086612 (63); 41086646 (64); 41141680 (65); 41155359 (66); 41203407 (67); 41242249 (68); 41282674 (69); 41293242 (70); 41383373 (71); 41424367 (72); 41407057 (73); 41407115 (74); 41478538 (75); 41552118 (76); 41599143 (77); 41636556 (78); 41636937 (79) нарахований штраф у загальному розмірі 257 898, 14 грн.

Відповідач погоджується з обґрунтованістю розрахунку відповідача лише на 257 761, 94 грн, оскільки відповідач зазначає, що за накладною № 41203407 позивачем завищена сума штрафу на 136, 20 грн.

Обґрунтовуючи дані доводи, відповідач зазначає, що його структурний підрозділ «Служба комерційної роботи та маркетингу» провела розрахунок штрафу через АРМ ПТД (Штрафи) та виявила, що за накладною № 41203407 сума штрафу не відповідає дійсності та реальна становить 9 004, 20 грн (заявлена позивачем 9 140, 40 грн), з наступних причин.

Так відповідач зазначає та надає докази, а саме комерційний акт № 454201/146/1254 від 19.11.2021 (Форма ГУ-22) з якого вбачається, що 19.11.2021 був складений даний комерційний акт за накладною № 41203407 по причині невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (недостача) за наявності ознак незбереженості вантажу. Сумарна недостача маси вантажу склала 700 кг, а сумарний збиток від недостачі вантажу склав 4 900, 00 грн.

Пунктом 126 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. В свою чергу комерційні акти, окрім всього іншого складаються для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Позивач заперечує проти вище наведених тверджень відповідача та зазначає, що ним правомірно і вірно розрахований штраф у відповідності до пункту 116 Статуту залізниць України на суму 9 140, 40 грн, а саме: 30 468, 00 грн (провізна плата. 31 графа накладної) * 30%.

Відповідач в свою чергу зазначає, що позивач наводить розрахунок без врахування повернення позивачу залізницею суми надлишково сплачених коштів у розмірі 454, 00 грн, що відображено в графі 43 накладної. І таким чином сума провізної плати становить 30 014, 00 грн * 30% = 9 004, 20 грн.

Відповідно до пункту 5.3. Правил оформлення перевізних документів, якщо перевіркою на станції призначення виявлено перебір платежів, то сума перебору зазначається у графах 43-45.

Відповідно до пункту 1.8. Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст 62 Статуту) затверджено наказом Міністерства транспорту України № 644 від 24.11.2000 у тих випадках, коли станцією призначення виявлений перебір провізних платежів, останній зараховується в рахунок додаткових платежів, які виникли за даним відправленням при перевезенні. Залишок суми перебору станція призначення вказує в накладній у графах 43 - 45.

Проте, суд не приймає доводи відповідача з огляду на те, що ним не надано інших доказів, що сума у розмір 454, 00 грн, яка вказана в накладній № 40696007 дійсно була повернута позивачу.

Так, в накладних № 40339814, 42770065, 40590812 в графах 44-45 також вказані суми, проте у відповідача питання виникла саме щодо накладної № 41203407 в графі 43 якої вказана сума повернення 454, 00 грн та за твердженнями відповідача вказана сума була повернута позивачу.

Так, у вище зазначених нормах Правил оформлення перевізних документів (п. 5.3.) та Правил розрахунків за перевезення вантажів (п. 1.8.) внормовано, що надлишок суми вноситься в накладній у графах 43-45.

Тобто, не конкретизовано, що сума, яка вноситься у графу 43, це сума повернення, що відбулось, та на переконання суду в графах 43 лише констатується сума, що є надлишковою, при цьому розмір провізної плати, в будь-якому разі зазначається в графі 31 та саме з вказаної суми розраховується штраф.

Окрім цього, в Поясненнях щодо заповнення накладної, яка є Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів зазначено, що в графу 43, 44, 45 накладної залізниця вносить «інші платежі на станції призначення».

Отже, в суду відсутні докази, які б в свою чергу дійсно підтвердили, що 454, 00 грн були повернуті відповідачем позивачу за накладною № 40696007.

З приводу заявлення відповідачем, що сума штрафу може бути зменшена на 122 137, 30 грн, оскільки у відповідності пунктів 2.1 та 2.9 Правил в графі 49 у деяких накладних значиться відмітка про продовження строку доставки вантажів, судом також не приймаються до увагу з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.9. Правил оформлення перевізних документів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: 1) виконання митних та інших адміністративних правил;2) тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; 3) необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; 4) вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; 5) інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Разом з тим, виходячи із приписів Правил, складання актів, наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

Пунктом 3.11 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" передбачено наступне: "Згідно з пунктом "в" статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна. Доказом затримки, яка трапилася з вини відправника чи одержувача, що дає право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є відмітка у перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції і календарним штемпелем. Тому відсутність такої відмітки на накладній позбавляє залізницю права на збільшення терміну доставки вантажу".

Судом встановлено, що на деяких вище зазначених накладних в графі 49 дійсно наявні відмітки з посиланням на відповідній акт, який надає право на збільшення термінів доставки вантажу.

Згідно пункту 4.3 Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту № 644 від 21.11.2000 у разі складання акта в графі 49 "Відмітки залізниці" зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, "про нестачу _____ місць", "про нестачу маси _____ кг", "про відсутність пломб" тощо).

Так в накладній №: 1) 40296527 в графі 49 зазначений акт від 01.11.2021 №7678 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 2) 40465817 зазначений акт від 03.11.2021 №31963 про збільшення термінів доставки на 3 доби; 3) 42770065 зазначений акт від 01.11.2021 №7678 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 4) 40599185 зазначений акт від 05.11.2021 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 5) 40599094 зазначений акт від 05.11.2021 №32038 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 6) 40643041 зазначений акт від 04.11.2021 №32091 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 7) 40585721 зазначений акт від 05.11.2021 №32038 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 8) 40641755 зазначений акт від 04.11.2021 №32091 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 9) 40642670 зазначений акт від 04.11.2021 №32091 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 10) 40648586 зазначений акт від 04.11.2021 №1023 про збільшення термінів доставки на 7 дію; 11) 40690232 зазначений акт від 04.11.2021 №1022 про збільшення термінів доставки на 5 діб; 12) 40590812 зазначений акт від 05.11.2021 №32038 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 13) 40904336 зазначений акт від 08.11.2021 №1037 про збільшення термінів доставки на 4 доби; 14) 40853947 зазначений акт від 08.11.2021 №1037 про збільшення термінів доставки на 5 діб; 15) 41032335 зазначений акт від 11.11.2021 №1053 про збільшення термінів доставки на 4 доби; 16) 40948028 зазначений акт від 09.11.2021 №1045 про збільшення термінів доставки на 5 діб; 17) 40986218 зазначений акт від 13.11.2021 №32934 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 18) 41075813 зазначений акт від 15.11.2021 №8157 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 19) 41076738 зазначений акт від 15.11.2021 №33103 про збільшення термінів доставки на 3 доби; 20) 41203407 зазначений акт від 18.11.2021 №33410 про збільшення термінів доставки на 3 доби; 21) 41282674 зазначений акт від 18.11.2021 №2738 про збільшення термінів доставки на 5 діб; 22) 41242249 зазначений акт від 18.11.2022 №2738 про збільшення термінів доставки на 6 діб; 23) 41293242 зазначений акт від 18.11.2021 №818 про збільшення термінів доставки на 6 діб; 24) 41141689 зазначений акт від 16.11.2021 №33222 про збільшення термінів доставки на 3 доби; 25) 41086547 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 26) 41086653 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 27) 41086273 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 28) 41086505 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 29) 41086422 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 30) 41086612 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 31) 41086646 зазначений акт від 20.11.2021 №33704 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 32) 41155359 зазначений акт від 22.11.2021 №8359 про збільшення термінів доставки на 7 діб; 33) 41424367 зазначений акт від 25.11.2021 №33983 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 34) 41407057 зазначений акт від 25.11.2021 №33983 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 35) 41383373 зазначений акт від 22.11.2021 №33896 про збільшення термінів доставки на 3 доби; 36) 41478538 зазначений акт від 24.11.2021 №34103 про збільшення термінів доставки на 3 доби; 37) 41552118 зазначений акт від 23.11.2021 №1105 про збільшення термінів доставки на 4 доби; 38) 41599143 зазначений акт від 23.11.2021 №1105 про збільшення термінів доставки на 4 доби; 39) 41636556 зазначений акт від 27.11.2021 №34430 про збільшення термінів доставки на 2 доби; 40) 41636937 зазначений акт від 27.11.2021 №34430 про збільшення термінів доставки на 2 доби.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів.

Пунктом 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За приписами пункту 3 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, за: затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Відповідно до статей 74-78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Натомість, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив, що за спірними накладними саме відправником або одержувачем допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу. При цьому, суд звертає увагу на те, що наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №910/3745/19.

Відповідач в відзиві на позовну заяву зазначив, що на момент подання відзиву у нього вище зазначених актів не має, проте після їх отримання він (відповідач) надасть їх суду, як підтвердження своїх тверджень щодо підстав зменшення штрафу до 122 137, 30 грн.

Проте, на момент написання рішення від відповідача не надходили вище наведені акти, які б в свою чергу підтвердили, що розмір штрафу дійсно може бути зменшеним до 122 137, 30 грн.

У зв`язку із вищевикладеним, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою у розмірі 257 898, 14 грн.

(2) Щодо зменшення розміру штрафу до 5 відсотків.

За приписами статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, обов`язок доказування переліку виняткових випадків, які мають істотне значення, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, покладається на сторону, до якої така санкція застосовується та кореспондується із обов`язком довести такою стороною, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення бойових дій. Початок проведення АТО та подальші бойові дії значно ускладнили транспортне сполучення. Крім того, відповідач зазначив, що з початку збройної агресії проти України Акціонерне товариство «Укрзалізниця» зазнає систематичних ракетних ударів та обстрілів, наслідком чого є чисельні пошкодження та знищення інфраструктурних об`єктів залізниці, тягового та рухомого залізничного складу. Також відповідач стверджує, що через бойові дії суттєво зменшилися обсяги залізничних вантажних перевезень.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми штрафу до 5%, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає таке:

24.02.2022 росією було розпочато повномаштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому відповідними Указами Президента України дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалась.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» як стратегічне підприємство залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, а відповідні рейси є безкоштовними для людей.

Систематично здійснюються ракетні обстріли залізничної інфраструктури та відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави.

Суд враховує, що до повномасштабної військової агресії росії проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, відповідач наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість фактів військової агресії росії, виконання відповідачем евакуаційних рейсів, здійснення перевезення для потреб Збройних Сил України та інших військових формувань утворених відповідно до Закону, ракетні обстріли об`єктів залізничної інфраструктури підтверджуються органами державної влади та місцевого самоврядування України, безліччю публікацій у національних та міжнародних засобах масової інформації, а також не заперечується агресором.

Таким чином, наведені факти є загальновідомими обставинами, а отже в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. При цьому, ці обставини відомі обом сторонам.

Судом враховано, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії росії, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки, оскільки якби порушення строків перевезення вантажів мало б місце після 24.02.2022 (тобто, після запровадження військового стану), то підлягав би доведенню сам факт наявності такого порушення з огляду на очевидність причин затримки.

Разом із тим, судом взято до уваги, що підприємство позивача також зазнало негативних (невідворотних) втрат, оскільки місцезнаходження позивача є місто Маріуполь, який з березня 2022 року перебував в блокаді окупаційних-російських військ та наразі є окупованим.

Металургійний комбінат «Азовсталь» був основним осередком українського опору в оточеному російськими військами місті Маріуполі, в якому перебували тисячі цивільних і військових України, оскільки, комбінат мав облаштовану систему бомбосховищ. Його щоденно бомбардували російські загарбники, а в квітні 2022 російські війська почали штурмувати підприємство.

При цьому, російська агресія на території міста Маріуполя майже повністю призвела до руйнування міста, в результаті обстрілів і бомбардувань знищено близько 90% інфраструктури міста, а сам металургійний комбінат було практично повністю зруйновано російськими авіабомбардваннями під час вторгнення росії в Україну і боїв за Маріуполь.

При цьому, у зв`язку з окупацією міста Маріуполя судом взято до уваги, що встановити ступінь пошкодження заводу наразі неможливо.

Вказані факти так само є загальновідомими, а тому доказуванню відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують.

Беручи до уваги те, що відповідачем доставлено вантажі в пункт призначення, та враховуючи, що відповідач в умовах воєнного стану має для країни вкрай важливе стратегічне значення, проте який на теперішній час має можливість проводити підприємницьку діяльність, в той час як підприємство позивача зазначало невідворотних втрат внаслідок бойових дій на території України та виробничі потужності якого в місті Маріуполі на теперішній час є повністю знищеними, що є загальновідомим фактом, проте незважаючи на вказану ситуацію продовжує виплачувати своїм працівниками, яким вдалося виїхати з окупованої території, 2/3 заробітної плати, господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність задоволення позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 257 898, 14 грн. у повному обсязі, у зв`язку з чим відмовляє у задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 5 %.

VI. Розподіл судових витрат.

Щодо судових витрат позивача, Суд зазначає, що в позовній заяві при зазначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат позивач повідомляє суд про те, що ним понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 868, 47 грн та витрати на отримання правничої допомоги у розмірі 8 588, 42 грн.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позовних вимог суд покладає сплачений судовий збір на відповідача.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 8 588, 42 грн позивач в позовній заяві в попередньому (орієнтованому) розрахунку понесених судових витрат зазначає лише певні конкретні дії адвоката та сум за ту чи іншу здійснену дію.

Будь - яких інших доказів щодо понесених вище зазначених витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано.

Згідно з частиною 2 - 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

Згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Відповідач, обґрунтовуючи зазначене прохання, зазначав наступне:

1) що усна консультація клієнта та підготовка документів не є сумою, співмірною зі складністю справи, оскільки позивач систематично звертається до господарського суду з подібними позовними заявами з тих самих підстав текст яких майже не змінюється;

2) що у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат позивач зазначає оплату 1 000,00 грн за участь у судових засіданнях, однак дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін;

3) що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження судових витрат;

4) що стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідатиме критеріям розумності, необхідності, співмірності, справедливості і становитиме надмірний тягар для відповідача.

Враховуючи те, що позивачем взагалі не надано будь - яких доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, хоча позивач міг і мав це зробити після подання всіх заяв по суті справи та до прийняття рішення у справі ( протягом майже місяця), проте не зробив цього, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами оплати за надані послуги адвокату в загальній сумі 8588, 42 грн.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 257 898, 14 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815 ) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» (69008, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Південне шосе, будинок 89, кабінет 12; ідентифікаційний код: 00191158) суму штрафу в розмірі 257 898 (двісті п`ятдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн 14 коп. та судовий збір у розмірі 3 868 (три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн 47 коп.

3. Витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 8 588, 42 грн залишити за позивачем.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких