РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2022Справа № 916/1827/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, буд. 1, м. Одеса, Одеська обл., 65039; ідентифікаційний код 26302595)

до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (вул. Лейпцизька, 15, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 14333937)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (вул. Балківська, 1Б, м. Одеса, 65110; ідентифікаційний код 34674102)

про стягнення 47 270, 70 грн

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі за текстом - Департамент, Позивач, Орендодавець) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі за текстом - ПрАТ «ВФ Україна», Відповідач, Орендар), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (далі за текстом - КП «ТМО», Балансоутримувач) про стягнення заборгованості за договором оренди від 18.07.2013 № ТГО-294/13 (далі за текстом - Договір) з орендної плати - 6 789, 46 грн та неустойку - 40 481, 24 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає про те, що Відповідачем не виконуються належним чином умови Договору, а саме не сплачується орендна плата за користування об`єктом оренди, що відповідно свідчить про порушення Відповідачем пунктів 2.2 та 2.4 Договору та виникнення у останнього заборгованості.

При цьому Позивач звертає увагу суду на те, що Відповідачем не здійснено фактичного повернення орендного майна у зв`язку із закінчення дії Договору, що стало підставою для нарахуванням Позивачем неустойки на підставі частин 2 статті 785 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за користування майном без належних правових підстав.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого Відповідачем відзиву вбачається, що сума в розмірі 6 789, 46 грн у якості основного боргу не підлягає стягненню з Відповідача, оскільки між третьої особою та Відповідачем були проведені заліки зустрічних однорідних вимог, оскільки у третьої особи рахувалась заборгованість перед Відповідачем за договором про надання послуг № СА-№13/ТМО-16/17 від 10.02.2017.

При цьому Відповідач стверджує, що укладений між сторонами Договір не припинявся як це стверджується Позивачем, оскільки з огляду на вимоги пункту 7.8. Договору процедура його припинення була порушена, а тому строк дії Договору згідно доводів Відповідача продовжено до 15.05.2021 (з подальшою пролонгацією), що відповідно виключає можливість нарахування Позивачем неустойки на підставі частин 2 статті 785 ЦК України з 10.03.2020 по 30.11.2021.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.08.2022 у справі № 916/1827/22 зазначену позову заяву про стягнення 47 270, 70 грн передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

02.09.2022 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту про стягнення 47 270, 70 грн, за наслідком проведення автоматизованого розподілу якої обрано суддю Пукаса А.Ю. для подальшого її розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.2022 позовну заяву залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 211, 00 грн.

23.09.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

18.10.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву та заперечення на письмові пояснення Позивача.

18.10.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи.

09.11.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшли додаткові документи від Відповідача для долучення до матеріалів справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

18.07.2013 між КП «Теплопостачання міста Одеси» та ПрАТ «МТС Україна» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування об`єкт оренди загальною площею 2,0 кв.м, яке розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 81 (Частина крівлі будівлі ЦТП № 73) (далі за текстом - об`єкт оренди).

Відповідно до пункту 1.2. Договору передача в оренду об`єкта, зазначеного у п.1.1. цього договору, здійснюється на підставі Цивільного та Господарського кодексів України, Розпорядження міського голови від 11.07.2013 № 726-01р «Про передачу в оренду Приватному акціонерному товариству «МТС Україна» частини дахів центральних теплових пунктів, що розташовані в м. Одеса».

В пункті 1.3. Договору встановлено термін його дії: з 18.07.2013 до 18.06.2016.

Згідно положень пункту 2.1. Договору орендна плата визначається на підставі статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995 року з наступними змінами та доповненнями, рішень Одеської міської ради і виконкому Одеської міської ради.

За орендоване нерухоме майно орендар, зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 402,70 грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Орендна плата з урахуванням податку на додану вартість складає 483,24 грн., ПДВ 80,54 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2.2. договору).

Сторони у пункті 2.4 Договору погодили, що орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду об`єкт оренди згідно з п. 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами (пункт 3.3. Договору).

Відповідно до пункту 7.5. Договору, його зміна або розірвання можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вноситься до договору, розглядаються сторонами на протязі 20 днів і вносяться у тій самій формі, в якій укладено цей договір. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесених змін не допускається.

Згідно положень пункту 7.8. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

18.07.2013 між сторонами складено акт приймання-передачі до Договору, відповідно до якого, КП «Теплопостачання міста Одеси» передало, а ПрАТ «МТС Україна» прийняло в строкове платне користування частину покрівлі будівлі ЦТП № 73 площею 2,0 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 81, та перебуває на балансі КП «Теплопостачання міста Одеси», під розміщення телекомунікаційного обладнання.

В подальшому, 16.04.2018 Позивачем та Відповідачем укладено Додатковий договір № 1 про внесення змін до Договору (далі за текстом - Додатковий договір № 1), згідно якого сторони, за взаємною згодою сторін домовились внести наступні зміни:

1.1. Керуючись рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 року № 1962 - VII «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення Одеської міської рад від 27.06.2006 року № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси», рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017 № 2284 - VII «Про визначення органу, уповноваженого управляти майном, яке є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси», та на підставі акту приймання - передачі від 16 квітня 2018 р. у преамбулі та розділі «Місцезнаходження сторін» договору назву орендодавця змінено на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради».

1.2. У преамбулі цього договору назву орендаря змінено на «Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна».

1.3. Пункт 1.3. розділу «Предмет договору» доповнено наступним: « 1.3. Продовжити термін дії цього договору до 01 червня 2018 року».

1.4. Підпункт 2.2. пункту 2. «Порядок розрахунків» договору доповнено наступним: «З 01.01.2018 Орендар перераховує орендну плату, у встановленому даним договором розмірі, з урахуванням індексу інфляції та ПДВ на поточний рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради: № 1909, банк одержувача ГУДКСУ в Одеській області МФО 828011 ». Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунок балансоутримувача та орендодавця проводиться орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік.

1.5 Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

1.6. Сплату фактичних витрат за користування водою, каналізацією, газом, електроенергією, центральним опаленням, іншими комунальними послугами, а також земельною ділянкою орендар здійснює за вказаними балансоутримувачем банківськими реквізитами, на підставі наданих балансоутримувачем рахунків.

Відповідно до пункту 2 Додаткового договору № 1 інші умови договору залишаються без змін.

Згідно доводів Позивача, враховуючи відсутність заперечення Орендодавця та Балансоутримувача об`єкта оренди щодо припинення або зміну умов Договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, строк дії Договору автоматично пролонговано до 09.03.2020.

Так, відповідно до вимог частини 4 статті 284 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), статті 764 ЦК України, частини 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального манна» (у редакції чинній до 01.02.2020) Позивач 26.02.2020 претензією № 01-13/688 проінформував Відповідача про те, що строк дії Договору закінчується 09.03.2020 та запропонував останньому сплатити заборгованість з орендної плати та здійснити фактичне повернення об`єкта оренди за Договором.

Зазначений лист отримано Відповідачем 02.03.2020, однак вказані у повідомленні вимоги станом на 08.12.2021 Відповідачем не виконано.

При цьому, посилаючись на положення пунктів 2.2. та 2.4. Договору, Позивач стверджує, що ПрАТ «ВФ Україна» не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання у частині сплати орендної плати в повному обсязі, що є порушенням умов Договору, у зв`язку з чим у Відповідача станом на дату закінчення строку його дії наявна заборгованість з орендної плати у розмірі 6 789, 46 грн, яка є несплаченою станом на подання позовної заяви.

Як зазначається Позивачем, 30.01.2020 на його адресу надійшло звернення КП «Теплопостачання міста Одеса» від 28.01.2020 № 02-01-01-37 щодо підписання угод про зарахування зустрічних однорідних вимог між КП «Теплопостачання міста Одеса» та ПрАТ «ВФ Україна» за договорами оренди: від 02.11.2009 № ТГО-568/09, від 01.01.2010 № ТГО-74/10, від 18.07.2013 № ТГО-293/13, від 18.07.2013 № ТГО-294/13, від 18.07.2013 № ТГО-296/13, від 18.07.2013 № ТГО-297/13, від 18.07.2013 № ТГО-292/13, від 18.07.2013 № ТГО-291/13.

Водночас, Позивач зауважує, що згідно з пунктом 25 рішення Одеської міської ради від 12.12.2018 № 3991-VII «Про бюджет міста Одеси на 2019 рік» та пункту 26 рішення Одеської міської ради від 12.12.2019 № 5453-VII «Про бюджет міста Одеси на 2020 рік» у разі передачі в оренду Департаментом майна, балансоутримувачем якого є комунальне підприємство, загальна площа якого перевищує 200 кв.м на одного балансоутримувача, 95% коштів за оренду є джерелом доходів відповідного комунального підприємства та використовуються на поповнення власних обігових коштів підприємства балансоутримувача.

Позивач, звертаючи увагу на положенням ч. 1 ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 6 ст. 45 Бюджетного кодексу України, наголошує, що відповідно до п. 1.3 статуту КП «Теплопостачання міста Одеси» засновником підприємства є Одеська міська рада, а діючим законодавством України заборонено зарахування зустрічних однорідних вимог у вигляді взаємозаліків у негрошовій формі.

В свою чергу, Позивач зазначає, що листом від 27.02.2020 № 01-13/718 КП «Теплопостачання міста Одеси» було повідомлено, що Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, а з 01.02.2020 - Законом «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ, не передбачено прямої норми щодо можливості погашення заборгованості з орендної плати шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, та ПрАТ «ВФ України» є боржником перед Департаментом комунальної власності Одеської міської ради за договорами оренди від 02.11.2009 № ТГО-568/09, від 01.01.2010 № ТГО-74/10, від 18.07.2013 № ТГО-293/13, від 18.07.2013 № ТГО-294/13, від 18.07.2013 № ТГО-296/13, від 18.07.2013 № ТГО-297/13, від 18.07.2013 № ТГО-292/13, від 18.07.2013 № ТГО-291/13, та у подальшому будуть вжиті заходи зі стягнення вказаної заборгованості.

Зазначені вище обставини сторонами не заперечуються, а відтак є належним чином встановленимисудом.

Окрім того, наголошуючи що строк дії договору пролонговано до 09.03.2020, Позивач вважає, що за період з 10.03.2020 до 30.11.2021 зазначений об`єкт оренди за Договором використовувався Відповідачем без належних правових підстав, у зв`язку з чим Позивачем здійснено нарахування неустойки в розмірі 40 481, 24 грн.

Відповідач, заперечуючи щодо задоволення позову зазначає, що 16.04.2018 за ініціативою Позивача укладено Додатковий договір № 1, яким змінено орендодавця - КП «ТМО» на Департамент комунальної власності Одеської міської ради та орендаря на ПрАТ «ВФ Україна», визначено у Додатковому договорі № 1 КП «ТМО» - як балансоутримувача та продовжено термін дії Договору до 01.06.2018.

Відповідач стверджує, що згідно пункту 27 рішенням Одеської міської ради № 2733-VІІ від 14.12.2017 «Про бюджет міста Одеси на 2018 рік» у КП «ТМО» виникло право на отримання частки щомісячних орендних платежів у розмірі 95 % коштів за оренду майна, переданого Відповідачу.

Водночас, із внесенням зазначених змін до Договору у Відповідача виник обов`язок самостійно проводити розподіл щомісячної суми орендної плати та перераховувати її в визначених частинах безпосередньо на рахунок балансоутримувача (третьої особи) та орендодавця (Позивача) у порядку, встановленому рішенням Одеської міської ради.

Крім цього, згідно доводів Відповідача окрім зобов`язання ПАТ «ВФ Україна» по оплаті орендної плати на користь балансоутримувача - КП «ТМО», у останнього були зобов`язання перед ПрАТ «ВФ Україна» за окремими договірними відносинами для задоволення потреб у передачі інформації пристроями, які зчитують та передають дані з вузлів обліку (природного газу, теплової енергії, тощо), зумовлені договором про надання послуг № СА-№ 813/ТМО-16/17 від 10.02.2017.

Згідно доводів КП «ТМО», останнє не могло погасити заборгованість за вказаним Договором з об`єктивних причин, що відповідно стало підставою для проведення між КП «ТМО» та ПАТ «ВФ Україна» заліку зустрічних однорідних вимог.

Відтак, Відповідач стверджує, що 95-ти відсоткова частка КП «ТМО» від коштів за оренду майна за Договором є джерелом доходів підприємства та використовується на поповнення власних обігових коштів, тому заборона передбачена Бюджетним кодексом України, зокрема у п. 6 ст. 45, на проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі шляхом взаємозаліку, не стосується КП «ТМО». Зазначені кошти, на думку Відповідача, належать КП «ТМО» та не підлягають перерахуванню до бюджету, а також на розрахункові рахунки Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідач зазначає, що враховуючи обставину, що зустрічні однорідні вимоги КП «ТМО» та ПАТ «ВФ Україна» не підпадають під випадки, встановлені статтею 602 ЦК України, то проведення взаємозаліку є цілком законним та обґрунтованим.

Поряд з цим Відповідач наголошує, що Додатковим договором № 1 продовжено термін дії договору до 01.06.2018, проте первісний термін дії Договору був встановлений з 18.07.2013 до 18.06.2016, тобто такий строк фактично продовжено на 2 роки та 11 місяців.

Відповідач зазначає, що з огляду на положення пункту 7.8. Договору з 18.06.2016 відбулося продовження терміну дії договору знову на 2 роки та 11 місяців, тобто, по 18.05.2019.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зауважує, що під час автоматичного продовження терміну дії договору згідно пункту 7.8. (з 18.06.2016 по 18.05.2019) Позивач, укладаючи Додатковий договір № 1, продовжив термін дії договору до 01.06.2018 (п. 1.1., п. 1.3. Додаткового договору), але фактично скоротив термін його дії, а тому, на думку Відповідача, новий термін дії договору був встановлений вже з 18.06.2016 по 01.06.2018 (2 роки, 11 місяців, 14 днів).

Відповідач звертає увагу суду на те, що сторонами не вносилися зміни в редакцію пункту 7.8. Договору, яка визначає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а тому процедура припинення договору повинна відбуватися шляхом направлення письмової заяви протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, тобто, в період з 01.06.2018 по 01.07.2018.

Позивач направив таку вимогу від 26.02.2020 № 01-13/683 у лютому 2020 року, що, на думку Відповідача, з огляду на вимоги пункту 7.8 Договору, є вочевидь порушенням процедури його припинення, що в свою чергу свідчить про те, що у період з 01.06.2018 по 01.07.2018 договір не був припинений належним чином, з огляду на що, у 2018 році на підставі п. 7.8. Договору строк його дії було продовжено ще на 2 роки 11 місяців 14 днів, тобто до 15.05.2021 (з подальшою пролонгацією), а відтак оскільки дія Договору, на переконання Відповідача, не припинена, то відсутні правові підстави для застосування частини 2 статті 785 ЦК України щодо сплати орендарем неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

У поданих письмових поясненнях третя особа зазначила про неможливість стягнення заявленої Позивачем суми заборгованості з Відповідача з огляду на його фактичні розрахунки, в тому числі і з КП «ТМО».

При цьому третя особа зазначає, що заявлена Позивачем вимога щодо стягнення суми 6 789, 46 грн включає в себе часткову оренду плату, що належить КП «ТМО» і яка вже сплачена Відповідачем.

Також третьою особою підтверджено факт існування у неї заборгованості перед ПАТ «ВФ Україна» за договором про надання послуг № СА-№ 13/ТМО-16/17 від 10.02.2017, а також підтримано доводи Відповідача, що 95-ти відсоткова частка КП «ТМО» від коштів за оренду майна за Договором є джерелом доходів підприємства та використовується на поповнення власних обігових коштів, які не підлягають перерахуванню до бюджету, а також на розрахункові рахунки Позивача у зв`язку з чим зарахування зустрічних однорідних вимог відбулося без порушення законодавства.

Також третя особа зазначає, що в КП «ТМО» станом на вересень 2022 рахується переплата ПАТ «ВФ Україна» за Договором на суму 613, 13 грн. та погоджується з позицією Позивача, що у період з 01.06.2018 по 01.07.2018 договір не був припинений належним чином, а навпаки на підставі пункту 7.8. Договору строк його дії було продовжено 15.05.2020, що відповідно виключає можливість задоволення позову.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами частини 1 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1 та 4 статті 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як встановлено судом вище, на виконання умов Договору КП «Теплопостачання міста Одеси» передало, а ПрАТ «МТС Україна» прийняло в строкове платне користування об`єкт оренди згідно акту приймання-передачі від 18.07.2013.

В подальшому, 16.04.2018 сторонами укладено Додатковий договір № 1, в якому окрім викладеного вище, визначено, що починаючи з 01.01.2018 орендар зобов`язується перераховувати орендну плату на поточний рахунок Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. При цьому в даному Додатковому договорі № 1 визначено, що розподіл орендних платежів балансоутримувачу та орендодавцю здійснюється з урахуванням та у порядку, визначеному рішення Одеської міської ради міста Одеси на відповідний бюджетний рік.

Так, відповідно до пункту 27 рішення Одеської міської ради № 2733-VІІ від 14.12.2017 «Про бюджет міста Одеси на 2018 рік», пунктів 26 рішення Одеської міської ради № 3991-VІІ від 12.12.2018 «Про бюджет міста Одеси на 2019 рік», рішення Одеської міської ради № 5453 - VІІ від 12.12.2019 «Про бюджет міста Одеси на 2020 рік», у разі коли орендодавцем нерухомого майна є комунальні підприємства, засновником яких виступає Одеська міська рада, кошти за оренду майна, сумарна площа, якого на одне комунальне підприємство не перевищує 200 кв.м. є джерелом доходів відповідних комунальних підприємств та використовуються на поповнення власних обігових коштів. Кошти за оренду майна, яке знаходиться на балансі бюджетних установ, організацій, сумарна площа якого на одну установу, організацію не перевищує 200 кв.м є джерелом власних надходжень відповідних бюджетних установ, організацій. Також вказаним рішенням ОМР встановлено, що у разі коли сумарна площа нерухомого майна, яке передається в оренду перевищує 200 кв.м, договори оренди укладаються департаментом комунальної власності Одеської міської ради, та орендні платежі розподіляються орендарем у наступному порядку:

1) у разі, якщо балансоутримувачем є комунальні підприємствам, засновником яких виступає Одеська міська рада, крім КП Міжнародний аеропорт Одеса (орендодавець-департамент комунальної власності Одеської міської ради):

- 95 відсотків коштів за оренду майна, включаючи ПДВ, які є джерелом доходів відповідних комунальних підприємств та використовуються на поповнення власних обігових коштів, орендар перераховує на рахунок комунального підприємства - балансоутримувача;

- 5 відсотків, включаючи ПДВ, перераховуються орендарем на рахунок департаменту комунальної власності Одеської міської ради, відкритий в управлінні Державної казначейської служби у м. Одесі Одеської області, в порядку, визначеному п. 26 даного рішення.

Відтак, враховуючи суб`єктний склад сторін по Договору та те, що балансоутримувачем є комунальне підприємство, суд погоджується із зазначеним сторонами порядком розподілу щомісячної орендної плати, а саме перахування: 95 відсотків плати - КП «Теплопостачання міста Одеси» та 5 відсотків плати - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та зазначає, що такі розрахунки відповідають умовам Договору та зазначеним вище рішенням Одеської міської ради.

При цьому суд зазначає, що Позивач, укладаючи Додатковий договір № 1 до Договору, погодився з наведеними в ньому умовами, зокрема, з порядком сплати Відповідачем орендної плати, за яким розподіл щомісячної суми орендної плати і перерахування її на рахунок балансоутримувача та орендодавця проводиться саме орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста Одеси на відповідний бюджетний рік.

Додатково суд звертає увагу, що КП «Теплопостачання міста Одеси» є самостійною юридичною особою та відповідно самостійним суб`єктом господарювання, який має змогу самостійно представляти інтереси задля належного захисту порушеного права, а відтак у Позивача відсутні підстави для отримання 100 % орендної плати за Договором.

При цьому суд вказує, що Позивачем не заперечується надходження від Відповідача на його рахунки 5 відсотків коштів за оренду майна, включаючи ПДВ, враховуючи те, що зазначені суми відображені в розрахунку заборгованості Позивача.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному спорі Позивачем фактично заявляється до стягнення сума, в частині платежів, які відповідно є джерелом доходів третьої особи, використовуються нею на поповнення власних обігових коштів та які згідно доводів Відповідача та третьої особи - безпосереднього отримувача коштів, є повністю сплачені.

При цьому суд вказує, що з`ясування обставин здійснення між Відповідачем та третьою особою зустрічного зарахування однорідних вимог наразі не є предметом розгляду даного спору, однак враховуючи доводи Позивача суд зазначає, що останнім невірно протрактовано пункт 6 статті 45 Бюджетного кодексу України, оскільки в даній статті зазначено заборону проведення розрахунків з бюджетом, з визначення якого згідно пункту 1 частини 1 статті 1 зазначеного кодексу вбачається, до дана норма стосується саме бюджету (державного), а не бюджету місцевого самоврядування, поповнення саме якого відбувається шляхом перерахування Відповідачем коштів третій особі на виконання умов Договору.

Інших норм заборони здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог Позивачем не наведено.

З огляду на викладене суд не погоджується з доводами Позивача, що необхідності Відповідачем здійснювати орендні платежі в повному обсязі саме на рахунок Орендодавця (Позивача), а відтак вважає заявлені Позивачем вимоги щодо стягнення суми орендної плати в розмірі 6 789, 46 грн необґрунтованими.

Також суд дійшов висновку щодо відсутності у Відповідача заборгованості перед Позивачем щодо сплати належної йому частки в розмірі 5% орендної плати.

Що стосується вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми неустойки, нарахованої на підставі частин 2 статті 785 ЦК України з 10.03.2020 по 30.11.2021 в розмірі 40 481, 24 грн.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (стаття 549 ЦК України).

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Окрім того, відповідно до статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII (чинний на момент існування спірних правовідносин) передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до частини 2 статті 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

З огляду на те, що, Відповідача було проінформовано про закінчення строку дії договору та необхідність здійснити повернення об`єкта оренди, на думку Позивача, строк дії договору було пролонговано до 09.03.2020, відповідно Позивач вважає, що за період з 10.03.2020 до 30.11.2021 зазначений об`єкт оренди за Договором, використовувався Відповідачем без належних правових підстав, що в свою чергу стало підставою для нарахування спірної суми неустойки.

Як встановлено судом вище, сторонами в пункті 1.3 Договору погоджено строк його дії з 18.07.2013 по 18.06.2016, отже строк дії договору становить 2 роки та 11 місяців.

В подальшому, Додатковим договором № 1 пункт 1.3 Договору доповнено наступним змістом: «Продовжити термін дії цього договору до 01 червня 2018 року».

При цьому, з огляду на відсутність, передбаченої пунктом 7.8. Договору заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди, Договір продовжено автоматично після 01.06.2018.

Суд зазначає, що з огляду на положення п. 7.8 Договору автоматична пролонгація договору відбулась на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, тобто до 02.05.2021, починаючи з 01.06.2018.

Зазначеним вище спростовуються доводи Позивача про продовження строку дії Договору до 09.03.2020.

Суд зауважує, що відсутність заперечення, передбаченого статтею 764 ЦК України, може мати прояв у «мовчазній згоді» і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тому, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки вищезазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

При цьому суд вказує, що наявні в матеріалах справи докази не містять заперечень Департаменту щодо подальшого продовження Договору у зв`язку із закінченням строку його дії саме 02.05.2021, а надана Позивачем претензія № 0113/688 від 26.02.2020 не є за своєю суттю таким запереченням, оскільки зі змісту останньої вбачається пропозиція Відповідачу сплатити заборгованість та здійснити повернення об`єкта оренди за Договором.

Враховуючи відсутність доказів направлення Департаментом повідомлення саме на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку, суд погоджується з доводами Відповідача про те, що Договір вважається продовженим без обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Судом також враховано, що матеріали справи не містять доказів повернення об`єкту оренди за відповідним актом приймання - передачі, а відтак Відповідач продовжує користуватися орендованим майном з огляду на автоматичну пролонгацію Договору, що відповідно виключає можливість нарахування Позивачем неустойки на підставі частини 2 статті 785 ЦК України за визначений Позивачем період, оскільки наразі відсутній обов`язок Відповідача здійснити повернення орендного майна з огляду на не припинення Договору.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні позову з підстав недоведеності Позивачем права на отримання заявленої ним суми орендної плати за Договором, а також не доведеності обставин припинення дії Договору та безпідставного користування Відповідачем об`єктом оренди.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Позивача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволені Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, буд. 1, м. Одеса, Одеська обл., 65039; ідентифікаційний код 26302595) до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (вул. Лейпцизька, 15, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 14333937), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (вул. Балківська, 1Б, м. Одеса, 65110; ідентифікаційний код 34674102) про стягнення 47 270, 70 грн - відмовити.

2. Судові витрати покладаються на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 28.11.2022

Суддя Антон ПУКАС