ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. Справа№ 920/695/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко А.І.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 30.11.2022 у справі №920/659/16 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 повний текст якого складено 31.08.2016

у справі № 920/695/16 (суддя Зайцева І.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Корніцького Владислава Олександровича

до Сумської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. на стороні відповідача ОСОБА_1

про скасування рішення та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Фізична особа-підприємець Корніцький Владислав Олександрович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської міської ради у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.»;

- визнати укладеною додаткову угоду № 1 від 27.05.2016 до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 (державна реєстрація договору оренди земельної ділянки 23.02.2006 за № 22), посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим № 7748, про його поновлення та внесення змін до нього в редакції відповідного проекту додаткової угоди № 1 від 27.05.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- позивач, відповідно до положень п. 8 спірного договору оренди та чинного законодавства, скористався своїм правом на переважне поновлення спірного договору оренди направивши відповідачу заяву № 12 від 07.04.2015, проте у визначені законодавством строки рішення про поновлення договору оренди землі відповідач не прийняв, додаткову угоду про поновлення договору оренди землі з позивачем не уклав, відповідне рішення про відмову у поновленні спірного договору оренди прийнято лише у лютому 2016 року, а повідомлено про нього позивача у березні 2016 року;

- враховуючи те, що позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою та продовжує сплачувати оренді платежі, а також те, що від орендодавця (відповідача) протягом одного місця після закінчення спірного договору оренди не надходило письмове повідомлення щодо відмови у поновленні спірного договору, в силу приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», спірний договір оренди є поновленим на той час, строк і на тих саме умовах, які були передбачені вказаним договором.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.08.2016, повний текст якого складено та підписано 31.08.2016, у справі № 920/695/16 позов задоволено повністю, визнано незаконним і скасовано рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.», визнано укладеною додаткову угоду № 1 від 27.05.2016 між Сумською міською радою та ФОП Корніцьким В.О. до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 (державна реєстрація договору оренди земельної ділянки 23.02.2006 за № 22), посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим № 7748, про його поновлення та внесення змін до нього в редакції, наведеній у рішенні Господарського суду Сумської області від 29.08.2016.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що:

- так як позивач продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 і лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку вказаного договору позивачу не надходив, а надійшов лише 21.03.2016, в силу приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», спірний договір оренди є поновленим на той час строк і на тих саме умовах, які були передбачені договором;

- за змістом положень ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, проте відповідач відмовляє позивачу в укладенні додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 про його поновлення, чим порушує вимоги ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та права і охоронювані законом інтереси позивача;

- у орендаря за договором оренди земельної ділянки від 26.12.2005 право користування спірною земельною ділянкою площею повинно бути продовженим на підставі п.2.2 договору оренди, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а відтак, позивач правомірно продовжує користуватися земельною ділянкою за спірним договором оренди.

Не погодившись з прийнятим рішенням, у червні 2021 року ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційного порядку, просив скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорюване рішення прийняте з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, під час розгляду справи не було доведено обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, з огляду на що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову не відповідають обставинам справи.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- рішення суду першої інстанції прийнято щодо прав і свобод апелянта, так як безпідставним поновленням спірного договору оренди земельної ділянки позивач у незаконний спосіб набув права оренди частини земельної ділянки, яка є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку по вул. Сумсько-Київських дивізій, 22 в м. Суми та належить апелянту як співвласнику будинку, чим обмежено його право власності на будинок та право вільного користування прибудинковою територією;

- висновки суду першої інстанції про належне виконання позивачем обов`язків орендаря та дотримання ним порядку поновлення спірного договору оренди землі не відповідають обставинам справи, оскільки позивачем порушено строки будівництва на спірній земельній ділянці (п. 64 рішення Сумської міської ради віл 05.07.2005 № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» позивачу надано в оренду спірну земельну ділянку та визначено строк будівництва 2 роки), а також, в порушення положень ч.ч. 1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», до листа № 12 від 04.07.2015 не додано проект додаткової угоди;

- в оспорюваному рішенні відсутнє жодне обґрунтування незаконності рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.»;

- судом першої інстанції не враховано, що згідно з планом зонування м. Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Суми» спірна земельна ділянка розташована в громадських зонах «Г-1», «Г-2» де будівництво об`єктів торгівля заборонено;

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 05.07.2021 справу № 920/695/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 задоволено, ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16.

02.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач, з посиланням на те, що:

- за умовами спірного договору оренди та згідно з ч.ч. 2-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач як орендар мав надіслати до відповідача лист-повідомлення з проектом додаткової угоди не пізніше 05.05.2015, проте позивачем до листа від 07.04.2015 додаткову угоду додано не було, а сам проект додаткової угоди датований 27.05.2015, що свідчить про порушення позивачем процедури поновлення договору та є підставою для відмови у задоволенні позову;

- судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач не надав доказів користування спірною земельної ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, тобто після 05.07.2015;

- спірний договір оренди не міг бути продовжений на тих сам умовах, оскільки рішенням Сумської міської ради від 06.05.2015 № 4307-МР затверджено нову грошову оцінку земель в м. Суми, що впливає на визначення розміру орендної плати, яка є істотною умовою договору оренди землі;

- вірними є посилання апелянта на те, що положення чинного законодавства, а саме ст. 42 ЗК України у редакції, яка діяла станом на 2015 рік, виключають можливість передачі частини прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку в оренду особам не зазначеним у вказані статті та на те, що в оспорюваному рішенні відсутнє жодне обґрунтування незаконності рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.»,

просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позову.

28.09.2021 до суду від позивача надійшли письмові пояснення в яких позивач, з посиланням на те, що:

- спірний договір оренди не може обмежувати право апелянта на його власність та право вільного користування прибудинковою територією, так як згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0110 зареєстровано за відповідачем, а не за апелянтом або співвласниками багатоквартирного житлового будинку по вул. Сумсько-Київських дивізій, 22 в м. Суми;

- доводи апелянта про те, що поновленням спірного договору оренди позивач у незаконний спосіб набув права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:007:0110 є безпідставними, оскільки право оренди вказаної земельної ділянки виникло у позивача саме на підставі рішення Сумської міської ради від 05.07.2005 № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради», в той час як рішенням Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у цій справі №920/695/16 лише визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, проте не створено підстав для набуття права оренди такої земельної ділянки;

- під час розгляду цієї справи № 920/695/16 відповідачем не спростовано факт належного виконання позивачем обов`язків за спірним договором оренди, а відтак, посилання апелянта на вказане є безпідставними. В свою чергу, п 64 рішення Сумської міської ради від 05.07.2005 № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради», на який посилається апелянт, не встановлює обов`язку позивача здійснити будівництво у визначений строк, а лише встановлює особливості розміру орендної плати на період будівництва;

- під час розгляду цієї справи відповідачем не підтверджено факт ненадання позивачем разом з листом № 12 від 04.07.2015 проекту додаткової угоди, в той час як не зазначення у вказаному листі того, що до нього будо додано проект додаткової угоди, не спростовує фактичного надання цього документу;

- відповідач у визначені законодавством строки рішення про поновлення договору оренди не прийняв та не повідомив позивача про результати розгляду його заяви, а також не уклав відповідну додаткову угоду, а прийняття відповідачем рішення від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.» з порушенням визначеного законодавством для прийняття такого рішення строку свідчить про незаконність такого рішення,

просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 закрито з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що:

- з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником земельної ділянки за кадастровим номером :05:007:0110 (об`єкт оренди за спірним договором оренди земельної ділянки) є Сумська міська рада, а відтак, матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю та не є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку, в якому скаржнику на праві власності належить квартира;

- доказів того, що частина земельної ділянки (яка передана відповідачем позивачу в оренду) є частиною прибудинкової території багоквартирного будинку (у якому скаржнику на праві власності належить квартира), скаржником не надано;

- вказане свідчить про те, що оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду питання про права, обов`язки та інтереси скаржника не вирішувалося, що є наслідком закриття апеляційного провадження з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2022 ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 у справі № 920/695/16 скасовано, справу № 920/695/16 передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Приймаючи вказану постанову, суд касаційної інстанції не погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю та не є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку, в якому скаржнику на праві власності належить квартира, а скаржником не надано доказів, що є необхідним для визначення можливого обсягу порушених прав останнього на користування прибудинковою територією внаслідок поновлення договору оренди спірної земельної ділянки, зазначивши про те, що:

- за договором оренди земельної ділянки від 26.12.2005, укладеним між позивачем та відповідачем, вимоги про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення якого є предметом позову у цій справі, земельна ділянка за адресою: м. Суми, вул. Сумсько-Київських дивізій, 22-А, площею 0,0100 га, та надана позивачу в оренду під розташування магазину, за категорією належить до земель житлової та громадської забудови (прибудинкової території будинку № 22 вул. Сумсько-Київських дивізій) (пункт 1.3 договору оренди від 26.12.2005 та додаток до договору);

- апелянтом до апеляційної скарги було додано технічну документацію з землеустрою щодо зазначеної земельної ділянки;

- суд апеляційної інстанції при вирішенні питання наявності апелянта (як особи, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси) права на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, обмежившись посиланням на те, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю та не є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку, в якому скаржнику на праві власності належить квартира, тому його права оскарженим судовим рішенням не порушені, з огляду на наведені норми права не надав належної оцінки доводам скаржника та наявним у матеріалах справи доказам, зокрема безпосередньо умовам договору оренди земельної ділянки, у тому числі щодо категорії цієї земельної ділянки та доданим до апеляційної скарги матеріалам; з огляду на положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» суд не визначив правової природи згоди співвласника багатоквартирного будинку, у тому числі щодо розпорядження спільним майном, до якого належить також прибудинкова територія, а відтак не встановив дійсні права та/або інтереси скаржника як співвласника спільного майна багатоквартирного будинку щодо цієї земельної ділянки та наявності/відсутності порушеного права та/або інтересу внаслідок надання такої землі в оренду за відсутності згоди співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном;

- у справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції, після відкриття апеляційного провадження, належним чином не встановив, чи вирішувалося оскарженим судовим рішенням місцевого господарського суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, тому передчасно закрив апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Суддями Разіною Т.І., Михальською Ю.Б. та Шапталою Є.Ю. заявлено самовідвід у справі №920/695/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Разіної Т.І., Михальської Ю.Б. та Шаптали Є.Ю. про самовідвід у справі №920/695/16 задоволено, а також передано матеріали справи №920/695/16 для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до ГПК України.

За наслідками проведення перерозподілу справи №920/695/16, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2022 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Куксов В.В., розгляд апеляційної скарги призначено на 13.07.2022 о 13:45.

07.06.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання, в якому він просить надати йому можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення «EasyCon». Вказане клопотання задоволено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2022.

21.06.2022 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення в яких відповідач фактично підтримав наведені у відзиві на апеляційну скаргу доводи на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_1 .

21.06.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить надати йому можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке просить забезпечити в приміщенні Зарічного районного суду міста Суми. Вказане клопотання задоволено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 05.09.2022 о 11:15 год., учасників справи зобов`язано надати суду письмові пояснення, яким чином, не оскаржуючи правомірність прийнятих Сумської міської радою рішень від 05.07.2005 №1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організація і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» та від 28.09.2005 №1384-МР «Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» в частині надання позивачу в оренду спірної земельної ділянки, а також не оспорюючи сам договір оренди земельної ділянки від 2005 року, який укладено на підставі вказаних рішень ради, впливає на права та обов`язки скаржника факт встановлення наявності/відсутності підстав для поновлення відповідного договору оренди в розрізі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», учасників справи повідомлено, що розгляд апеляційної скарги проводимиться в режимі відеоконференції.

01.08.2022 до суду від представника позивача Корніцького В.О. надійшла копія рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 у цивільній справі № 591/4367/21 за позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Приватного підприємства Корніцького Владислава Олександровича про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

01.09.2022 до суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення в яких він, з посиланням на те, що розміщення на земельній ділянці багатоквартирних житлових будинків обумовлює набуття речових прав співвласниками таких будинків на земельну ділянку, передану позву в оренду та, відповідно, означає втрату останнім переважного права на поновлення договору оренди на новий строк на тих саме умовах, просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Аналогічні пояснення надійшли до суду 06.09.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 , розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.09.2022 об 11:50.

12.09.2022 до суду від апелянта надійшли пояснення щодо порушення прав.

З 20.09.2022 по 22.09.2022 суддя Куксов В.В. перебував у відпустці, у зв`язку з чим розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2800/22 від 20.09.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №920/695/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Іоннікова І.А., Тищенко А.І., розгляд апеляційної скарги призначено на 11.10.2022 о 09:45 год.

11.10.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з загрозою ракетних обстрілів з боку Російської Федерації та тривалими повітряними тривогами.

Крім того, 12.10.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке останній просить забезпечити в приміщенні Господарського суду Сумської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 задоволено заяву представника Фізичної особи-підприємця Корніцького Владислава Олександровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 призначено на 23.11.2022 о 10:30 год. в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3633/22 від 21.11.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №920/695/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Тищенко А.І., Станік С.Р..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі №920/695/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко А.І., Станік С.Р..

З огляду на неможливість проведення відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області через відсутності електропостачання та те, що після відновлення електропостачання до приміщення Господарського суду Сумської області у Сумській області було оголошено повітряну тривогу, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 відкладено на 30.11.2022 об 11:35 год.

Апелянтом під час апеляційного перегляду додані додаткові докази. Враховуючи те, що вказана особа не була учасником цього спору в суді першої інстанції, що включає можливість подання нею доказів, всі надані цією особою докази приймаються колегією суддів як додаткові.

Станом на 30.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, з наступних підстав.

Рішенням Сумської міської ради від 05.07.2005 № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» надані в оренду земельні ділянки підприємством, установам, організаціям та підприємцям згідно додатку. У п. 64 додатку до вказаного розпорядження зазначено, що позивачу за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради передається в оренду на 10 років земельна ділянка площею 0,0100 га, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Сумсько-Київських дивізій, 22А, цільове призначення землі комерційного розташування магазину.

26.12.2005, на підставі рішення Сумської міської ради від 05.07.2005 № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» та від 28.09.2005 №1384-МР «Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради, відповідач як орендодавець та позивач як орендар уклали договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим № 7748 та зареєстрований у Сумському міському реєстраційному відділенні Сумської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2006 за №22 (далі Договір).

В п. 1.1 Договору сторони погодили, що відповідач, на підставі вищенаведених рішень від 05.07.2005 та від 28.09.2005 №1384-МР, надає, а позивач приймає в оренду земельну ділянку площею 0,0100 га, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Сумсько-Київських дивізій, 22А.

Згідно з п. 1.3 Договору категорія - землі житлової та громадської забудови (прибудинкової території будинку № 22 по вул. Сумсько-Київських дивізій).

Земельна ділянка надається в оренду під розташування магазину, згідно з Українським класифікатором цільового використання - землі комерційного використання.

Факт передачі відповідачем позивачу в оренду спірної земельної ділянки сторонами не заперечується та підтверджується підписаним сторонами актом.

Згідно з п. 2.2 Договору Договір укладається терміном до 05.07.2015. Після закінчення терміну дії договору орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов, переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

22.04.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою вих. №123 від 07.04.2015 в якій з посиланням на те, що ним належним чином виконуються обов`язки за Договором, просив поновити Договір до 2025 року.

Рішенням Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.» позивачу відмовлено у поновленні Договору.

Позивачем відповідачу направлено лист-повідомленням № 363/06.01-20 від 21.03.2016 в якому відповідач, з посиланням на закінчення дії Договору та прийняття ним рішенням від 24.02.2016 № 407-МР зазначив про те, що з 06.07.2015 позивач не має права утримувати спірну земельну ділянку та зобов`язаний повернути її відповідачу.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач посилається на те, що:

- він, відповідно до положень п. 8 Договору та чинного законодавства скористався своїм правом на переважне поновлення спірного договору оренди направивши відповідачу заяву № 12 від 07.04.2015, проте у визначені законодавством строки рішення про поновлення договору оренди землі відповідач не прийняв, додаткову угоду про поновлення договору оренди землі з позивачем не уклав, відповідне рішення про відмову у поновленні спірного договору оренди прийнято лише у лютому 2016 року, а повідомлено про нього позивача у березні 2016 року;

- враховуючи те, що позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою та продовжує сплачувати оренді платежі, а також те, що від орендодавця (відповідача) протягом одного місця після закінчення спірного договору оренди не надходило письмове повідомлення щодо відмови у поновленні спірного договору, в силу приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», спірний договір оренди є поновленим на той час строк і на тих саме умовах, які були передбачені вказаним договором.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі з чим колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлені Земельним кодексом України (далі ЗК України) та законом України «Про оренду землі».

За змістом положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі», тут і далі в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

В свою чергу порядок поновлення договору оренди землі визначений ч.ч. 2-6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» а змістом яких:

- орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 2);

- до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3);

- при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4);

- орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5);

- у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6).

- додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8).

- відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 9).

Отже, ч. 1-5 та ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

Так, за загальним правилом, викладеним у ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Отже, у розумінні наведених положень законодавства, основними відмінностями у застосуванні положень ч.ч.1-5 та ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є:

- умови додаткової угоди: відмінні від попередніх, або ті самі чи тотожні (та, відповідно, наявність погодження обох сторін щодо істотних умов договору ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»); або ті ж самі та відсутність погодження між сторонами умов (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»);

- строк, в який орендодавець повинен повідомити орендаря про відсутність наміру продовжувати або поновлювати договір оренди: у місячний строк після повідомлення орендаря про намір продовжувати договір оренди земельної ділянки (ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»); чи у місячний строк після закінчення строку дії договору (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

В свою чергу за змістом положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

З матеріалів справи слідує, що хоча позивач і звернувся до відповідача з листом-повідомленням № 363/06.01-20 від 21.03.2016, проте доказів того, що ним до вказаного листа був доданий проект додаткової угоди для підписання зміст вказаного листа не підтверджує. Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставини матеріали справи також не містять.

Вказане свідчить про те, що позивач не дотримався визначено у п.п. 1-5 ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» порядку на поновлення договору оренди земельної ділянки, а відтак, до правовідносин сторін з приводу поновлення Договору підлягають застосування положення ч. 6 вказаної статті.

Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 неодноразово сформульовано п`ять обов`язкових юридичних фактів, наявність яких необхідна для поновлення договору оренди з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: (1) орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; (2) він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; (3) до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; (4) продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; (5) орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору.

За обставинами даної справи позивач у 2005 році отримав в оренду земельну ділянку площею площею 0,0100 га, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Сумсько-Київських дивізій, 22А, цільове призначення землі комерційного розташування магазину, проте вказана земельні ділянка є прибудинковою територією будинку № 22 по вул. Сумсько-Київських дивізій в м. Суми.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України «Про особливої здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що:

- багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;

- прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку;

- співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

- спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Статтею 42 ЗК України встановлено, що:

- земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (ч. 1);

- у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників (ч. 2);

- порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (ч. 3);

- розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації (ч. 4).

Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

В свою чергу за змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону співвласники, серед іншого, мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

У силу приписів п. 6 ст. 1 Закону, ст. 42, 93 ЗК України виключне право на отримання у власність чи постійне користування земельної ділянки комунальної власності, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок і його прибудинкова територія, належить співвласникам багатоквартирного будинку.

Статтею 13 ЦК України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, реалізація цивільних прав здійснюється особою до визначених меж, поки це не суперечить інтересам інших осіб і публічним інтересам.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що розміщення на земельній ділянці багатоквартирного житлового будинку обумовлює набуття речових прав співвласниками такого будинку на частину земельної ділянки, переданої позивачу в оренду у 2005 році та, відповідно, означає втрату останнім переважного права на поновлення договору оренди такої земельної ділянки на новий строк на тих самих умовах.

За встановлених у даній справі фактичних обставин, за яких речові права на орендовану позивачем земельну ділянку належать іншим особам, формальне дотримання встановленого ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедури поновлення договору оренди само по собі не обумовлює для позивача правовий наслідок у вигляді поновлення договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах.

Більше того, оформлення позивачем права користування земельною ділянкою на новий строк на тих же умовах безумовно призведе до порушення прав співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 910/1209/21.

За таких обставин правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання укладеної додаткову угоду № 1 від 27.05.2016 до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 (державна реєстрація договору оренди земельної ділянки 23.02.2006 за № 22), посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим № 7748, про його поновлення та внесення змін до нього в редакції відповідного проекту додаткової угоди № 1 від 27.05.2016 відсутні. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовляється.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.» колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, серед іншого, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визнання угоди недійсною.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Частиною 2 ст. 249 ГК України передбачено, що у разі прийняття органом державної влади або органом місцевого самоврядування акта, що не відповідає законодавству, і порушує права чи законні інтереси суб`єкта господарювання, останній відповідно до статті 20 цього Кодексу має право звернутися до суду із заявою про визнання такого акта недійсним.

Як встановлено вище, підстави для поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах відсутні, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР «Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В.О.». Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовляється.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити на наступному.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

За обставин, що склалися, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції прийнято судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме ОСОБА_1 , що згідно з п п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України є самостійною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

За таких обставин, рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовляється повністю.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовляється повністю.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви та судові витрати третьої особи по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в сумі 4 134 грн. (квитанція № СВ05144749/1 від 25.06.2021) та в сумі 2 270,00 грн. (квитанція № СВ05970308/1 від 23.12.2021) відповідно покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Корніцького Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 6 404 (шість тисяч чотириста чотири) грн.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Сумської області.

5. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи 5. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/695/16.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 30.11.2022.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.І. Тищенко

С.Р. Станік