РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.12.2022Справа № 910/8669/22

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод»

про стягнення 1 092 235,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест» (надалі - ТОВ «Лендагроінвест») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод» (надалі - ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод») про стягнення 1 092 235,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором складського зберігання №1-08/10/21 від 08.10.2021, чим позивачу завдано збитки у загальному розмірі 759 236,91 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 330 752,00 грн. та 3% річних у розмірі 2 246,51 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

30.09.2022 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що заявлені до стягнення у даній справі грошові кошти у розмірі 759 236,91 грн. були відраховані відповідачем за прийняття, очищення та зберігання зерна за період з 16.11.2021 по 06.07.2022.

12.10.2022 через канцелярію суду від ТОВ «Лендагроінвест» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач надав пояснення стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Разом з відзивом на позов позивачем подано клопотання про витребування доказів.

24.10.2022 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, в яких відповідач просив відхилити клопотання позивача про витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, клопотання про витребування доказів мало бути заявлене позивачем разом з позовом, що свідчить про пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення із клопотанням про витребування доказів.

Разом з тим, клопотань про поновлення пропущено строку позивачем не заявлялось, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про залишення клопотання позивача про витребування доказів без задоволення з огляду на пропуск встановленого строку.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

08.10.2021 між ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» (зерновий склад) та ТОВ «Лендагроінвест» (поклажодавець) укладено договір складського зберігання №1-08/10/21 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого на умовах даного договору поклажодавець зобов`язується передати, а зерновий склад зобов`язується прийняти сільськогосподарську культуру (зерно) від поклажодавця на зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Згідно з п. 1.1.1 Договору на відповідальне зберігання приймається зерно по культурам: соняшник, в кількості 110±10% тон, рік врожаю - 2021, граничний строк зберігання - до 15.11.2021.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що приймання та відвантаження зерна проводиться згідно встановленої на зерновому складі черговості, а також у відповідності з порядком і правилами приймання і методами відбору проб для відповідного виду зерна, передбаченими «Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки зерновим складом ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод», затвердженим наказом №24 від 20.06.2018, діючими ГОСТами та/або ДСТУ. Зерновий склад приймає від поклажодавця зерно за якістю, визначеною атестованою виробничою технологічною лабораторією підприємства. Поклажодавець або зерновий склад мають право вимагати проведення перевірки якості зерна під час прийняття та відвантаження. Витрати, пов`язані з проведенням перевірки якості зерна, несе сторона, яка замовила її проведення.

Відповідно до п. 3.2 Договору зерновий склад приймає від поклажодавця зерно за фізичною вагою, яка визначається шляхом зважування зерна на повірених та опломбованих вагах зернового складу. При виявлені розбіжностей в кількості зерна між товаросупровідними документами поклажодавця та показниками ваг зернового складу у розмірі більше похибки передбаченої технічною документацією ваг, результати зважування оформляються актами розходження та завіряються уповноваженою особою зернового складу та особою, що супроводжує/здійснює доставку зерна. Сторони погоджуються, що кількісні показники зерна, визначені зерновим складом, приймаються як остаточні.

Згідно з п. 3.7 Договору власником зерна, що знаходиться на зберіганні, є поклажодавець. Ризик випадкової втрати, нестачі та/або псування зерна переходить від поклажодавця до зернового складу в момент оформлення складського документа на зерно.

В пункті 3.8 Договору сторони дійшли згоди про те, що відвантаження та переоформлення зерна здійснюється за умови повної сплати за надані послуги, згідно графіку роботи зернового складу у фактичній вазі, що розраховується на основі залікової ваги, залікової якості та фактичної якості зерна, що відвантажується на підставі письмової вимоги поклажодавця. При відвантажені та переоформлені зерна поклажодавець зобов`язаний надати зерновому складу оригінали наступних документів:

- лист вимогу (заяву) про відвантаження/переоформлення зерна, в якому має бути зазначено найменування зерна, кількість зерна, номер та дата складського документа, дата відвантаження/переоформлення;

- довіреність на відвантаження/переоформлення зерна;

- складський документ на зерно - складська квитанція або складське свідоцтво;

- оригінал паспорта представника поклажодавця.

У випадку, якщо поклажодавцем не дотримані умови даного пункту відвантаження зерна зерновим складом проводитись не буде, і зерновий склад не несе ніякої відповідальності, в т.ч. за простій транспорту поставленого поклажодавцем під завантаження чи за інші передбачувані витрати з боку поклажодавця. При переоформлені зерна на нового власника поклажодавцем надається лист покупця про його згоду з кількістю та якістю зернових що зберігаються на зерновому складі, про що складається трьохсторонній акт приймання-передачі зерна та новим власником підписується із зерновий складом договір складського зберігання. У разі ненадання будь-якого з вищевказаних документів нарахування за послуги продовжується до моменту отримання такого документа. День підписання трьохстороннього акту є днем переоформлення зерна. Нарахування послуг закінчується днем, що передував дню підписання трьохстороннього акту приймання-передачі. Зерновий склад зобов`язується при видачі або переоформленні зерна провести перерахунок кількості зерна в залежності від фактичних якісних показників по вологості та смітній домішці або природнього убутку за термін зберіганняю.

Відповідно до п. 3.9 Договору зерновий склад не пізніше 7 (семи) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги поклажодавця на відвантаження зерна та її погодження, за умови повної сплати за надані послуги, надання транспорту, виконання п. 3.5 договору, в міру своїх виробничих потужностей, сприятливих погодних умов та відсутності невиконаних вимог щодо відвантаження зерна іншому поклажодавцю, наданих до моменту отримання вимоги від поклажодавця, починає відвантаження зерна у наданий поклажодавцем транспорт. Зерновий склад має право відмовити в прийманні та відвантаженні зерна на переобладнаний автомобільний транспорт.

Згідно з п. 3.10 Договору при відвантаженні зерна, поклажодавець зобов`язується забезпечити своєчасну подачу транспортних засобів за свій рахунок за своїми заявками та погодити з зерновим складом термін відвантаження за 7 діб до його початку.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що зерновий склад надає поклажодавцю рахунки за надані послуги (виконані роботи), до 5-го числа місяця, що слідує за місяцем в якому надавались послуги. При не одержані рахунка поклажодавець не звільняється від обов`язку оплати за отримані послуги (виконані роботи) у термін зазначений в п. 4.3даного договору.

Поклажодавець сплачує вартість всіх наданих послуг зернового складу, не рідше одного разу на місяць, на протязі 5-ти робочих днів після отримання рахунку згідно п. 4.2 даного договору, в грошовій формі. Розрахунки за надані послуги проводяться в гривнях. Послуги по збереженню, відвантаженню вагонів, оплачуються поклажодавцем по тарифах, затверджених зерновим складом шляхом передоплати до моменту відвантаження або переоформлення. За домовленістю сторін розрахунок за надані послуги може бути здійснений в натуральній формі у вигляді передачі поклажодавцем зерновому складу зерна (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 5.8 Договору зерновий склад зобов`язаний письмово за сім календарних днів до закінчення строку зберігання зерна попередити поклажодавця зерна про закінчення строку зберігання зерна та запропонувати термін витребування.

Згідно з п. 5.9 Договору зберігання зерна понад термін, встановлений цим договором, можливе тільки за взаємною домовленістю сторін шляхом підписання додаткових угод. Граничний строк зберігання зерна встановлюється договором, але будь-якому разі не довше ніж до 15.11.2021, якщо інше не встановлено даним договором. Зберігання понад встановлений термін та отримання поклажодавцем письмового повідомлення відповідно до п. 5.8 тягне за собою розрахунок плати зберігання у п`ятикратному розмірі за тонно/добу.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято на зберігання 108,8 тон соняшника, що підтверджується товарно-транспортними накладними №5С від 12.10.2021, № 6С від 12.10.2021, №7сп від 13.10.2021 та №8сп від 13.10.2021 та стверджується сторонами.

Листом №80/2022 від 08.07.2022 ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» повідомило ТОВ «Лендагроінвест» про те, що, у зв`язку з неналежним виконанням останнім умов Договору, прийнятий на зберігання соняшник (врожаю 2021 року) загальною вагою 106,104 т буде проданий, від загальної вартості проданої продукції буде відрахована заборгованість за зберігання зерна за період з 16.11.2021 по 22.07.2022, загальною сумою 853 533,94 грн., а різниця коштів буде перерахована позивачу.

Позивач звернувся до відповідача з листом №1 від 14.07.2022, в якому повідомив про намір вивезти насіння соняшника не пізніше 7 робочих днів з моменту отримання вимоги та просив надати оригінали складських квитанцій або свідоцтв про розміщення на складі насіння соняшника 12.10.2021 та 13.10.2021, а також картку аналізу на зерно.

Листом №86/2022 від 25.07.2022 відповідач повідомив позивача про продаж культури соняшника (врожаю 2021 року) загальною вагою 106,104 т по ціні 15 200,00 грн., відрахування заборгованості за зберігання у період з 16.11.2021 по 06.07.2022 загальною сумою 718 257,71 грн., а також перерахування різниці коштів у розмірі 894 523,09 грн. на рахунок ТОВ «Лендагроінвест».

Спір у справі виник у зв`язку із протиправним, на думку позивача, продажем відповідачем переданого йому на підставі Договору соняшника, чим ТОВ «Лендагроінвест» було завдано збитки у розмірі вартості неповернутого зерна, а саме: 759 236,91 грн.

Укладений між сторонами Договір є договором складського зберігання, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в тому числі Глави 66 Цивільного кодексу України та Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 938 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа. Зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, не може бути відчужене без правомірної передачі простого або подвійного складського свідоцтва. Якщо договір складського зберігання зерна передбачає, що зерновий склад має право розпоряджатися ним (або його частиною), то відносини сторін базуються на правилах про позику. Порядок повернення зерна обумовлюється окремо в договорі його зберігання.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна. Якщо строк зберігання зерна договором складського зберігання зерна не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно до подання поклажодавцем вимоги про його повернення. Якщо строк зберігання зерна визначено моментом пред`явлення власником зерна вимоги про його повернення, зерновий склад має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від власника зерна забрати це зерно в розумний строк.

Матеріалами справи (товарно-транспортні накладні №5С від 12.10.2021, № 6С від 12.10.2021, №7сп від 13.10.2021 та №8сп від 13.10.2021) підтверджується передача позивачем та прийняття відповідачем на зберігання зерна соняшника загальною вагою 108,8 т на підставі Договору, що також стверджується сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 1.1.1, 5.9 Договору відповідач зобов`язаний був зберігати переданий позивачем соняшник на підставі Договору до 15.11.2021.

Листом №80/2022 від 08.07.2022 ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» повідомило ТОВ «Лендагроінвест» про те, що на підставі ч. 3 ст. 31 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» має намір продажу прийнятого на зберігання соняшника (врожаю 2021 року) загальною вагою 106,104 т.

Позивач звернувся до відповідача з листом №1 від 14.07.2022, в якому повідомив про намір вивезти насіння соняшника не пізніше 7 робочих днів з моменту отримання вимоги та просив надати оригінали складських квитанцій або свідоцтв про розміщення на складі насіння соняшника 12.10.2021 та 13.10.2021, а також картку аналізу на зерно.

Листом №86/2022 від 25.07.2022 відповідач повідомив позивача про продаж культури соняшника (врожаю 2021 року) загальною вагою 106,104 т по ціні 15 200,00 грн., відрахування заборгованості за зберігання у період з 16.11.2021 по 06.07.2022 загальною сумою 718 257,71 грн., а також перерахування різниці коштів у розмірі 894 523,09 грн. на рахунок ТОВ «Лендагроінвест».

За твердженням позивача, такими діями відповідача йому було завдано збитки у вигляді неповернутого зерна соняшника у загальному розмірі 759 236,91 грн.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №910/6657/16, від 07.02.2018 у справі №917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі №3-1071гс16, від 28.01.2015 у справі №3-210гс14.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

За твердженням позивача, протиправна поведінка відповідача полягає у невідвантаженні зерна та продажу його без згоди позивача, неотримання коштів за продаж зерна і частину зерна зі зберігання є спричиненою шкодою, при цьому протиправна поведінка прямо призвела до заподіяння шкоди, а вина відповідача полягає в умисному невиконанні договору в частині невідвантежені зерна та продажу чужого зерна.

Статтею 31 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, що поклажодавець зерна зобов`язаний забрати зерно у зернового складу після закінчення строку зберігання зерна. Зерновий склад зобов`язаний письмово за сім днів до закінчення строку зберігання зерна попередити поклажодавця зерна про закінчення строку зберігання зерна та запропонувати термін витребування зерна. Якщо поклажодавець зерна у запропонований зерновим складом термін не забрав зерно, зерновий склад має право продати його на конкурентних засадах. Кошти, одержані від продажу зерна, передаються поклажодавцю зерна за вирахуванням сум, належних зерновому складу, у тому числі його витрат щодо продажу зерна.

Системний аналіз умов Договору, які кореспондуються з положеннями ст. 31 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», дає підстави для висновку про встановлення певного порядку повернення зерна із зберігання, за яким саме зерновий склад має звернутись до поклажодавця з попередженням про закінчення строку зберігання зерна та пропозицією термінів витребування зерна і тільки після закінчення запропонованого зерновим складом терміну в останнього виникає право продажу зерна на конкурентних засадах.

Суд відзначає, що належних та допустимих доказів звернення ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» до ТОВ «Лендагроінвест» з попередженням про закінчення строку зберігання зерна та встановлення термінів його витребування в матеріалах справи не міститься, надані відповідачем журнали вхідної/вихідної кореспонденції не є такими доказами, оскільки складені в односторонньому порядку самим відповідачем, що ставить під сумнів об`єктивність таких доказів. Крім того, із наданих відповідачем роздруківок з електронної пошти неможливо встановити як зміст направлених листів, так і підписання їх електронним цифровим підписом, відповідно до норм діючого законодавства.

Тобто, в даному випадку, доказів того, що у ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» виникло права продажу переданого йому на підставі Договору зерна соняшника в матеріалах справи не міститься, а відтак продаж відповідачем зерна соняшника, який належав позивачу, є протиправними діями.

Крім того, ТОВ «Лендагроінвест» звернувся до ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» із вимогою №1 від 14.07.2022, в якій повідомив про намір вивезти насіння соняшника не пізніше 7 робочих днів з моменту отримання вимоги, яку відповідач отримав 19.07.2022, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №495.

В той же час, насіння соняшника повернуто позивачу не було і, як стверджує відповідач, було продано за ціною 15 200,00 грн. за тонну, при цьому частина грошових коштів у розмірі 894 523,09 грн. була перерахована ТОВ «Лендагроінвест», як оплата за соняшник, що підтверджується платіжним дорученням №5502 від 25.07.2022.

Таким чином, фактично протиправними діями відповідача позивача було позбавлено його майна і компенсовано лише частину його вартості у розмірі 894 523,09 грн.

Суд відзначає, що позивач не заперечує проти вартості спірного насіння соняшника за ціною 15 200,00 грн. за тонну, а відтак вказує на наявність збитків у розмірі 759 239,91 грн.

Разом з тим, твердження відповідача про надання позивачу послуг очищення та приймання зерна, в результаті чого була зменшена його маса на 2 696 т., не підтверджені належними та допустимими доказами, акти надання послуг, на які посилається відповідач, не підписані позивачем і доказів направлення на його адресу таких актів в матеріалах справи не міститься, а ТОВ «Лендагроінвест» заперечує проти отримання будь-який листів від ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод», окрім тих, що долучені до матеріалів справи.

Виходячи з викладено вартість всього спірного насіння соняшника, за погодженою сторонами ціною 15 200,00 грн. за тонну, становить 1 653 760,00 грн., з яких позивачу сплачено 894 523,09 грн.

Отже, неправомірними діями ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод», які полягають у продажі належного позивачу зерна соняшника, ТОВ «Лендагроінвест» завдано збитки у розмірі вартості такого майна, а саме 1 653 760,00 грн., з яких відповідачем сплачено позивачу 894 523,09 грн., а відтак протиправна поведінка відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою вважаються встановленими в межах даної справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то позовні вимоги про стягнення з відповідача суми збитків в розмірі 759 236,91 грн. є правомірним та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 330 752,00 грн. та 3% річних у розмірі 2 246,51 грн.

Заявляючи про стягнення штрафу позивач посилається на положення п. 5.10 Договору, відповідно до яких у випадку невідвантаження та/або несвоєчасного відвантаження якісного зерна зерновий склад відшкодовує збитки та сплачує поклажодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від вартості несвоєчасно відвантаженого (невідвантаженого) зерна, а також штраф за затримку відвантаження у розмірі 20% від вартості несвоєчасно відвантаженого або невідвантаженого зерна.

Виходячи із встановленого судом факту невідвавнтаження відповідачем позивачу зерна соняшника на підставі Договору, ТОВ «Лендагроінвест» правомірно заявлено до стягнення з ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» штраф у розмірі 20% від вартості невідвантаженого зерна.

Суд погоджується, з розрахунком позивача та вважає за можливе стягнути з відповідача штраф у розмірі 330 752,00 грн.

Стосовно заявлених позивачем 3% річних суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку, на підставі Договору у відповідача існувало зобов`язання, зокрема, з повернення (відвантаження) прийнятого на зберігання зерна соняшника у визначений строк, яке не є грошовим зобов`язанням, а відшкодування збитків у розмірі вартості неповернутого зерна у сумі 759 236,91 грн. є мірою відповідальності у зв`язку із нанесенням шкоди, при цьому, в даному випадку, не можливо встановити строку виконання такого зобов`язання, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 246,51 грн. є необгрунтованою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» на користь ТОВ «Лендагроінвест» збитків у розмірі 759 236,91 грн. та штрафу у розмірі 330 752,00 грн. В іншій частині позовних вимог (3% річних у розмірі 2 246,51 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест» задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» (01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, будинок 2; ідентифікаційний код 00688195) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест» (08124, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Гурівщина, вул. Київська, будинок 17; ідентифікаційний код 39827752) суму збитків у розмірі 759 236 (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті тридцять шість) грн. 91 коп., штраф у розмірі 330 752 (триста тридцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 16 349 (шістнадцять тисяч триста сорок дев`ять) грн. 83 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий