ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. Справа №914/60/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут за №5596/02 від 04.07.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/1540/22 від 04.07.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2022 (суддя Крупник Р.В., повний текст складено 06.06.2022)

у справі № 914/60/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут (надалі ТзОВ Львівенергозбут), м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Сільпо Рітейл (надалі ПрАТ Сільпо Рітейл), м. Вишневе, Київська область

про стягнення штрафу у розмірі 494 162,46 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Козич В.Л. адвокат

від відповідача: Держицький І.Р. адвокат

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ Львівенергозбут звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПрАТ Сільпо Рітейл штрафу у розмірі 494 162,46 грн за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.05.2022 у справі № 914/60/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, відповідачем дотримано, передбачених умовами договору № 52598 та чинним законодавством України вимог дострокового розірвання договору у зв`язку із зміною енергопостачальника та своєчасно повідомлено позивача про його припинення. Позивачем не заперечується, що відповідачем дотримано процедуру зміни енергопостачальника. Суд дійшов висновку, що оскільки умовами договору, складовою якого є ПРРЕ та комерційна пропозиція, передбачено право споживача на вільний вибір електропостачальника, тому штрафні санкції можуть бути застосовані лише у випадку порушення обов`язку, який є складовою цивільного правовідношення (в цьому випадку правовідношення з поставки товару). Враховуючи ту обставину, що відповідач діяв у межах, визначених як ПРРЕЕ, так і Закону України "Про ринок електричної енергії", відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТзОВ Львівенергозбут подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що дострокове розірвання договору споживачем з порушенням встановлених строків ( п. 6.1.25 ПРРЕЕ; п.п. 16 п. 5.5.1 П.Р.Р.Е.Е.; абз. 3 (4) п. 6.1.3 ПРРЕЕ) призвело до виникнення у споживача обов`язку сплати штрафних санкцій, передбачених договором. Також скаржник звертає увагу на те, що місцевий господарський суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч.10 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки штраф за дострокове розірвання договору застосовується до споживача не за факт недотримання процедури зміни енергопостачальника, а за факт розірвання договору з порушенням строків, встановлених ПРРЕЕ. Окрім того, скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що «не зважаючи на те, що в абзаці 3 підпункту 6.1.3 ПРРЕЕ та Комерційній пропозиції № 5 вжито словосполучення дострокове розірвання договору, положення цього абзацу та пропозиції не встановлюють умов, які споживач повинен дотриматися при достроковому розірванні договору у зв`язку із зміною енергопостачальника», не ґрунтуються ні на нормах чинного законодавства, ні на висновках Верховного Суду та суперечать положенням ПРРЕЕ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2022 справу № 914/60/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною ТзОВ Львівенергозбут на рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2022, розгляд справи № 914/60/22 призначено на 23.08.2022.

23.08.2022 судове засідання по розгляду апеляційної скарги ТзОВ Львівенергозбут на рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Кордюк Г.Т. у відпустці.

Ухвалою суду від 19.09.2022 розгляд справи № 914/60/22 призначено на 04.10.2022.

В судовому засіданні 04.10.2022 було оголошено перерву до 08.11.2022.

В судовому засіданні 08.11.2022 було оголошено перерву до 29.11.2022.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх №ЗАГС 01-04/4578/22 від 23.04.2022), просить суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.

19.12.2018 між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №52598 шляхом подання Заяви-приєднання, згідно з якою відповідач, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 ЦК України та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), приєднався до умов публічного Договору на умовах Комерційної пропозиції постачальника №5 тарифний план «Базовий з тарифом ОСР».

Початок постачання: 01.01.2019. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором про постачання електричної енергії споживачу і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 2.1 Договору №52598 постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.3.2. договору споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної Правилами, та умов цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку (пп. 10), перейти на постачання електричної енергії до іншого електропостачальника, у разі наявності договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та відсутності припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості за постачання електричної енергії перед діючим постачальником (пп. 13).

Відповідно до пунктів 10.1, 10.2 договору споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим Правилами.

За змістом пункту 13.1 договору його укладено на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до п.13.3. договору за умови дострокового розірвання договору зіа ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

За змістом п.13.5. договору у разі зміни електропостачальника дія цього договору припиняється.

Договір від 19.12.2018 укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання (пункт 13.1).

Так, згідно з Комерційною пропозицією № 5 від 10.12.2018 (т. 1 а.с. 20-22) договір діє з моменту набрання чинності до 31.12.2019.

Позивач 10.06.2019 надіслав відповідачеві на електронну адресу лист, у якому повідомив про внесення 01.07.2019 змін до комерційної пропозиції та долучив проект таких змін. В повідомленні позивач посилався на пункт 13.2 договору в контексті права споживача розірвати договір (т. 1 а.с. 30). Відповідач отримав лист позивача 10.06.2019, що підтверджується повідомленням про надходження листа відповідачеві ( т. 1 а.с. 31).

У зміненій редакції Комерційної пропозиції № 5 позивач змінив строк дії Договору, зазначивши, що такий діє до 31.12.2022.

За змістом вказаної комерційної пропозиції у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну дії чинного договору (абз. 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ).

Після 01.07.2019 відповідач продовжував споживати електроенергію, поставлену позивачем, про що свідчать рахунки за електричну енергію, поставлену грудні 2020 року ( т. 1 а. с. 36).

10.12.2020 відповідач повідомив позивача про те, що з 01.01.2021 він змінює постачальника електричної енергії та переходить на постачання до ТОВ «Д.Трейдінг». Вказане підтверджується листом відповідача №211УРЗ від 09.12.2020 з відміткою про його отримання позивачем. (т. 1 а.с. 69).

Листом №145-07-6693 від 24.12.2020 ПАТ «Львівобленерго» повідомило позивача про отримання запиту на зміну електропостачальника для відповідача з 01.01.2021.

Як зазначає позивач, 01.01.2021 укладений Договір №52598 було достроково розірвано/припинено внаслідок зміни споживачем постачальника.

08.04.2021 позивач направив відповідачу лист №904-2021-2011 від 07.04.2021 в якому повідомив, що через дострокове розірвання Договору №52598 відповідачу нараховані штрафні санкції у розмірі 494 162,46 грн., які підлягають сплаті протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Факт направлення вказаного листа та рахунку про сплату штрафу підтверджується матеріалами справи, а факт отримання цих документів відповідачем не заперечується представником останнього. Також судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо правильності визначення розміру штрафу, який просить стягнути позивач.

Відповідач штрафу не сплатив, у зв`язку з чим ТзОВ Львівенергозбут звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПрАТ Сільпо Рітейл штрафу у розмірі 494 162,46 грн за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом частин 1, 4, 7 статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина 1 статті 180 ГК України).

Відповідно до статей 633-634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який є публічним договором приєднання, розробленим з урахуванням вимог Правил і положень Закону України "Про ринок електричної енергії".

При цьому між сторонами існували правовідносини з постачання електроенергії на умовах комерційної пропозиції № 5 "Базовий з тарифом ОСР".

Як зазначалось вище, 10.12.2020 відповідач повідомив позивача про зміну електропостачальника з 01.01.2021.

За змістом статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Нормою вказаної статті передбачено, що у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії" зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника.

Так, відповідно до п. 10 Договору споживач має право в будь-який час змінити електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 календарний день до такої зміни, вказавши дату або строк, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії). Водночас вказаним пунктом передбачено, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно із порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила) затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року N 312.

Згідно з пунктом 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником (пункт 6.1.1 Правил).

За змістом пункту 6.1.3 Правил зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Фактично вказане положення (абз. 3 п. 6.1.3 Правил) викладене у комерційній пропозиції № 5 від 01.07.2019, в якій зазначено, що у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача постачальник нараховує штрафні санкції у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору. З метою уникнення споживачем штрафних санкцій за дострокове розірвання/припинення договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити діючого та нового електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору (абзац 3 п. 6.1.3 ПРРЕЕ).

При цьому, комерційною пропозицією №5 визначено строк дії договору - до 31.12.2022, що відповідає положенню п. 13.1 Договору. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Відтак, відповідачем при діючому до 31.12.2022 договорі у грудні 2020 року ініційовано зміну електропостачальника.

Згідно з п. 13.5 Договору зміна електропостачальника є підставою для припинення дії договору.

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (аналогічну правову позицію викладено у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 № 916/1684/18).

Враховуючи наведене, зазначені вище положення Закону України "Про ринок електричної енергії" та умови Договору, споживач має право на одностороннє припинення договору у спосіб зміни електропостачальника.

Відповідно до п. 10 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Тобто, Законом не передбачено імперативного встановлення у договорі умови про застосування штрафної санкції за дострокове розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, проте, надано таке право сторонам договору.

Право постачальника - позивача у даному спорі стягувати штрафні санкції за дострокове розірвання договору за ініціативою споживача передбачене п. 13.3 Договору, яким передбачено, що за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове розірвання договору.

Як зазначалось вище, комерційною пропозицією №5 від 01.07.2019 деталізовано умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності санкції (штрафу) за дострокове розірвання/припинення договору. На відміну від редакції попередньої комерційної пропозиції №5 від 10.12.2018, діюча пропозиція не містить умови стосовно випадків передбачених чи не передбачених договором, а передбачає стягнення штрафу за сам факт дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача. Відтак, суд відхиляє покликання відповідача на те, що комерційна пропозиція №5 встановлює розмір штрафу лише за дострокове розірвання договору у випадках, не передбачених умовами договору.

При цьому, за змістом комерційної пропозиції №5 від 01.07.2019, у випадку попередження про зміну електропостачальника за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору, з урахуванням положень п. 6.1.3 Правил про строк процедури зміни електропостачальника, не буде факту дострокового припинення дії договору. І саме у такому випадку не застосовуватиметься стягнення штрафу у випадку дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що викладена у комерційній пропозиції умова про застосування штрафу за дострокове припинення договору з ініціативи споживача, не суперечить приписам статті 59 Закону України "Про ринок електричної енергії", адже такою передбачено не лише те, що зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі, а й те, що така зміна здійснюється у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Аналогічно, п. 10.2 Договору також передбачено, що зміна електропостачальника здійснюється відповідно до порядку, передбаченого ПРРЕЕ. А положення п. 6.1.3 вказаних Правил фактично відповідають викладеному у комерційній пропозиції №5 від 01.07.2019 положенню щодо застосування штрафних санкцій.

Окрім того, господарський суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, наведені в ухвалі від 30.06.2021 у справі № 914/2404/20 та постанові від 04.02.2020 у справі №914/545/19 про те, що можливість застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (укладеного на визначений строк) з ініціативи споживача внаслідок зміни електропостачальника не суперечить чинному законодавству, а тому відповідна умова договору не може вважатися нікчемною. Штрафні санкції за дострокове розірвання договору постачання електричної енергії у разі зміни постачальника не є тотожними платі (додатковим фінансовим зобов`язанням) за зміну постачальника. Додаткові фінансові зобов`язання, про які йдеться у частині 10 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", не стосуються штрафних санкцій за недотримання умов договору, а лише "вартості зміни постачальника", витрат, які могли би бути встановлені при такій зміні (можливі витрати з технічних причин чи інші витрати). Як Директива 2009/72/ЄС, так і Закон України "Про ринок електричної енергії" передбачають відсутність плати за зміну електропостачальника поряд з можливістю застосування штрафних санкцій за дострокове розірвання договору (п. п. 70, 71 постанови).

За змістом частин 1 та 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені у ГК України. Так, за змістом частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1 та 2 статті 217 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що за змістом наведених положень ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

Як зазначалось вище, штраф у розмірі повної вартості спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді, що передував розрахунковому періоду, в якому здійснено дострокове розірвання/припинення договору, застосовується у разі дострокового розірвання/припинення договору з ініціативи споживача.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. А відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відтак, оскільки строк дії договору погоджений сторонами до 31.12.2022, а відповідач змінив електропостачальника з 01.01.2021, тобто до закінчення строку дії договору, то мало місце дострокове розірвання договору, що має наслідком припинення дії договору з позивачем, з ініціативи споживача.

Враховуючи, що ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено умови, які зазначаються у договорі постачання електричної енергії, якими є, зокрема, умови припинення та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору, беручи до уваги, що п. 13.3 Договору та комерційною пропозицією №5 від 01.07.2019 передбачено можливість стягнення штрафної санкції за факт дострокового розірвання/припинення дії договору, суд доходить висновку, що позивачем обгрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення штрафу.

Сума штрафу визначена позивачем виходячи з спожитого відповідачем обсягу електроенергії у грудні 2020 року вартістю 494 162,46 грн, що відображено в рахунку за електричну енергію за грудень 2020 року та в розрахунку штрафу, долученому до позовної заяви. Наведене відповідає правилам визначення розміру штрафу, передбаченим комерційною пропозицією № 5 від 01.07.2019.

З огляду на все вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу ТзОВ "Львівенергозбут" слід задоволити, рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2022 у справі №914/60/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Відтак, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд не повно дослідив матеріали справи, дав невірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи відповідно до пунтку 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Судовий збір за розгляд позовної заяви та розгляд апеляційної скарги, в силу положень ч.2 ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2022 у справі № 914/60/22 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю. Стягнути з ПрАТ Сільпо Рітейл (вул. Промислова 5, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132, ) на користь ТзОВ Львівенергозбут (вул. Шевченка, 1, м. Львів, 79016, ) 494 162,46 грн штрафу та 7412,44 грн. у відшкодування судового збору за подання позову.

3. Стягнути з з ПрАТ Сільпо Рітейл (вул. Промислова 5, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132, ) на користь ТзОВ Львівенергозбут (вул. Шевченка, 1, м. Львів, 79016, ) 11118,66 грн у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.288-289 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено 30.11.2022.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький