ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2022 р. м. Рівне Справа № 918/650/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О.Гупалюк, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Управління майновим комплексом Рівненської міської ради

до відповідача Приватного підприємства Клініка МедОК

про стягнення в сумі 954 419,30 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: І Болішук, дов. від 01.07.2022,

від відповідача: В. Бучек, дов від 05.01.2022,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2022 Комунальне підприємство Управління майновим комплексом Рівненської міської ради (позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства Клініка МедОК (відповідач) про стягнення 45 780,00 грн за безпідставне користування майном та 908 639,30 грн за договором на відшкодування комунальних послуг і витрат на утримання орендованого майна № 2/3/5-ЕКП від 08.02.2021.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, 03.12.2020 між КП Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Рівненської районної ради (орендодавець) та відповідачем (орендар) за результатами аукціону укладено договір оренди нерухомого майна № 2/20, за яким всі права та обов`язки орендодавця за договором оренди перейшли до позивача, за умовами якого орендодавець передав в оренду орендарю частину нежитлових приміщень загальною площею 474,2 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська,4. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.11.2021 у справі № 918/523/21, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2022, серед іншого, визнано недійсним договір оренди нерухомого майна від 03.12.2020 № 2/20, а також зобов`язано ТОВ Клініка МЕДОК повернути КП Управління майновим комплексом Рівненської районної ради орендоване майно. Відповідач майно не повернув, продовжує ним користуватися , станом на 01.06.2022 його заборгованість становить 45 780,00 грн. Крім того, 03.12.2020 та 28.01.2021 між сторонами укладені договори оренди № 3/20 та 5/21 відповідно, за якими в розмір орендної плати не входять витрати позивача на утримання такого майна, у зв`язку з чим 08.02.2021 між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) укладено договір № 2/3/5-ЕКП на відшкодування комунальних послуг та витрат на утримання орендованого майна. Згідно з даними бухгалтерського обліку позивача у період з лютого 2021 року по травень 2022 року заборгованість відповідача за цим договором становить 908 639,30 грн, з яких: 336 982,64 грн - відшкодування комунальних послуг та 571 656,66 грн - оплата експлуатаційних послуг. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 45 780,00 грн орендної плати, збереженої відповідачем без достатньої правової підстави, а також 336 982,64 грн відшкодування комунальних послуг та 571 656,66 грн відшкодування експлуатаційних послуг.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 15, 16, 525, 526, 627, 628, 629, 1212 ЦК України, ст. 193 ГК України тощо.

26.10.2022 відповідачем подано відзив, згідно з яким останній стверджує, що сплачує платежі з орендної плати, на підтвердження чого долучив платіжні доручення, відтак заборгованість з орендної плати відсутня. Щодо стягнення грошових коштів, пов`язаних із відшкодуванням комунальних та експлуатаційних послуг, то відповідач зазначає, що оплата послуг здійснюється за їх фактичним наданням, однак загальногосподарських та адміністративних послуг відповідач не споживає, сантехнічне обладнання обслуговує самостійно, жодних послуг з прибирання та охорони території не отримує тощо, а тому не має їх оплачувати. Окрім того, позивач не довів розмір частки орендованого відповідачем майна пропорційно займаній площі. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні вимог відмовити повністю.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання учасників, результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 31.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.10.2022.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої ухвалю суду від 31.08.2022 відмовлено.

17.10.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судових засіданнях 17.10.2022, 26.10.2022 та 28.10.2022 оголошувалися перерви до 26.10.2022, 28.10.2022 та 02.11.2022 відповідно.

26.10.2022 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі, яка обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.11.2021 у справі № 918/523/21, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2022, серед іншого, визнано недійсним договір оренди нерухомого майна від 03.12.2020 № 2/20. Заразом відповідачем подано касаційну скаргу, ухвалою Касаційного господарського суду від 05.07.2022 зупинено провадження до розгляд справи № 925/1133/18, що перебуває у провадженні Касаційного господарського суду.

Суд, розглянувши заяву відповідача про зупинення провадження у справі, зазначає таке.

Відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4-6 ст. 75 ГПК України). Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду вказаної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Водночас наведеною процесуальною нормою прямо передбачено, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення Верховним Судом рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову.

Суд, давши оцінку клопотанню відповідача про зупинення провадження, дійшов висновку, що останнє не містить доказів неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 925/1133/18, що перебуває у провадженні Касаційного господарського суду, всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України клопотання відповідача не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як у частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до перегляду рішенням у справі № 918/523/21 у суді касаційної інстанції, так і стосовно того, що зібрані у справі, що розглядається, докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Окрім того, постановою апеляційного господарського суду рішення місцевого господарського суду у справі № 918/523/21 залишено без змін. У свою чергу, за ч. 2 ст. 241 ГПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ст. 284 ГПК України). Отже, рішення у справі № 918/523/21 набрало законної сили.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження відсутні.

28.10.2022 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

02.11.2022 від відповідача надійшло клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи, яке обґрунтоване тим, що незрозумілими є складові частини тарифу на експлуатаційні послуги, їх обґрунтованість, реальність та правомірність віднесення до відповідних статей витрат відповідача тощо.

Суд, розглянувши вказане клопотання відповідача, зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

За змістом наведеної норми експертиза призначається, зокрема для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У свою чергу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Статтями 76, 77, 79 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що призначення судової експертизи як процесуальна дія суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, має бути обґрунтованим. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" зазначено, що "розумний строк" провадження має бути оцінений відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних державних органів, а також важливість предмета спору для заявника.

Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справах «ТОВ «Фріда» проти України», «Walchli v. France»).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення судової бухгалтерської експертизи, а відтак - для задоволення клопотання відповідача.

Інших заяв і клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

09.11.2020 проведено електронний аукціон № UА-РS-2020-10-16-000143-1 за лотом: "Оренда частини нежитлових приміщень загальною площею 474,2 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4 (частини приміщень площею 103,4 кв.м на 1-му поверсі, площею 164,3 кв.м на 3-му поверсі та 206,5 кв.м на 4-му поверсі (загальною площею 474,2 кв.м), в будівлі амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4)".

Участь в аукціоні взяли два учасники: ПП "МЕДИЧНІ ДОВІДКИ 18" та ПП "Клініка МЕД ОК". Переможцем визначено ПП "Клініка Мtl ОК" з ціновою пропозицією 21 800,00 грн, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UА-РS-2020-10-16-000143-1.

За результатами проведених електронних торгів, 03.12.2020 між КП "Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рівненської районної ради та ПП "Клініка МЕД ОК" укладено договір № 2/20 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад Рівненського району (договір).

08.02.2021 між орендодавцем, орендарем та КП Управління майновим комплексом Рівненської районної ради укладено договір про внесення змін до договору оренди № 2/20, за яким всі права та обов`язки орендодавця перейшли до нового балансоутримувача орендованого майна - КП Управління майновим комплексом Рівненської районної ради. Згідно з рішенням Рівненської районної ради від 30.09.2021 № 318 КП «Управління майновим комплексом» передане у комунальну власність Рівненської міської ради.

За п. 1.1 договору орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у п. 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у п. 6 Умов.

Відповідно до п. 4.1 змінних умов договору (Умов) об`єктом оренди є частина нежитлових приміщень загальною площею 474,2 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4.

Згідно з п. 6.1 Умов балансова залишкова вартість майна становить 139 804,70 грн.

У п. 1.2. договору зазначено, що майно передається в оренду для використання згідно з п. 7 Умов, а саме для розміщення закладу охорони здоров`я, клініки, лікарні, приватної медичної практики.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акту приймання - передачі майна. Акт приймання - передачі підписується орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору (п. 2.1. договору).

Судом установлено, що 03.02.2021 представниками КП "Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Рівненської районної ради та ПП "Клініка Мед ОК" підписано акт приймання - передачі орендованого майна.

За п. 3.1. договору орендна плата становить суму, визначену у п. 9 Умов.

Пунктом 9.1 Умов визначено місячну орендну плату у розмірі 21 800,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору орендар сплачує орендну плату у співвідношенні, визначеному у п. 16 Умов, щомісяця, до 15 числа поточного місяця оренди для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону.

Згідно з п. 3.4. договору орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом з податком на додану вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується орендодавцем (в частині, належній державному бюджету) та/або балансоутримувачем (в частині, належній балансоутримувачу). Орендодавець і балансоутримувач можуть за домовленістю звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, за якими у орендаря є заборгованість, вінтересах відповідної сторони цього договору. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову (п. 3.7. договору).

Згідно з п. 12.1 Умов цей договір діє до 01.11.2025.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.11.2021 у справі № 918/523/21, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2022, серед іншого, визнано недійсним договір оренди нерухомого майна від 03.12.2020 № 2/20, укладений між КП Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Рівненської районної ради та ТОВ Клініка МЕД ОК, а також зобов`язано ТОВ Клініка МЕДОК повернути КП Управління майновим комплексом Рівненської районної ради частину нежитлових приміщень загальною площею 474,2 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4.

27.04.2022 позивач направляв на адресу відповідача лист № 34 з вимогою про звільнення (повернення) займаних приміщень, проте останній не здійснив жодних заходів на повернення орендованого майна та надалі продовжує таким майном користуватися, що, в свою чергу, є підставою для стягнення з відповідача орендної плати за фактичне користування нерухомим майном.

З моменту укладення цього договору і по сьогоднішній день орендар користується нерухомим майном, а відтак зобов`язаний здійснювати оплату за користування таким майном. Позивачем заявлено до стягнення 45 780,00 грн за фактичне користування майно за договором оренди нерухомого майна від 03.12.2020 № 2/20 за квітень-травень 2022 року.

Однак відповідачем долучено до матеріалів справи платіжні доручення № 64 від 11.04.2022 на суму 23 506,56 грн, № 88 від 03.05.2022 на суму 23 506,56 грн, № 164 від 26.07.2022 на суму 26 672,18 грн, за якими, зокрема сплачено за користування приміщеннями за договором оренди нерухомого майна від 03.12.2020 № 2/20 за квітень 2022 року, неоплаченим залишається травень 2022 року, а заборгованість становить 22 890,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з лютого по травень 2022 року, наданим позивачем.

При цьому останній платіж здійснений відповідачем 26.07.2022, а позивач звернувся до суду з вказаним позовом 30.08.2022.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем як станом на дату звернення до суду, так і на розгляду спору становила 22 890,00 грн.

Окрім цього, між позивачем та відповідачем укладалися та є чинними договори оренди на інші площі в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська,4.

Так, 03.12.2020 між сторонами укладено договір оренди № 3/20, за умовами якого відповідач орендує частину нежитлового приміщення загальною площею 2,5 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4.

28.01.2021 між сторонами укладено договір оренди № 5/21, за умовами якого відповідач орендує частину нежитлових приміщень загальною площею 98 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4.

До складу орендної плати за укладеними з відповідачем договорами оренди не входять витрати позивача на утримання такого майна (комунальні послуги, послуги з управління об`єктом нерухомості, витрати на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі тощо). Відповідач зобов`язався ці витрати нести на основі окремого договору, укладеного з позивачем.

08.02.2021 між позивачем (балансоутримувачем) та відповідачем (орендарем) укладено договір № 2/3/5-ЕКП на відшкодування комунальних послуг та витрат на утримання орендованого майна (договір № 2/3/5-ЕКП), за умовами якого позивач надає комунальні послуги (забезпечення водопостачання та водовідведення, дощова каналізація, теплопостачання, електропостачання, вивіз побутових відходів) та експлуатаційні послуги, охорона приміщення (послуги) в орендованих відповідачем приміщеннях загальною площею 574,7 кв.м та місцях загального користування площею 374,47 кв.м, що розміщені на 1, 3 та 4-му поверхах в будівлі по вул. Дніпровська, 4, а відповідач своєчасно оплачує ці послуги на підставі отриманого від позивача акту виконаних робіт (наданих послуг) та/або рахунку у строки та на умовах, передбачених договором.

У розділі 2 цього договору, зокрема визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться протягом 10 днів з моменту отримання акту виконаних робіт (наданих послуг), наданого балансоутримувачем в письмовому вигляді безпосередньо орендарю, або надісланого через поштове відділення чи на електронну адресу орендаря. Орендар зобов`язаний підписати отримані акти виконаних робіт (наданих послуг) та повернути один примірник підписаного акту виконаних робіт (наданих послуг) балансоутримувачу. У разі непідписання або неповернення орендарем примірника акту виконаних робіт (наданих послуг) балансоутримувачу протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх отримання такі акти вважаються погодженими сторонами цього договору і за вказаними актами виникають зобов`язання щодо сплати за надані послуги. Плата за послуги вноситься шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача, на підставі отриманого від балансоутримувача акту виконаних робіт (наданих послуг) та/або рахунку.

За п. 3.2. договору орендар зобов`язаний, зокрема, оплачувати послуги у встановлені договором строки.

Відповідно до п. 7.1. цього договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами цього договору. Договір діє з 01.03.2021 до 31.12.2025.

Нарахування відповідачу оплати експлуатаційних послуг здійснювалося позивачем на підставі тарифів, затверджених директором позивача та погоджених заступником голови Рівненської районної державної адміністрації. Зокрема, за період з 01.02.2021 до 01.09.2021 за тарифом 42,04 грн (без ПДВ) за 1 кв.м площі приміщень, а з 01.09.2021 - за тарифом 23,07 грн (без ПДВ) за 1 кв.м площі приміщень в будинку по вул. Дніпровська, 4, м. Рівне. Зазначені тарифи є складовими витрат на утримання прибудинкової території та приміщень будинку по вул. Дніпровська, 4.

Згідно з даними бухгалтерського обліку позивача заборгованість відповідача за договором № 2/3/5-ЕКП становить 908 639,30 грн, з яких: 336 982,64 грн - відшкодування комунальних послуг (за період січень-лютий 2022 року) та 571 656,66 грн - оплата експлуатаційних послуг (за період з лютого 2021 року по травень 2022 року).

24.09.2021, 13.05.2022 та 04.08.2022 позивач надсилав відповідачу цінними листами з описом вкладення акти виконаних робіт (надання послуг) на відшкодування експлуатаційних послуг № 2/3/5/05-2 від 30.06.2021 на суму 239 428,14 грн, № 2/3/5/09-2 від 24.09.2021 на суму 122 044,28 грн, № 2/3/5/10-2 від 29.10.2021 на суму 26 273,03 грн, № 2/3/5/12-2 від 27.01.2022 на суму 52 546,06 грн, № 2/3/5/01-2 від 31.01.2022 на суму 26 273,03 грн, № 2/3/5/02-2 від 23.02.2022 на суму 26 273,03 грн, № 2/3/5/03-2 від 14.03.2022 на суму 26 273,03 грн, № 2/3/5/04-2 від 29.04.2022 на суму 26 273,03 грн, № 2/3/5/02 від 25.05.2022 на суму 26 273,03 грн (всього на суму 571 656,66 грн), а також акти виконаних робіт (надання послуг) на відшкодування витрат на теплопостачання № 2/3/5/01-т від 18.02.2022 на суму 166 653,96 грн, № 2/3/5/02 від 09.03.2022 на суму 107 106,73 грн, № 2/3/5/05 від 24.06.2022 на суму 63 221,96 грн (всього га суму 336 982,64 грн), які відповідачем залишились неоплаченими.

На підтвердження заявлених до стягнення сум позивачем надано також розрахунки заборгованості за комунальні та експлуатаційні послуги за період з лютого 2021 року по травень 2022 року.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з оренди комунального майна, а спір у цій справі пов`язаний із безпідставним збереженням коштів за фактичне користування відповідачем без належних на те правових підстав орендним майном, а також із неналежним виконанням відповідачем умов договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та комунальних послуг, регулювання яких здійснюється на підставі Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ГК України та ЦК України тощо.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Щодо стягнення 45 780,00 грн, то суд зазначає таке.

Як установлено судом, рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.11.2021 у справі № 918/523/21, яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2022, серед іншого, визнано недійсним договір оренди нерухомого майна від 03.12.2020 № 2/20, зобов`язано ТОВ Клініка МЕДОК повернути КП Управління майновим комплексом Рівненської районної ради частину нежитлових приміщень загальною площею 474,2 кв.м в будівлі амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Дніпровська, 4.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість. За ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача її майна, що набуте поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Тлумачення ст. 1212 ЦК України свідчить, що цією нормою до випадків безпідставного набуття та збереження майна віднесено також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона згідно із законом мала віддати (перерахувати) іншій особі в силу покладеного на неї законом зобов`язання. Тобто зменшення обов`язку.

У справі, що розглядається, збагаченням є збереження користувачем без достатніх правових підстав у себе виплати (орендної плати), яку він згідно із законом мав сплатити позивачу за користування нерухомим майном.

Такий підхід до розуміння норми ст. 1212 ЦК України відповідає змісту інституту набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, адже очевидно, що у наведений спосіб відбувається збагачення користувача за рахунок несплати орендної плати за нерухоме майно.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, розмір збережених грошових коштів за користування майном без достатньої правової підстави становить 22 890,00 грн. При цьому решта суми, заявлена до стягнення, сплачена відповідачем до звернення позивачем до суду, а відтак в частині стягнення 22 890,00 грн слід відмовити.

Відповідач суми, заявленої до стягнення, не заперечив, доказів у її погашення суду не надав.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22 890,00 грн, як безпідставно збережених у себе виплат за договором оренди, визнаним у судовому порядку недійсним.

Щодо стягнення 908 639,30 грн, то слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалося, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 336 982,64 грн - відшкодування комунальних послуг (за період січень-лютий 2022 року) та 571 656,66 грн - оплата експлуатаційних послуг (за період з лютого 2021 року по травень 2022 року).

Щодо заперечень відповідача, то договором № 2/3/5-ЕКП на відшкодування комунальних послуг та витрат на утримання орендованого майна від 08.02.2021 передбачено: 1) надання комунальних послуг (забезпечення водопостачання та водовідведення, дощова каналізація, теплопостачання, електропостачання, вивіз побутових відходів), 2) експлуатаційних послуг, 3) охорону приміщення. Розрахунок витрат на утримання орендованого майна (у тому числі експлуатаційних послуг) здійснювався позивачем на підставі тарифів, затверджених директором позивача та погоджених заступником голови Рівненської районної державної адміністрації. Позивачем направлялися відповідачу акти надання послуг (25.09.2021, 19.05.2022 та 04.08.2022), заразом останній жодних претензій щодо розміру вартості таких послуг у порядку та в строки, передбачені п 2.3. договору, не заявив, отже, вказані акти вважаються погодженими сторонами та підлягають оплаті.

Окрім того, відповідач не заперечив факт використання приміщень за договорами оренди, укладеними з позивачем, отримання актів надання послуг, а також не надав доказів самостійного обслуговування орендованих приміщень та власного контрозрахунку заявленої до стягнення суми.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічні приписи викладені у ч. 3 ст. 13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Окрім того, ч. 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин судом, з урахуванням фактичних обставин справи, установлено, що відповідач свого обов`язку з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, а також відшкодування вартості наданих комунальних послуг у повному обсязі та своєчасно не виконав, отже, з нього на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 908 639,30 грн.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак - про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складається із судового збору в розмірі 14 316,29 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, отже, судовий збір в розмірі 13 972,70 грн покладається на відповідача, а решта - на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства Управління майновим комплексом Рівненської міської ради до Приватного підприємства Клініка МедОК про стягнення в сумі 954 419,30 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства Клініка МедОК (вул. Миколи Боголюбова, 5, м. Рівне, 33015, ідентифікаційний код 42428958) на користь Комунального підприємства Управління майновим комплексом Рівненської міської ради (вул. Соборна, 195, м. Рівне, 33001, ідентифікаційний код 35597574) 22 890,00 грн безпідставно збережені виплати, 336 982,64 грн - відшкодування комунальних послуг та 571 656,66 грн - оплата експлуатаційних послуг.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 22 890,00 грн безпідставно збережених коштів відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства Клініка МедОК (вул. Миколи Боголюбова, 5, м. Рівне, 33015, ідентифікаційний код 42428958) на користь Комунального підприємства Управління майновим комплексом Рівненської міської ради (вул. Соборна, 195, м. Рівне, 33001, ідентифікаційний код 35597574) 13 972,70 грн судового збору.

Позивач: Комунальне підприємство Управління майновим комплексом Рівненської міської ради (вул. Соборна, 195, м. Рівне, 33001, ідентифікаційний код 35597574).

Відповідач: Приватне підприємство Клініка МедОК (вул. Миколи Боголюбова, 5, м. Рівне, 33015, ідентифікаційний код 42428958).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 02.11.2022.

Суддя О. Андрійчук