номер провадження справи 9/42/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.11.2022 Справа № 908/717/22
про стягнення суми 1 903 478,61 грн.
Суддя Боєва О.С.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача (заявника): не з`явився;
від відповідача: не з`явився
До Господарського суду Запорізької звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ТД МЕТАЛУРГ ЗАПОРІЖЖЯ з позовною заявою про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод суми 2200970,46 грн. заборгованості, за яким відкрито провадження у справі № 908/717/22. Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.
20.09.2022 за наслідками розгляду справи № 908/717/22 судом прийнято рішення.
Ухвалою суду від 28.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МЕТАЛУРГ ЗАПОРІЖЖЯ прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 06.10.2022. У зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, судове засідання з розгляду заяви, призначене на 06.10.2022 не відбулося. Ухвалою суду від 10.10.2022 судове засідання з розгляду заяви перенесено на іншу дату. У вказаній ухвалі суд зазначив, що про подальший процесуальний рух справи сторони будуть повідомлені відповідною ухвалою. Ухвалою суду від 02.11.2022 судове засідання з розгляду заяви у справі № 908/717/22 призначено на 16.11.2022, явка учасників справи у судове засідання визнана необов`язковою.
16.11.2022 до суду від позивача (заявника) надійшла заява про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу без участі представника, позивач заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
16.11.2022 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява (повідомлення) про неможливість представника прибути у судове засідання у зв`язку з повітряною тривогою, знаходженням представника в укритті та відключенням електроенергії на підприємства відповідача.
Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою завою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної заяви та надання ним доказів у встановлений строк, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 908/717/22 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, судом враховано, що за змістом ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Крім того, явка учасників справи у судове засідання 16.11.2022 обов`язковою не визнавалась (ухвала суду 02.11.2022).
16.11.2022 заяву розглянуто, за наслідками розгляду заяви прийнято додаткове рішення.
17.10.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову (правничу) допомогу, в якому відповідач посилаючись на Постанову Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також практику Європейського суду з прав людини (справа «Лавентс проти Латвії»), просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає їх завищеннями та надмірними. Справа, на думку відповідача, не є складною, не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних витрат часу та зусиль, відповідач не оспорював отримання товару за накладними, їх вартість, здійснення часткової оплати. Тому вважає, що витрати на професійну правову допомогу порівняно із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є не співрозмірними та достатньо завищеними. Просив зменшити розмір витрат на правову (правничу) допомогу по справі.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За змістом ч. 2 ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою її до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Матеріали справи № 908/717/22 свідчать, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МЕТАЛУРГ ЗАПОРІЖЖЯ здійснювали адвокат Борисенков В.С. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 001202), який діяв на підставі ордеру серія ЗП № 1088649, виданого 13.05.2022 на підставі договору про надання послуг № 03.05/22 від 03.05.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС» та адвокатом Борисенковим В.С., а також договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.05.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ТД МЕТАЛУРГ ЗАПОРІЖЖЯ та Адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС», адвокат Мазур О.С. (ордер серія АР № 1090064 від 08.06.2022) (копії вказаних договорів містяться в матеріалах справи № 908/717/22 (додані до заяви позивача)).
До заяви позивача про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу також були додані завірені копії: додаткової угоди № 2 від 03.05.2022 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.05.2022; актів приймання-передачі послуг від 25.05.2022, від 18.07.2022, від 31.08.2022, від 08.09.2022, від 20.09.2022; рахунків № 11/05 від 25.05.2022, № 08/07 від 18.07.2022, № 09/08 від 31.08.2022, № 03/09 від 08.09.2022, № 10/09 від 20.09.2022; платіжних доручень про оплату наданих послуг № 208 від 02.06.2022, № 247 від 01.08.2022, № 267 від 21.09.2022, № 269 від 21.09.2022, № 268 від 21.09.2022.
У вказаних вище актах приймання-передачі викладено детальний опис наданих адвокатом послуг, вказано їх вартість, загальний розмір яких склав 14 000,00 грн. Акти підписані без зауважень.
За таких обставин, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що розмір цих витрат є не співрозмірним та завищеним. Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд, приймаючи до уваги положення статті 129 ГПК України, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, поклавши ці витрати на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТД МЕТАЛУРГ ЗАПОРІЖЖЯ про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у справі № 908/717/22 задовольнити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 28.11.2022.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва