ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" листопада 2022 р. Справа № 924/715/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго холд", м. Київ

до міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал", м. Хмельницький

про стягнення 570000,00 грн

за участю представників сторін:

позивача: Куц І.О. - згідно з ордером від 20.11.2022

відповідача: Гоцанюк О.Р. - юрисконсульт

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго холд", м. Київ звернулось до суду з позовом про стягнення з міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал", м. Хмельницький 8824818,02 грн, з яких 7296016,40 грн основного боргу, 1426067,91 грн пені та 102733,71 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 04.10.2022 відкрито провадження у справі №924/715/22 за вищезазначеним позовом, призначено підготовче засідання на 20.10.2022, яке відкладалось на 03.11.2022 та 17.11.2022.

Позивачем було подано заяву (від 03.11.2022) про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 8824778,77 грн, з яких 5746016,40 грн основного боргу, 1426067,91 грн пені, 102733,71 грн 3% річних та 1549960,75 грн інфляційних втрат, яка у засіданні 17.11.2022 за заявою позивача залишена без розгляду.

Також від позивача надійшла заява (від 14.11.2022) про зменшення розміру позовних вимог, яка у засіданні 17.11.2022 прийнята судом і в якій позивач, з огляду на зменшення основного боргу внаслідок його сплати відповідачем, зменшення пені у повному обсязі та часткового зменшення 3% річних, нарахування інфляційних втрат просить стягнути із відповідача 570000,00 грн, з яких 70000,00 грн 3% річних та 500000,00 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 17.11.2022 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 28.11.2022.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем обов`язку з оплати спожитої електричної енергії за договором №505 про постачання електричної енергії споживачу від 09.12.2021. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 615, 625, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 343 Господарського кодексу України.

Відповідач у відзиві на позов зазначив про наявну заборгованість перед позивачем у сумі 6246016,40 грн, яка визнається позивачем. Посилаючись на умови договору №505 про постачання електричної енергії споживачу від 09.12.2021, положення ст. 343 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2019 у справі №904/4156/18, звертає увагу, що ані в договорі, ані в комерційній пропозиції не визначено конкретного відсоткового розміру пені від суми простроченого платежу, тому у зв`язку із відсутністю спеціального нормативного акта, який регулює нарахування пені у спірних правовідносинах, нарахування є неправомірним.

Акцентує увагу на тому, що відповідач не ухилявся від виконання своїх фінансових зобов`язань за договором, а здійснював оплату в міру своєї фінансової спроможності в критичних умовах непереборної сили, зокрема в умовах введення в країні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №364/2011, зростанням кількості внутрішньо переміщених осіб, що збільшило навантаження на мережі водопостачання та водовідведення та, як наслідок, частіший вихід із ладу обладнання, що потребує коштів для ремонту, технічні проблеми в роботі банківського програмного забезпечення, що виникли внаслідок кібер-атак на підприємство.

Зазначаючи про заборону відповідно до постанови КМУ від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово - комунальних послуг в період воєнного стану" здійснювати нарахування штрафних та компенсаційних санкцій своїм абонентам, стверджує, що підприємство фактично позбавлене можливості нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, що, у свою чергу, позбавляє підприємство можливості отримання додаткових фінансових надходжень та створює дефіцит коштів.

Оскільки підприємство відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №167 від 07.09.2022 включено до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури, вважає, що стягнення неправомірно нарахованих штрафних санкцій з підприємства призведе до порушення нормального режиму функціонування водонапірних та каналізаційних мереж міста, що у подальшому завдасть негативних наслідків для національної безпеки України.

Також, посилаючись на положення ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", п. п. 12.1 - 12.2 договору, стверджує, що введення в країні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану є форс-мажорними обставинами, існування яких унеможливлюють виконання зобов`язань та звільняють від відповідальності.

Крім того, відповідач виклав заперечення щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Вважає заявлену позивачем суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 137000,00 грн суттєво завищеною, необґрунтованою та неспівмірною зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання роботи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням зменшення їх розміру; заяву про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги не підтримав та просив не розглядати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Між ТОВ "Енерго Холд" (Постачальник) та міським комунальним підприємством "Хмельницькводоканал" (Споживач) 09.12.2021 укладено договір №505 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір), за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії (п. 1.1 договору).

У п. п. 1.2, 1.3 договору зазначено, що цей договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ) та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п. 2.2. договору).

У п. 3.1 договору сторони узгодили, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії.

Загальна сума цього договору складає: 21141000 грн 00 коп., в тому числі ПДВ 20% 3523500 грн 00 коп. згідно із Специфікацією (Додаток №1) (п. 5.2 договору).

У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.

У п. 5.5 сторони узгодили, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.6 договору розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що піддягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з п. 5.7 договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

У п. 5.8 договору зазначено, що якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього Договору.

Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду проводиться в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акту (п. 5.12 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору Споживач має право зокрема отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі; вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку та відповідно до п. 6.2 договору зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

При цьому Постачальник має право відповідно до п. 7.1 договору отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.

У п. 13.1 договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з 24 12.2021 і діє до 15.02.2022, а в частині грошових розрахунків - до повного виконання зобов`язань.

У додатку №1 до договору - Специфікація сторони визначили найменування товару - електрична енергія, кількість - 4860000 кВт-год, ціну за 1 кВт-год 4,35 грн з ПДВ, вартість - 21141000 грн з ПДВ.

У Додатку № 2 до договору - Заяві-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу зазначено, що керуючись статтями 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 (далі -Правила роздрібного ринку), та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу від 09.12.2021 на сайті електропостачальника в мережі Інтернет за адресою: http://еnеrgo-hold.com, відповідач приєднується до умов Договору на умовах комерційної пропозиції Постачальника ТОВ «Енерго холд» з відповідними персоніфікованими даними, що включають найменування об`єктів ТКО, їх адреси.

При цьому зазначено найменування оператора, з яким Споживач уклав договір розподілу електричної енергії: АТ "Хмельницькобленерго", Київське регіональне відділення "Енергозбут" філія "Енергозбут" АТ "Укрзалізниця" та визначено початок постачання з 14.12.2021.

Додаток №3 до договору містить Комерційну пропозицію, в якій зокрема зазначено, що ціна одиниці товару, а саме: за 1 кВт-год на дату підписання Договору про постачання електричної енергії визначена за результатами переговорної процедури закупівлі відповідно до Комерційної пропозиції Постачальника і дорівнює 3,625 гривень, крім того 20% ПДВ 0,725 гривень, всього з ПДВ - 4,35 гривень, що ґрунтується на фактичних складових ціни електроенергії.

Оплата за фактично відпущену (спожиту) електричну енергію у розрахунковому періоді, обсяги якої підтверджені Актом прийому-передачі товару (електричної енергії), підписаним обома Сторонами Договору, здійснюється Споживачем за ціною 1 кВт-год, яка зазначена у Договорі на дату підписання Договору до розрахункового періоду, в якому ціна одиниці товару буде змінена додатковою угодою до Договору у випадках та відповідно до умов цього Договору, з дотриманням вимог ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Ціна на електричну енергію не включає тариф на послуги розподілу електричної енергії Оператором системи розподілу, так як згідно умов цієї Комерційної пропозиції вартість послуг розподілу електричної енергії оплачується Споживачем Оператору системи розподілу самостійно.

Рахунок надається не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Оплата рахунку Постачальника за Договором має бути здійснена у строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Договір набирає чинності з дня, наступного за днем отримання Постачальником заяви-приєднання Споживача до умов договору про постачання електричної енергії Споживачу, в якій вказано про обрання Комерційної пропозиції, якщо протягом трьох робочих днів споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції. Договір діє до моменту початку постачання електричної енергії споживачу іншим Постачальником. У разі, якщо на момент подання заяви-приєднання до Договору на об`єкт Споживача було припинено/призупинено постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, то постачання здійснюється після відновлення, у встановленому законодавством порядку, надання відповідних послуг.

Споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії напряму Оператору системи розподілу згідно з тарифом на розподіл електричної енергії.

На виконання договору №505 від 09.12.2021 відповідно до акту купівлі-продажу електричної енергії №92 від 10.01.2022 позивачем здійснено нарахування оплати за відпущену електричну енергію в грудні 2021 року в кількості 1354035 кВт на загальну суму 5890052,26 грн, відповідно до акту №1-к від 31.01.2022 за відпущену електричну енергію в січні 2022 року в кількості 2297532 кВт - на загальну суму 9994264,20 гривень. В актах зазначено, що замовник претензії по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. Акти підписані, затверджені представниками сторін, скріплені відтисками печаток.

Крім того, позивачем складено акт купівлі-продажу електричної енергії №51 від 28.02.2022, відповідно до якого позивачем здійснено нарахування відповідачу оплати за відпущену електричну енергію в лютому 2022 року в кількості 782012 кВт на загальну суму 3401752,20 гривень.

Позивач листом № 0411-1 від 11.04.2022 направив відповідачу для підписання проекти актів прийому-передачі проданих товарів/наданих послуг за договором за січень та лютий 2022 року, звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку споживачів постачальника ТОВ "Енерго холд", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу АТ "Хмельницькобленерго", за грудень 2021 року, за січень, лютий 2022 року, реєстр споживачів Постачальника ТОВ "Енерго холд", яким забезпечено розподіл електричної енергії мережами оператора системи розподілу АТ "Укрзалізниця" за звітний розрахунковий період: січень 2022 року.

У подальшому позивач звернувся до відповідача із претензією (лист від 31.05.2022 №0531-1) про сплату заборгованості за поставлену електричну енергію відповідно до договору №505 від 09.12.2021.

У відповідь відповідач листом від 20.06.2022 №23 повідомив позивача, що не відмовляється від оплати наданих послуг і при наявності коштів по можливості проведе розрахунки. Наявність заборгованості пояснює форс-мажорними обставинами у зв`язку із введенням відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану на всій території України.

Згідно з відповідними платіжними дорученнями (від 11.01.2022, 12.01.2022, 14.0.2022 на суми по 1000000,00 грн, від 21.01.2022 на суму 500000,00 грн, від 24.01.2022 на суму 1000000,00 грн, від 27.01.2022 на суму 1390052,26 грн, від 18.02.2022, 22.02.2022 на суми по 1500000,00 грн, від 19.04.2022 на суму 2000000,00 грн, від 09.05.2022 на суму 1000000,00 грн, від 08.09.2022, 19.09.2022, 27.09.2022 на суми по 50000,00 грн, від 18.10.2022 на суму 1000000,00 грн) відповідачем на підставі договору від 09.12.2021 №505 сплачено позивачу кошти за електроенергію в загальній сумі 13040052,26 грн, що також відображено у картці рахунку 631 за грудень 2021 року - жовтень 2022 року.

У подальшому згідно з платіжними дорученнями від 31.10.2022 на суму 500000,00 грн, від 03.11.2022 на суму 500000,00 грн, від 09.11.2022 на суму 5246016,40 грн відповідачем сплачено 6246016,40 грн за електричну енергію за січень 2022 року.

Оплата відповідачем електроенергії за договором від 09.12.2021 №505 підтверджується також випискою по рахунку позивача (за період з 11.01.2022 по 19.09.2022), відображена в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631 за 01.01.2022 - 10.11.2022 (всього на загальну суму 19286068,66 грн).

У матеріали справи надано лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, в якому зазначено про засвідчення нею форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні; статут МКП "Хмельницькводоканал"; лист МКП "Хмельницькводоканал" від 16.02.2022, адресований позивачу, щодо перешкод у здійсненні до 15.02.2022 оплати за послуги електропостачання, отримані в січні 2022 року; постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" (щодо заборони нарахування та стягнення неустойки та інших нарахувань на заборгованість з плати за житлово-комунальні послуги); лист Міністерства розвитку громад та територій України від 08.09.2022 про включення відповідача до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як убачається з матеріалів справи, 09.12.2021 між ТОВ "Енерго Холд" (Постачальник) та міським комунальним підприємством "Хмельницькводоканал" (Споживач) укладено договір №505 про постачання електричної енергії споживачу, за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії (п. п. 1.1, 2.1 договору).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 712 ЦК України зазначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

У п. 1.3 договору також зазначено, що його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ) та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п. п. 26, 68, 84 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична енергія - це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону).

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальники мають право, з-поміж іншого, купувати та продавати електроенергію на ринку електричної енергії, здійснювати експорт-імпорт електричної енергії за вільними цінами; на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

У ст. 72 Закону України "Про ринок електричної енергії" зазначено, зокрема, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (п. 1.1.1).

Відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

За визначенням п. 1.1.2 ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу - це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами; постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору.

Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.7 ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8 ПРРЕЕ).

Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У п. п. 5.2.1, 5.5.5 ПРРЕЕ також передбачено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" та п. 4.5 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються зокрема в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку.

Згідно з п. п. 4.7, 4.8 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, актів купівлі-продажу електричної енергії від 10.01.2022 №92 на суму 5890052,26 грн, від 31.01.2022 №1-к на суму 9994264,20 грн, від 28.02.2022 №51 на суму 3401752,20 грн, наданих сторонами платіжних доручень (за період з 11.01.2022 по 09.11.2022), карток рахунку 631 та підтверджується представниками сторін в судовому засіданні, позивачем поставлено відповідачу, а відповідачем оплачено електричну енергію на загальну суму 19286068,66 гривень.

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

В укладеному сторонами договорі погоджено порядок та строки оплати отриманої електричної енергії. Зокрема, згідно з п. 5.7 договору та комерційною пропозицією (додаток №3) оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідачем оплата спожитої електроенергії здійснювалась із порушенням встановленого п. 5.7 договору та комерційною пропозицією строку, з огляду на що позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 16.03.2022 по 31.08.2022 та інфляційні втрати за період з березня по вересень 2022 року, з яких просить стягнути 70000,00 грн 3% річних та 500000,00 грн інфляційних втрат (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Суд, здійснивши перевірку поданих позивачем розрахунків 3% річних на суму 102733,71 грн за період з 16.03.2022 по 31.08.2022 (у позові) та інфляційних нарахувань на суму 1549960,75 грн за період з березня по вересень 2022 року (у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 14.11.2022), зазначає, що останні проведено правомірно і 3% річних в сумі 70000,00 грн та інфляційні втрати в сумі 500000,00 грн заявлені до стягнення у межах можливих нарахувань.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З приводу доводів відповідача про недостатність коштів для здійснення розрахунків з позивачем суд звертає увагу на те, що відсутність коштів на виконання зобов`язань не є підставою для звільнення від відповідальності в розумінні частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України і не може вважатись форс-мажором, та згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

При цьому відповідачем також не надано суду будь-яких доказів, які би підтверджували його скрутне фінансове становище.

Непереконливими є також посилання відповідача на його внесення до списку об`єктів критичної інфраструктури, оскільки зазначене не впливає на зобов`язання останнього здійснювати розрахунки за отриману електричну енергію у встановлений договором строк.

Судом критично оцінюються також посилання відповідача на форс-мажорні обставини у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, що відображено в листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 як на підставу звільнення від відповідальності.

При цьому враховується, що, зокрема у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 вказано, що статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

З огляду на викладене, загальний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 (адресований всім, кого це стосується) щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання споживача (оплату отриманої електричної енергії), тоді як доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим.

Однак доказів на підтвердження наявності такого причинно-наслідкового зв`язку відповідачем надано не було, зокрема, не підтверджено неможливості виконувати свої зобов`язання за договором у передбачений ним строк саме внаслідок дії воєнного стану, неможливості здійснювати господарську, підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, відсутності такого прибутку тощо.

При цьому також зважається на те, що обставини, засвідчені Торгово-промисловою палатою України у листі від 28.02.2022, стосуються не лише відповідача, а також позивача, та ставлять їх в однакові умови здійснення діяльності.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд також звертає увагу на те, що статтею 79 ГПК України впроваджено у господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго холд", м. Київ до міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал", м. Хмельницький про стягнення 570000,00 грн задовольнити.

Стягнути з міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал", м. Хмельницький, вул. Водопровідна, буд. 75 (код 03356128) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго холд", м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 7, офіс 4 (код 43524008) 70000,00 грн (сімдесят тисяч гривень 00 коп.) 3% річних, 500000,00 грн (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) інфляційних нарахувань, 8550,00 грн (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 29.11.2022.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2 - позивачу (01042, м. Київ, Печерський район, вул. Іоанна Павла ІІ, 7, оф. 4),

3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Водопровідна, 75).

Адреси електронної пошти:

1. Позивача: , ІНФОРМАЦІЯ_1

2. Відповідача: