Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 30.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 09.11.2022
Номер судового провадження: не визначено
ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. Справа№ 910/21136/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Пилипенко С.М. (в залі суду);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022, повний текст рішення складено та підписано 31.08.2022,

у справі № 910/21136/21 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Національного антикорупційного бюро України

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнесбанк"

про стягнення 285 463,90 грн.

За результатами розгляду апеляційних скарг Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Національне антикорупційне бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнесбанк" про стягнення у розмірі 285 463,90 грн, з яких: 279 390,20 грн - сума пені, 6 073,70 грн - сума штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №006-0479073/05НТ/487, не виконав своє зобов`язання з виплати страхового відшкодування вчасно у розмірі 30 368,50 грн, у зв`язку з цим виникла необхідність стягнути розмір пені та штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнесбанк" на користь Національного антикорупційного бюро України пеню у розмірі 1 842,68 грн, штраф у розмірі 6 073,70 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 118,75 грн. В іншій частині в позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що враховуючи, що обов`язок страховика щодо своєчасної виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, розрахунок пені за порушення цього грошового зобов`язання не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Суд погоджується з доводами позивача в частині того, що зобов`язання з приводу строків виконання робіт не є грошовим зобов`язанням (на підтвердження чого позивач навів висновки господарського суду в іншій справі). У свою чергу, в межах даного спору відповідач мав здійснити виплату страхового відшкодування, а не виконати роботи, тоді як зобов`язання зі сплати страхового відшкодування є в повній мірі грошовими зобов`язаннями, і заперечення позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені та штрафу в межах заявленого періоду (з 24.07.2020 по 24.01.2021) із правомірним застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України при обчисленні, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1 842,68 грн та штрафу у розмірі 6 073,70 грн, оскільки саме такий розмір неустойки є обґрунтованим та арифметично вірним. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що стягнення пені та штрафу суперечить приписам частини 61 Конституції України через їх безпідставність та необґрунтованість. Так, згідно з умовами договору зазначені санкції передбачені за різного роду порушення, зокрема, пеня передбачена за порушення страховиком виплати страхового відшкодування повністю або частково, тоді як штраф визначений як окрема санкція за прострочення грошового зобов`язання понад тридцять днів. Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності суд зауважує, що відповідна заява була повернута стороні без розгляду. Натомість, судом враховано, що пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Національне антикорупційне бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Національного антикорупційного бюро України задовольнити повністю, стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнесбанк" на користь Національного антикорупційного бюро України судовий збір, сплачений за подання цієї апеляційної скарги.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що пеню у розмірі 5% від розміру не сплаченого страхового відшкодування передбачено у п. 8.6.4 договору, який підписаний позивачем та відповідачем на добровільних засадах, а у відзиві на позовну заяву відповідачем не зазначено жодної норми закону, на підставі якої п. 8.6.4 договору страхування в силу закону є нікчемним, а отже недійсним, зазначеного також не вказано і судом першої інстанції у рішенні від 31.08.2022.

Скаржник звертає увагу, що право самостійно, за своєю ініціативою визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору договір, було наявне у Господарського суду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України, в редакції, яка діяла до 15.12.2017, водночас, у редакції Господарського процесуального кодексу України, яка діяла на момент розгляду справи місцевим судом таке право було відсутнє, внаслідок внесення відповідних змін до процесуального кодексу, отже, при вирішенні справи Господарський суд міста Києва повинен був керуватись положеннями п. 8.6.4. договору страхування, який є чинним та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Отже, суд першої інстанції, безпідставно відмовив у стягненні частини пені, розрахунок якої було проведено на підставі п. 8.6.4. договору страхування, оскільки обов`язок сплатити пеню у розмірі 5% від розміру не сплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення, включаючи день оплати, врегульований умовами згаданого договору, яких є правомірним та не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, у зв`язку із чим, судом незаконно відмовлено у стягненні частини пені, яка підлягала сплаті за невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором.

На думку скаржника, сума витрат зі сплати судового збору у розмірі 118,75 грн не є пропорційною задоволеним позовним вимогам, оскільки суд, частково задовольняючи позовні вимоги, зменшив лише розмір пені, який підлягав до стягнення, натомість суму штрафу суд стягнув з відповідача в обсягах, заявлених позивачем, у зв`язку із чим, скаржник вважає, що розподіл судових витрат потребує змін, з дотриманням вимог ст. 129 ГПК України, а у разі задоволення позову повністю - стягненню повністю.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/21136/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21. Призначено справу № 910/21136/21 до розгляду у судовому засіданні 09.11.2022.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представники відповідача у судове засідання 09.11.2022 не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 09.11.2022 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Національного антикорупційного бюро України задовольнити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

12.12.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір №006-0479073/05НТ/487 про закупівлю послуг за державні кошти (далі-договір), відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідач, за договором страховик, бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги з добровільного страхування транспортних засобів спеціалізованого призначення (з додатковим обладнанням, що встановлено в них, далі - ДО) позивача, за договором страхувальника, (далі - ТЗ), перелік яких зазначено у додатку 1 до договору, код за ДК 021:2015-665100008 (послуги з добровільного страхування транспортних засобів спеціалізованого призначення) (далі - послуги), КЕКВ 2240, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язанні з володінням, користування і розпорядженням, визначеним цим або додатками до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач - Національне антикорупційне бюро України зверталося з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" про стягнення 30 368,50 грн страхового відшкодування та 2 270,00 грн судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі № 910/5536/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 26.04.2022 у справі №910/5536/21 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" на користь Національного антикорупційного бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 30 368,50 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №927/923/18).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що оскільки на момент розгляду даного спору набрала законної сили постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2022 у справі № 910/5536/21, обставини, які були встановлені під час господарського провадження № 910/5536/21, не підлягають доказуванню в межах даної справи.

У свою чергу, постановою у справі №910/5536/21 (між тими самими сторонами) встановлено факти, що мають істотне значення та не підлягають доведенню під час вирішення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Як вже зазначалось, Національне антикорупційне бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнесбанк" про стягнення у розмірі 285 463,90 грн, з яких: 279 390,20 грн - сума пені, 6 073,70 грн - сума штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик за договором про закупівлю послуг за державні кошти №006-0479073/05НТ/487, не виконав своє зобов`язання з виплати страхового відшкодування вчасно у розмірі 30 368,50 грн, у зв`язку з цим виникла необхідність стягнути розмір пені та штрафу.

Так, відповідно до п. 8.1.2., 8.1.3. договору відповідач зобов`язаний протягом 2 робочих днів, після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (зокрема, п. 12.20). Відповідач несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати позивачу неустойки (штрафу, пені) розмір якої визначається договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, сторонами у п. 8.6.4. договору погоджено умову про те, що у випадку порушення відповідачем строків сплати страхового відшкодування за цим договором, повністю або частково відповідач зобов`язаний сплатити за вимогою позивача пеню у розмірі 5% від розміру не сплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення, включаючи день оплати, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 20% від суми страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи положення ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що враховуючи, що обов`язок страховика щодо своєчасної виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, розрахунок пені за порушення цього грошового зобов`язання не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та про те, що в межах даного спору відповідач мав здійснити виплату страхового відшкодування, а не виконати роботи, тоді як зобов`язання зі сплати страхового відшкодування є в повній мірі грошовими зобов`язаннями, і заперечення позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, наведений у позовній заяві, в межах заявленого періоду (з 24.07.2020 по 24.01.2021) із правомірним застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України при обчисленні, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає суми пені у розмірі 1 842,68 грн та штрафу у розмірі 6 073,70 грн, правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи відповідача про те, що стягнення пені та штрафу суперечить приписам частини 61 Конституції України є безпідставними, оскільки Велика Палата Верховного Суду вказала, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

Відповідну правову позицію викладено в постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Так, згідно з умовами договору, зазначені санкції передбачені за різного роду порушення, зокрема, пеня передбачена за порушення страховиком виплати страхового відшкодування повністю або частково, тоді як штраф визначений як окрема санкція за прострочення грошового зобов`язання понад тридцять днів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позову, і вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1 842,68 грн та штрафу у розмірі 6 073,70 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Таким чином, посилання скаржника на те, що обов`язок сплатити пеню у розмірі 5% від розміру не сплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення, включаючи день оплати, врегульований умовами договору, який є правомірним та не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, у зв`язку із чим, судом незаконно відмовлено у стягненні частини пені, яка підлягала сплаті за невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором, є необгрунтованим, а умова договору про пеню у розмірі 5% суперечить ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що сума судового збору у розмірі 118,75 грн є пропорційною сумою судового збору задоволеним позовним вимогам.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 244, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/21136/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/21136/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 28.11.2022, у зв`язку із перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...