СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Харків Справа № 905/467/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Геза Т.Д.

при секретарі Стойка В.В.

за участю:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів" (вх. №993Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року у справі №905/467/22, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Хабарова М.В.), повний текст якого складено 19.08.2022 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ"
до Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів"
про стягнення 1 237 733,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року у справі № 905/467/22 позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" основний борг у розмірі 1148 820 (один мільйон сто сорок вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 23 коп., інфляційні втрати у розмірі 88912 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот дванадцять) грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 14852 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 80 коп.

Приватне акціонерне товариство "Завод Обважнювачів" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Місцезнаходження відповідача на території Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області , яка включена до Переліку громад, які розташовані в районі проведення бойових дій або які перебувають в тимчасовій окупації.

З 23.06.2022 року відповідачем вживаються дії щодо збереження та евакуації майна підприємства та документації з зони бойових дій на безпечну територію.

З урахуванням збройної агресії Російської Федерації проти України, ведення активних бойових дій на території України, дестабілізації нормального функціонування роботи всіх підприємств, відповідач не мав об`єктивної можливості отримати підтвердження настання форс-мажорних обставин та повідомити позивача про їх настання у порядку, передбаченому договором, що укладений між сторонами.

28.02.2022 року Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію в Україні ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

На офіційному сайті Торгово- промислової палати України 28.02.2022 року розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс - мажорних обставин та це надало можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується.

Факт настання обставин непереборної сили є таким, що підтверджений достатніми доказами дії форс-мажорних обставин, загальновідомим та не потребує доказування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд не надав оцінку обставинам, що виключають відповідальність відповідача перед позивачем .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду; запроваджено з 01.04.2022 роботу суду у віддаленому режимі; рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів" на рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року у справі залишено без руху; останнє зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

05.10.2022 року на адресу суду від ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" надійшла заява про відмову у прийнятті листа (вх.№5702), в якій останній вказує на те, що не приймає лист про настання обставин форс-мажору, в обґрунтування чого зазначає, що потрібно саме обґрунтувати причинно-наслідковий зв`язок між дією форс-мажору та неможливістю виконання конкретного зобов`язання учасником господарських відносин, яку долучено до матеріалів справи.

11.10.2022 року на адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№5852ел. 5184), з доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів" на рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року у справі; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи №905/467/22; копію ухвали надіслано апелянту та господарському суду Донецької області; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2022 року призначено справу до розгляду на "23" листопада 2022 р. о 14:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умови відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.

28.10.2022 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвоката Алфьорова Г.І. надійшло клопотання (вх.№6350), в якому останній просив надати можливість участі у всіх судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи відеоконференцз`язку "EasyCon".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 року судове засідання у справі призначене на "23" листопада 2022 р. о 14:45 год. ухвалено провести за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвоката Алфьорова Г.І. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника; повідомлено представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвоката Алфьорова Г.І., що для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник зобов`язаний зайти до системи відеоконференцзв`язку та авторизуватися в ній за 10 хвилин до початку судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, навушники, камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні. Для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції надіслати на електронну адресу суду документи, що посвідчують особу та її повноваження, скріплені електронним цифровим підписом, а в разі відсутності такого підпису - скановані копії документів і пред`явити їх оригінали під час судового засідання; повідомлено учасників справи, що судове засідання у справі призначене на 23.11.2022 року о 14:45 год. відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"; розгляд справи відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання № 132.

02.11.2022 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6672), в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що матеріали справи не містять сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою чи уповноваженими торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача за договором; місцевий господарський суд вірно визначив відсутність форс-мажорних обставин.

В судове засідання, призначене на 23.11.2022 року в приміщенні Східного апеляційного господарського суду, представники учасників справи не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи; на адресу суду апеляційної інстанції представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвокатом Алфьоровим Г.І., було надіслано клопотання про розгляд справи за його відсутності(вх.№7402ел.7677), яке долучено до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 23.11.2022 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвокатом Алфьоровим Г.І. не проводилось; справа розглядалась у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

Ухвали суду апеляційної інстанції від 28.10.2022 року та від 01.11.2022 року було надіслано на офіційні електронні адреси сторін: ТОВ "Ю.КОМОДІТІЗ" - ; ПрАТ "Завод обважнювачів" - ; .

Про обізнаність щодо дати, часу та місця проведення судового засідання було відомо апелянту, про що також свідчить той факт, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів" на рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року у справі було залишено без руху.

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 04.10.2022 року про залишення апеляційної скарги без руху та ухвалу від 28.10.2022 року про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції було надіслано на одні й ті самі електронні адреси відповідача, зазначені останнім в апеляційній скарзі, а саме: - ; та апелянтом було виконано вимоги ухвали суду шляхом надання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№5852ел. 5184 від 11.10.2022 року).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 року було повідомлено представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвоката Алфьорова Г.І., що для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник зобов`язаний зайти до системи відеоконференцзв`язку та авторизуватися в ній за 10 хвилин до початку судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, навушники, камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи; очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні. Для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції надіслати на електронну адресу суду документи, що посвідчують особу та її повноваження, скріплені електронним цифровим підписом, а в разі відсутності такого підпису - скановані копії документів і пред`явити їх оригінали під час судового засідання.

Судове засідання, призначене на 23.11.2022 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" - адвокатом Алфьорова Г.І. не відбулось через відсутність електропостачання та інтернету, що призвело до неможливості підписання процесуальних документів електронним цифровим підписом, їх надсилання до державного реєстру судових рішень, отримання процесуальних документів за допомогою підсистеми Електронний суд, здійснення перевірки посилених сертифікатів, розміщення інформації на офіційному веб-порталу судової влади України, проведення судових засідань, про що відповідальними працівниками суду складено акт від 23.11.2022 року №12-33/190.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали суду від 28.10.2022 року та від 01.11.2022 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону слідує, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

12.04.2019 року між Товариством з обмеженою з обмеженою відповідальністю "УНБ-КОМОДІТІС", яке змінило своє найменування та на даний час є Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.КОМОДІТІЗ" (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Завод Обважнювачів" (споживач, відповідач) укладено договір №ПГ-С/19-004/14 постачання природного газу.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживача, а споживач - прийняти і сплатити на умовах цього договору газу природного, надалі - газ (код товару: 2711).

Постачальник не є видобувним підприємством, код EIC: 56Х10F.

Постачальник має діючу ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання газу на території України.

Споживач використовує газ виключно для власних потреб. Споживачу присвоєні наступний (наступні) EIC - код (-коди):

56ХО000003SKV00C.

Згідно з п. 1.2 договору параметри газу повинні відповідати параметрам загального потоку у газотранспортній системі України.

За умовами п. 1.3 договору обсяг газу, який постачальник зобов`язується передати, а споживач прийняти та оплатити, зазначається в додаткових угодах до договору на кожен розрахунковий період - газовий місяць (місяць передачі газу) з рівномірним щодобовим розподілом споживання протягом газового місяця. Зміни місячних обсягів газу встановлюються сторонами шляхом укладення відповідних додаткових угод до договору, зокрема, в порядку, передбаченому п.3.2 договору.

Відповідно до п. 1.4 договору загальна вартість газу, який постачальник передає споживачу, визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого газу на підставі актів приймання-передачі газу, вказаних в п.3.3 договору.

Пунктом 1.5 договору визначено, що за розрахункову одиницю газу приймається 1000 м3 (одна тисяча кубічних метрів), приведених до стандартних умов: t = 200С, P = 101,325 кПа (760 мм.рт.ст) та вологості, рівній нулю.

Споживач підтверджує наявність чинних договорів розподілу/транспортування газу, а також наявність фінансового забезпечення послуг транспортування газу, саме з ПАТ "Донецькоблгаз" та АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України" (найменування оператора ГРМ/ГТС) (п. 1.7 договору).

У відповідності до п. 1.8 договору фактичне постачання газу здійснюється постачальником виключно після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді.

Згідно з п. 1.9 договору споживач надає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному газовому місяці (на який укладено Додаткову угоду).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна газу, що передається по договору, визначається сторонами по кожному місяцю постачання окремими Додатковими угодами, які є невід`ємною частиною договору.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, зазначених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору (п. 2.2 договору).

У п. 2.3 договору сторонами передбачено, що оплата загальної вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1 договору передача газу здійснюється у точці виходу в мережі АТ "Укртрансгаз" (надалі, разом - Оператор ГТС).

Кількість газу, що передається, визначається у відповідності з обсягами, зазначеними у додаткових угодах до договору (п. 3.2 договору).

Передача фактичного обсягу газу за звітний місяць оформляється сторонами актом прийому-передачі газу (п.3.3 договору).

За умовами п. 4.1 договору постачальник зобов`язаний: здійснити передачу газу споживачу в межах Оператора ГТС у обсязі та строки, визначені додатковими угодами до договору (п.4.1.1 договору); оформити через Оператора ГТС документацію, що підтверджує передачу планового обсягу газу від постачальника до споживача (п.4.1.2 договору); передати споживачу акт приймання-передачі газу, що підтверджує фактично переданий обсяг газу по договору з урахуванням п.4.3.6 договору (п.4.13 договору).

За правилами п. 4.3 договору споживач зобов`язаний: прийняти газ в точці виходу з мережі Оператора ГТС в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатковими угодами до Договору (п.4.3.1 договору); прийняти газ в точці входу в мережі Оператора ГТС в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатковими угодами до даного Договору (п.4.3.2 Договору); оплатити постачальнику загальну вартість газу, що передається, на умовах згідно з п. 2.3 та п.2.4 Договору (п.4.3.3 договору).

Договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (дата, вказана у верхньому правому куті першої сторінки договору) і діє до 31 грудня 2019 року включно в частині постачання газу, а в іншій частині зобов`язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Договір є дійсним за умови наявності відбитку печатки обох сторін на кожному аркуші договору (п. 8.1 договору).

Додатковою угодою №10 від 16.12.2019 року до договору сторонами викладено п. 8.1 договору постачання природного газу у наступній редакції:

" 8.1. Цей договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (дата, вказана у верхньому правому куті першої сторінки договору) і діє до 31 грудня 2020 року включно в частині постачання газу, а в іншій частині зобов`язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При цьому договір є дійсним за умови наявності відбитку печатки обох сторін на кожному аркуші договору".

21.12.2020 року між сторонами підписано Додаткову угоду №23 до договору, за умовами п.1 якої споживач зобов`язується прийняти та оплатити, а постачальник - передати газ (надалі - газ) у січні 2021 року в обсязі 150,000 тис.м3 (сто п`ятдесят тисяч кубічних метрів) - плановий обсяг газу, щодобове споживання 4,838709 тис.м3, через точку 56ХО000003SKV00C.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди №23 від 21.12.2020 року до договору ціна 1000 м3 газу, що передається у грудні 2020 року, без урахування вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи, складає 5874,97 грн., крім того ПДВ 20% - 1174,99 грн., разом з ПДВ - 7049,96 грн. (сім тисяч сорок дев`ять гривень 96 коп.).

Планова ціна 1000 м3 газу, що передається у грудні 2020 року, без урахування вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи, складає 6011,55 грн., крім того ПДВ 20% - 1202,31 грн., разом з ПДВ - 7213,86 грн. (сім тисяч двісті тринадцять гривень 86 коп.).

Тариф на послуги транспортування природного газу для точки виходу з газотранспортної системи, встановленого НКРЕКП становить 124,16 грн. за 1000 м3 без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 м3. Відповідно до Постанови НКРЕКП від 21.12.2019 року №3013 до тарифу на транспортування застосовано коефіцієнт 1,1.

У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для точки виходу з газотранспортної системи, така зміна є обов`язковою для відповідної зміни ціни газу та його вартості.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 23 від 21.12.2020 року до договору планова вартість газу, що передається по цій Додатковій угоді, з урахуванням вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи становить без ПДВ 901732,50 грн., ПДВ 180346,50 грн., разом з ПДВ: 1082079,00 грн. (один мільйон вісімдесят дві тисячі сімдесят дев`ять грн.. 00 коп.).

За умовами п. 4 Додаткової угоди №23 від 21.12.2020 року до договору оплата планової вартості газу по Додатковій угоді проводиться на поточний рахунок постачальника в такому порядку: 100% від вартості планових обсягів газу - по 26 лютого 2021 року.

Додатковою угодою №23 від 21.12.2020 року до договору сторонами викладено п. 8.1 договору постачання природного газу у наступній редакції:

" 8.1. Цей Договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (дата, вказана у верхньому правому куті першої сторінки договору) і діє до 31 грудня 2021 року включно в частині постачання газу, а в іншій частині зобов`язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При цьому договір являється дійсним за умови наявності відбитку печатки обох сторін на кожному аркуші договору".

26.11.2021 року між сторонами підписано Додаткову угоду №34 до договору, за умовами п. 1 якої споживач зобов`язується прийняти та оплатити, а постачальник - передати газ (надалі - газ) у грудні 2021 року в обсязі 60,000 тис.м3 (шістдесят тисяч кубічних метрів) - плановий обсяг газу, з рівномірним щодобовим споживанням або згідно даних щодобових обсягів споживання, через точку 56ХО000003SKV00C.

Допустимий обсяг недобору/перебору газу споживачем, за Додатковою угодою, +/- 10% від планового обсягу газу.

У п. 2 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору сторонами передбачено, що планова ціна 1000 м3 газу, що передається у грудні 2021 року (строк поставки) з ПДВ з урахування вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи, становить 33667,86 грн. (тридцять три тисячі шістсот шістдесят сім гривень 86 копійок), в тому числі: ціна без ПДВ - 28056,55 грн.; ПДВ20% - 5611,31 грн.

Тариф на послуги транспортування природного газу для точки виходу з газотранспортної системи, встановленого НКРЕКП становить 124,16 грн. за 1000 м3 без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 м3. Відповідно до постанови НКРЕКП від 21.12.2019 року №3013 до тарифу на транспортування застосовано коефіцієнт 1,1.

У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для точки виходу з газотранспортної системи, така зміна є обов`язковою для відповідної зміни ціни газу та його вартості.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору планова вартість газу, що передається по Додатковій угоді, з урахуванням вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи становить без ПДВ 1683393,00 грн., ПДВ 336678,60 грн., разом з ПДВ: 2020071,60 грн. (два мільйони двадцять тисяч сімдесят одна гривня 60 копійок).

Оплата планової вартості газу по Додатковій угоді проводиться на поточний рахунок постачальника в такому порядку - 100% від вартості планових обсягів газу - по 31 січня 2022 року (п. 4 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 до договору).

Пунктом 5 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору встановлено, що за результатами споживання газу впродовж кожної газової доби вартість газу спожитого впродовж такої газової доби підлягає автоматичному корегуванню відповідно до розділу 2 Договору.

У відповідності до п. 6 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється споживачем з постачальником за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 18-го числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу).

На виконання умов договору та Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ за грудень 2021 року на суму 1627548,05 грн., що підтверджується актом прийому-передачі газу природного від 31.12.2021 року.

В акті прийому-передачі газу природного від 31.12.2021 року міститься посилання на договір №ПГ-С/19-004/14 від 12.04.2019 року.

Факт отримання відповідачем вказаного товару підтверджується підписами представників та печаткою відповідача, на вказаному акті приймання-передачі газу природного від 31.12.2021 року.

Відповідачем жодних заперечень щодо отримання товару від позивача на підставі договору, не надано.

Для оплати наданих послуг з постачання природного газу, позивачем виставлено відповідачу рахунок №ПГ-С/19-004/14-0122 від 31.12.2021 року на суму 1627548,05 грн.

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №ПГ-С/19-004/14 постачання природного газу від 12.04.2019 року.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Донецької області, в якому останній просив стягнути з відповідача на свою користь основний борг у розмірі 1148 820,23 грн., інфляційні втрати у розмірі 88912,94 грн.

19.08.2022 року господарським судом Донецької області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язання сторін виникли в порядку ст. 11 ЦК України з дій юридичних осіб, які в силу загальних положень і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обов`язки.

Так, укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм ст. ст. 712, 655-697 ЦК України та ст. ст. 264-271 ГК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України та ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Беручи до уваги те, що відповідачем отримано природний газ, відповідно до акту приймання-передачі, у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі.

Вище вказано, що у п. 2.3 сторони погодили, що оплата загальної вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору.

За змістом п. 6 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється споживачем з постачальником за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 18-го числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу).

Отже, з урахуванням умов підписаного між сторонами договору та Додаткової угоди №34 від 26.12.2021 року, відповідач зобов`язаний був оплатити природний газ поставлений за актом приймання-передачі газу природного від 31.12.2021 року у строк до 18.01.2022 (включно).

Господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором та Додатковою угодою №34 від 26.11.2021 року виконав належним чином, а саме поставив відповідачу товар (природний газ) на загальну суму 1627548,05 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Втім, як слідує з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення повної та своєчасної оплати отриманого товару виконав неналежним чином та не у повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість в сумі 1148820,23 грн. зі сплати якої відповідачем допущено прострочення.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку до матеріалів справи не надано.

А отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 1148820,23 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивач просив стягнути з відповідача (з урахуванням уточненої позовної заяви) інфляційні втрати у розмірі 88912,94 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений господарським судом першої інстанції та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат є правомірними.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, колегія суддів зазначає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 88912,94 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Аргументи апелянта на те, що з 23.06.2022 року відповідачем вживаються дії щодо збереження та евакуації майна підприємства та документації з зони бойових дій на безпечну територію; з урахуванням збройної агресії Російської Федерації проти України, ведення активних бойових дій на території України, дестабілізації нормального функціонування роботи всіх підприємств, відповідач не мав об`єктивної можливості отримати підтвердження настання форс-мажорних обставин та повідомити позивача про їх настання у порядку, передбаченому договором, що укладений між сторонами; 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію в Україні ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили); на офіційному сайті Торгово- промислової палати України 28.02.2022 року розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс - мажорних обставин та це надало можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується, не приймаються, з огляду на таке.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (ч. 1 ст. 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

За змістом частини 2 ст. 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, норма частини 2 ст. 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1); форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2).

Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду 16.07.2019 року у справі №917/1053/18 та від 09.11.2021 року у справі №913/20/21, де, зокрема, вказано на те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Так, вище зазначено та також підтверджується матеріалами справи, що оплата загальної вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору (пункт 2.3 договору).

Зокрема, відповідно до пункту 1 Додаткової угоди №34 до договору від 26.11.2021 року споживач зобов`язується прийняти та оплатити, а постачальник - передати газ у грудні 2021 року в обсязі 60,000 тис.м3 (шістдесят тисяч кубічних метрів) - плановий обсяг газу, з рівномірним щодобовим споживанням або згідно даних щодобових обсягів споживання, через точку 56ХО000003SKV00C. Оплата планової вартості газу по Додатковій угоді проводиться на поточний рахунок постачальника в такому порядку - 100% від вартості планових обсягів газу - по 31 січня 2022 року (п. 4 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 до договору).

У відповідності до п. 6 Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до договору остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється споживачем з постачальником за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 18-го числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу).

На виконання умов договору та Додаткової угоди №34 від 26.11.2021 року до нього позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ за грудень 2021 року на суму 1627548,05 грн., про що складено відповідний акт прийому-передачі газу природного від 31.12.2021 року, в якому містяться посилання на договір №ПГ-С/19-004/14 від 12.04.2019 року, підписи представників, відтиск печатки відповідача, яким заперечень щодо отримання товару від позивача не надано.

Для оплати наданих послуг з постачання природного газу, позивачем у 2021 році, тобто, ще до настання бойових дій у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти Україні було виставлено відповідачу рахунок №ПГ-С/19-004/14-0122 від 31.12.2021 року на суму 1627548,05 грн., доказів оплати якого відповідачем матеріали справи не містять.

Отже, апелянт, який посилається на неможливість належного виконання зобов`язання відповідачем у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти Україні, яка розпочалась 24.02.2022 року, не довів належними та допустимими доказами того, що вказані обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку, оскільки рахунок №ПГ-С/19-004/14-0122 на суму 1627548,05 грн., було виставлено відповідачу ще до настання обставин, на які посилається апелянт, а саме: 31.12.2021 року.

За таких обставин, також не приймаються аргументи апелянта на те, що факт настання обставин непереборної сили є таким, який, на його думку, підтверджений достатніми доказами дії форс-мажорних обставин, загальновідомим, не потребує доказування та, що ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд не надав оцінку обставинам, які виключають відповідальність відповідача перед позивачем.

Формальна констатація неможливості виконання відповідачем грошового зобов`язання в силу наявності форс-мажорних обставин не є необхідним та достатнім фактором для його ухилення від виконання зобов`язання.

Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 року у справі №911/1805/21, де, між іншим вказано на те, що саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку; дослідження таких обставин повинно відбуватись із дотриманням вимог частини першої ст. 86 ГПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та положень ст. 236 ГПК України, відповідно до яких обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи; при цьому не можна визнати належним чином та повністю дослідженими обставини, в розумінні ст. 236 ГПК України, саму лише констатацію судами факту про підтвердженість сертифікатом у відповідача обставин непереборної сили, які звільняють його від відповідальності за порушення зобов`язання, без дослідження наявності у таких обставин ознак надзвичайності та невідворотності.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у відповідача обставин непереборної сили, які звільняють його від відповідальності за порушення зобов`язання, або ж наявності у таких обставин ознак надзвичайності та невідворотності.

А тому, апелянтом не доведено, що порушення щодо несплати відповідачем заборгованості за отримання ним природного газу сталося внаслідок випадку або непереборної сили, що відповідно до приписів ст. 617 ЦК України могло би бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, вразі якщо б таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод Обважнювачів" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.08.2022 року у справі №905/467/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.11.2022 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза