РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2022Справа № 910/5985/22

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/5985/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

про стягнення 818 353,02 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення 818 353,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 731 925,71 грн, за прострочення сплати якої нарахована пеня в сумі 86 427,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви.

21.07.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" надійшла заява про усунення недоліків з відповідними додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

31.08.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній фактично не заперечує щодо розміру основної заборгованості та просить відмовити у стягненні пені шляхом її зменшення, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин.

Справу розглянуто в розумні строки, враховуючи запровадження в Україні воєнного стану та постійні сигнали повітряної тривоги в місті Києві, що впливає на особливості роботи Господарського суду міста Києва.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

11.01.2021 між Державним підприємством «ЗАВОД 410 ЦА» (за договором - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (за договором - Постачальник) укладено Договір про постачання природного газу № СТО-7/20 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, за результатами конкурсу (ідентифікатор закупівлі № UA-2020-12-10-171349880) та на підставі умов укладених між Сторонами додаткової угоди до Договору за формою, визначеною у Додатку № 1 до цього Договору (далі - Додаткова угода), по результатами аукціонів (відборів) Постачальник зобов`язується поставити Споживачу в період з 01.01.2021р. по 31.12.2021 р. природний газ (далі - газ, код предмета закупівлі за ДК 021:2015 Код 09120000-6) у необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені умовами Договору та відповідної Додаткової угоди.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачу газ в обсязі до 1910 тис. куб. метрів у 2021 році.

У відповідності до п. 2.4. Договору, обсяги газу, що визначені в п.2.2. цього Договору, є плановими та можуть змінюватись Сторонами шляхом щоденного коригування впродовж поточного газового місяця за наявності «Заявки на коригування планових розподілів обсягів постачання природного газу», яку Споживач надає Постачальнику до 17:00 годин дня, в якому відбувається коригування. Зміна обсягів замовленої потужності може здійснюватися за допомогою щоденного коригування впродовж поточного газового місяця шляхом подання Постачальнику заявки до 13:00 години дня, що передує дню щодо якого відбувається коригування.

Згідно п. 2.6. Договору, сторони погодили допустиме відхилення планового щоденного обсягу газу у розмірі 5 % у відповідному газовому місяці (місяць поставки газу).

Пунктом 2.12 цього Договору визначено, приймання-передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання Сторонами та скріплення печатками щомісячних Актів приймання-передачі окремо для кожної категорії: газ на власні потреби та газ для виробництва теплової енергії населенню, бюджетним та іншим організаціям. Ці акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Акти приймання-передачі природного газу складаються Постачальником, підписуються і скріпляються його печаткою та направляються Споживачу до 12 (дванадцятого) числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу. Протягом трьох робочих днів з дня отримання проекту Акту від Постачальника Споживач зобов`язаний підписати та скріпити печаткою Акти приймання-передачі природного газу або надати Постачальникові обґрунтувати зауваження. Підписані та скріплені печаткою Акти приймання-передачі природного газу Споживач зобов`язаний направити на адресу Постачальника протягом 3(трьох) днів з дня їхнього підписання. (п. 2.13. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна за 1 000,0 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу для власних потреб за цим Договором на окремий розрахунковий період (окремий місяць) формується відповідно до результатів конкурсу (ідентифікатор закупівлі №UA-2020-12-10-171349880) та фіксується у кожній окремій Додатковій угоді до Договору.

Пунктом п.3.2. цього Договору, ціна природного газу для виробництва теплової енергії зазначається згідно п.3.7 даного Договору та відповідно до наявних діючих даних НАК «Нафтогаз Україна» та фіксується у кожній окремій Додатковій угоді до Договору.

Загальна ціна постачання газу за цим Договором визначається відповідно до всіх укладених Додаткових угод. (п.3.3. Договору).

Згідно п. 3.4. Договору, ціна газу включає в себе всі витрати Постачальника пов`язані з передачею газу до місця призначення, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються Постачальником, а також всі інші витрати Постачальника пов`язані з виконанням цього Договору.

Відповідно до п.3.5 цього Договору, ціна газу в кожному окремому місяці протягом 2021 року за цим Договором є фіксованою та відповідає ціні аукціону у відповідному місяці.

На підставі п. 4.1. Договору, оплата замовлених обсягів газу за Договором здійснюється Споживачем на підставі наданих Постачальником щомісячних рахунків наступним чином: п. 4.1.1. 50% сплачується до 15-го числа (включно) місяця поставки газу за замовлений обсяг на місяць. п. 4.1.2. остаточний розрахунок проводиться до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (за фактом) за фактично спожитий обсяг за попередній місяць.

У відповідності до п. 4.6. Договору, у разі виникне виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості газу, Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно до п.6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (п. 6.2. Договору).

У відповідності до п.10.1. Договору, Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами, скріплення відбитками печаток Сторін (за наявності), вводиться в дію з дати укладення Додаткової угоди до Договору про постачання газу у відповідному розрахунковому періоді та діє в частині постачання газу протягом строку, вказаного в Додатковій угоді, але в будь-якому випадку до 31.12.2022р., а в частині проведення розрахунків - до повного їхнього здійснення.

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, Договір вважається призупиненим в частині зобов`язань з постачання газу протягом строку, в якому не діє Додаткова угода до Договору, та з дати, з якої постачання природного газу Споживачеві буде здійснювати новий/інший постачальник, до вступу в дію іншої Додаткової угоди до даного Договору про постачання газу у відповідному розрахунковому періоді.

29.03.2021 між Сторонами укладена Додаткова угода № 1 до Договору про постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021, якою Сторони дійшли згоди про наступне: 1. На виконання умов п.3.1. Договору, Сторони погодили встановити ціну газу на розрахунок період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року в наступному розмірі: 1.1. Ціна за 1 000,0 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу для власних потреб за цим Договором з 01.04.2021 року по 30.04.2021р. складає 6 165,76 грн. (шість тисяч сто шістдесят п`ять грн. 76 коп.) без ПДВ, додатковий тариф на послуги з замовленої потужність на внутрішніх точках виходу з ГТС України, який становить за 1000,0 на добу без урахування податку на додану вартість 136,58 грн (сто тридцять шість гривень 58 коп.) за 1 000,0 кубічних метрів на добу без урахування податку на додану вартість. Загальна ціна 1 000, 0 (однієї тисячі) кубічних метрів природного газу для власних потреб на дату укладання Додаткової угоди складає 6 302,34 грн. (шість тисяч триста дві грн. 34 коп.), крім того ПДВ 20% - 1 260,47 грн. (одна тисяча двісті шістдесят грн. 47 коп.), разом за 1 000, 0 кубічних метрів природного газу на власні потреби - 7 562,81 грн. (сім тисяч п`ятсот шістдесят дві грн. 81 коп.) з урахуванням ПДВ. 2. В усьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, Сторони керуються умовами Договору. 3. Ця Додаткова угода набуває чинності з 01.04.2021р. та діє до 30.04.2021р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даною Додатковою угодою та є невід`ємною частиною Договору, укладена українською мовою в двох автентичних примірниках, кожний з яких має однакову юридичну сили, - по одному для кожної зі Сторін.

28.10.2021 між Сторонами була укладена Додаткова угода № 2 до Договору про постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021р., якою Сторони дійшли згоди про наступне: 1. На виконання умов п.3.1. Договору, Сторони погодили встановити ціну газу на розрахунок період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року в наступному розмірі: 1.1. Ціна за 1 000,0 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу для власних потреб за цим Договором з 01.11.2021 року по 30.11.2021р. складає 30 772, 59 грн. (тридцять тисяч сімсот сімдесят дві грн. 59 коп.) без ПДВ, додатковий тариф на послуги з замовленої потужність на внутрішніх точках виходу з ГТС України, який становить за 1000,0 куб. м. на добу без урахування податку на додану вартість 136,58 грн. (сто тридцять шість гривень 58 коп.), відповідно до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3013. Загальна ціна 1000, 0 (однієї тисячі) кубічних метрів газу для власних потреб на дату укладання Додаткової угоди складає 30 909,17 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот дев`ять грн. 17 коп.), крім того ПДВ 20% - 6 181,83 грн. (шість тисяч сто вісімдесят одна грн. 83 коп.), разом за 1 000, 0 кубічних метрів природного газу на власні потреби - 37 091,00 грн. (тридцять сім тисяч дев`яносто одна грн. 00 коп.) з урахуванням ПДВ. 2. В усьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, Сторони керуються умовами Договору. 3. Ця Додаткова угода набуває чинності з 01.11.2021 року і діє до 30.11.2021 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даною Додатковою угодою та є невід`ємною частиною Договору, укладена українською мовою в двох автентичних примірниках, кожний з яких має однакову юридичну сили, - по одному для кожної зі Сторін.

30.11.2021 між Сторонами укладена Додаткова угода № 3 до Договору про постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021р., якою Сторони дійшли згоди про наступне: 1. На виконання умов п.3.1. Договору, Сторони погодили встановити ціну газу на розрахунок період з 01.12.2021 по 31.12.2021 в наступному розмірі: 1.1. Ціна за 1 000,0 (одну тисячу) кубічних метрів природного газу для власних потреб за цим Договором з 01.12.2021 р. по 31.12.2021р. складає 27 999,49 грн. (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 49 коп.) без ПДВ, додатковий тариф на послуги з замовленої потужність на внутрішніх точках виходу з ГТС України, який становить за 1 000,0 кубічних метрів на добу без урахування податку на додану вартість 136,58 грн. (сто тридцять шість гривень 58 коп.), відповідно до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3013. Загальна ціна 1 000, 0 (однієї тисячі) кубічних метрів природного газу для власних потреб на дату укладання Додаткової угоди складає 28 136,07 грн. (двадцять вісім тисяч сто тридцять шість грн. 07 коп.), крім того ПДВ 20% - 5 627, 21 грн (п`ять тисяч шістсот двадцять сім грн. 21 коп.), разом за 1 000, 0 кубічних метрів природного газу на власні потреби - 33 763,28 грн. (тридцять три тисячі сімсот шістдесят три грн. 28 коп.) з урахуванням ПДВ. 2. В усьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, Сторони керуються умовами Договору. 3. Ця Додаткова угода набуває чинності з 01.12.2021р. та діє до 31.12.2021р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даною Додатковою угодою та є невід`ємною частиною Договору, укладена українською мовою в двох автентичних примірниках, кожний з яких має однакову юридичну сили, - по одному для кожної зі Сторін.

За твердженням позивача, проти котрих не заперечує відповідач, свої зобов`язання за Договором про постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021 позивач виконав у повному обсязі, у свою ж чергу, Відповідач не виконав свої зобов`язання з повної оплати вартості поставленого природного газу, чим порушив умови Договору. Загальна сума основної заборгованості за природний газ ДП «ЗАВОД 410 ЦА» перед ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» на дату подачі позову складає 731 925,71 грн.

На підтвердження виникнення заборгованості у сумі 731 925,71 грн позивачем до справи надано підписаний представниками сторін Акт приймання-передачі природного газу № УГР00004296 від 31.12.2021 за грудень 2021 року на загальну суму 3 935 093,12 грн та Акт надання послуг № 4300 від 31.12.2021 за грудень 2021року на загальну суму 26 832,59 грн щодо компенсації вартості замовленої потужності.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку № 361 за 01.01.2021 по 20.06.2022 відповідач отриманий у грудні 2021 року природний газ оплатив частково, основна заборгованість ДП «ЗАВОД 410 ЦА» перед ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» складає 731 925,71 грн.

За приписами п. 4.1.2. Договору остаточний розрахунок проводиться до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (за фактом) за фактично спожитий обсяг за попередній місяць.

Таким чином, відповідач повинен був здійснити кінцевий розрахунок по Договору постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021 за грудень 2021р. до 20.01.2022. Проте, у вказаний строк відповідач повну вартість поставленого природного газу не оплатив.

27.05.2022 ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» звернулося до ДП «ЗАВОД 410 ЦА» з претензією № 62-Ю2, в якій просило оплатити наявну заборгованість у розмірі 731 925,71 грн. Відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач у добровільному порядку суму заборгованості за поставлений на підставі Договору постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021 у грудні 2021 року природний газ у загальній сумі 731 925,71 грн не сплатив, позивач звернувся з позовом до суду, додатково нарахувавши за період з 21.01.2022 по 05.072022 пеню в сумі 86 427,31 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку відповідачу природного газу у грудні 2021 року на суму 3 935 093,12 грн, а також надав послуги з замовленої потужності.

Натомість, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені Договору та у строк, визначений умовами укладеного між сторонами Договору, не здійснив повну оплату поставленого товару. У зв`язку з чим у відповідача перед позивачем існує заборгованість на загальну суму 731 925,71 грн, яка відповідачем не оспорюється.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу № СТО-7/20 від 11.01.2021 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 731 925,71 грн заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 86427,31 грн, нарахованої з 21.01.2022 по 05.07.2022.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично невірним, проте за розрахунком суду розмір пені перевищує суму, заявлену позивачем на 0,08 грн.

Крім того, як вказувалося вище, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, фактично у відзиві виклав клопотання про зменшення розміру пені.

В обґрунтування означеної заяви відповідач посилався на те, що у зв`язку з запровадженням заходів, направлених на попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2 та з урахуванням епідеміологічної ситуації в державі, наказом генерального директора Державного підприємства "Завод 410 ЦА" № 415 від 29.10.2021 було оголошено з 01.11.2021 простій підприємства, що тривав до 09.12.2021. Вимушене оголошення простою на Підприємстві призвело до спаду виробничого процесу, зриву графіку виконання робіт з ремонту авіаційної техніки, що стало причиною відсутності грошових коштів для проведення розрахунків з контрагентами;

Підприємство планувало після повного відновлення і оптимізації робочого циклу та можливості здійснювати повноцінну господарську діяльність, а також отримання надходжень за виконані роботи з ремонту авіаційної техніки, виконати свої зобов`язання з погашення заборгованості перед контрагентами, в тому числі на виконання Договору, за яким виникли спірні правовідносини.

Однак, у зв`язку з веденням на території України з 24.02.2022 воєнного стану наказом генерального директора Державного підприємства "Завод 410 ЦА" від 24.02.2022 №45 оголошено з 24.02.2022 простій на Підприємстві, що триває на даний час та унеможливлює здійснення господарської діяльності.

Крім того, відповідач також зазначає, що є державним підприємством, яке віднесено до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. При цьому, з матеріалів справи не вбачається нанесення позивачу якихось збитків невиконанням зобов`язання з боку Відповідача; невідповідність розміру пені наслідкам порушення зобов`язання (з наданих позивачем доказів не вбачається жодних негативних наслідків, яких зазнало ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» внаслідок порушення зобов`язання відповідачем); наявність воєнного стану, запровадженого з 24.02.2022 на території України, включаючи місто Київ, де протягом лютого-квітня 2022 року відбувалися бойові дії, у тому числі на території ДП «ЗАВОД 410 ЦА» та здійснювалися неодноразові ракетні обстріли підприємства відповідача. Означені обставини у сукупності, на думку відповідача, є достатніми для зменшення розміру неустойки до 10%.

Розглянувши заяву відповідача, суд дійшов висновку щодо можливості її часткового задоволення з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19 від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.

У постановах від 12.06.2019 у справі №904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд вказав на те, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Слід зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала таке: справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України , які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин; закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань; якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора; відповідно до положень статті 611, частини третьої статті 692, статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати відсотків річних, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №918/289/19.

Слід зауважити, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми неустойки, яка підлягає стягненню, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, ураховуючи той факт, що відповідач є державним підприємством, що віднесено до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а в умовах воєнного стану стабільне функціонування підприємств ДК «Укроборонпром», у тому числі стратегічного Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА», набуває особливого значення та вимагає пріоритетного захисту інтересів таких підприємств.

Беручи до уваги те, що з матеріалів справи не вбачається нанесення позивачу якихось збитків невиконанням зобов`язання з боку відповідача, враховуючи відсутність заперечень позивача на клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки, господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення розміру нарахованої у даній справі пені на 50% від заявленої до стягнення суми, тобто до 43 213,66 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Водночас, витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю, оскільки часткове задоволення позовних вимог обумовлене реалізацією судом права на зменшення неустойки за клопотанням відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (просп. Повітрофлотський, буд. 94, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (вул. Новокостянтинівська,13/10 офіс 201, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 41427817) 731 925 грн 71 коп. - заборгованості, 43 213 грн 66 коп. - пені та 12 275 грн 30 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 23.11.2022.

Суддя А.І. Привалов