СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Харків Справа № 917/110/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сердюка В.В. (вх. № 707 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22, постановлену у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Паламарчуком В.В.,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ", с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ", м. Полтава,

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22, зокрема, відкрито провадження у справі №917/110/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" (). Визнано кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" у розмірі: 3953097,94 грн - основного боргу, 258498,82 грн - пені, 197654,90 грн - штрафу, 448798,38 грн - 10% річних, 428330,87 грн - інфляційних втрат, 24810,00 грн - витрати по сплаті судового збору, 58500,00 грн - авансування винагороди арбітражному керуючому. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ". Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" строком на 170 календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича. Відхилено заяву Сердюка Віктора Володимировича (вх. №1829 від 17.02.2022) про участь у справі про банкрутство.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, арбітражний керуючий Сердюк В.В. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22 в частині призначення розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича та направити справу №917/110/22 до Господарського суду Полтавської області на новий розгляд.

Водночас, заявник апеляційної скарги просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду на підставі статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 поновлено арбітражному керуючому Сердюку В.В. строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Сердюка В.В. (вх. № 707 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, тощо та роз`яснено про можливість надіслання документів на офіційну адресу електронної пошти суду () з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи або з використанням програми "Електронний суд".

31.08.2022 до суду апеляційної інстанції від представника ТОВ "БЕСТ" адвоката Панченко О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №4782ел.3158), в якому заявник просить апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сердюка В.В. залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22 - без змін.

Також, 31.08.2022 до апеляційного господарського суду засобами електронного зв`язку від представника ТОВ "БЕСТ" адвоката Панченко О.О. надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. № 4783ел.3159).

02.09.2022 до Східного апеляційного господарського суду від розпорядника майна ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" арбітражного керуючого Борових І.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 4855ел.3237), в якому заявник просить апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сердюка В.В. на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі № 917/110/22 в частині призначення розпорядником майна ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" арбітражного керуючого Борових І.А. залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі № 917/110/22 - без змін.

Також, 06.09.2022 до суду апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку від арбітражного керуючого Борових І.А. надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. № 4910ел.3351).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022, у зв`язку із відпусткою судді Пуль О.А. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2022, зокрема, призначено апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сердюка В.В. (вх. № 707 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22 до розгляду на 22 листопада 2022 року об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; задоволено заяву ТОВ "БЕСТ" про участь у судовому засіданні у справі №917/110/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та ухвалено судове засідання у справі №917/110/22, яке призначене на 22 листопада 2022 року об 11:00 годині, провести за участю представника ТОВ "БЕСТ" адвоката Панченко Олени Олександрівни в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку; задоволено заяву арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича про участь у судовому засіданні у справі №917/110/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та ухвалено судове засідання у справі №917/110/22, призначене на 22 листопада 2022 б11:00 годині, провести за участю арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

09.11.2022 до суду апеляційної інстанції від арбітражного керуючого Сердюка Віктора Володимировича надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (вх. № 6953), в якій заявник просить надати йому можливість брати участь у судовому засіданні 22 листопада 2022 року об 11:00 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку, яка задоволена ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2022.

18.11.2022 до Східного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Сердюка Віктора Володимировича надійшли доповнення до апеляційної скарги (вх. № 7222ел.7481), в яких заявник посилається на положення статті 24 Кодексу України з процедур банкрутства щодо необхідності дотримання арбітражним керуючим вимог в частині страхування професійної діяльності. Також до вказаної заяви додано копію договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв`язку з виконанням його обов`язків, та копію квитанції.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 22.11.2022 розпочалось в режимі відеоконференції за участю апелянта, який надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Арбітражний керуючий Борових І.А. заперечував проти доводів апелянта, зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Водночас, судова колегія зазначає, що відеоконференцзв`язок із представником ТОВ "БЕСТ" встановити не вдалося, про що Східним апеляційним господарським судом складено акт від 22.11.2022 №12-33/197.

Колегія суддів дійшла висновку про неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні та вирішила оголосити перерву в судовому засіданні до 29.11.2022 до 10:00 години.

Також, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.11.2022 апелянтом та розпорядником майна боржника заявлено усне клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 29 листопада 2022 року до 10:00 години; повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал №132; задоволено заяви арбітражного керуючого Сердюка В.В. та арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича про участь у судовому засіданні у справі №917/110/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; ухвалено судове засідання у справі №917/110/22, призначене на 29 листопада 2022 року о 10:00 годині, провести за участю арбітражного керуючого Сердюка В.В. та арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича у режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

23.11.2022 до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" адвоката Панченко О.О. надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (вх. № 7352, 7354), в якій заявник просить надати їй можливість брати участь у судовому засіданні по справі №917/110/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку, яка задоволена ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2022.

25.11.2022 до суду апеляційної інстанції від розпорядника майна ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" арбітражного керуючого Борових І.А. надійшли пояснення (вх. № 7412ел.7833) в яких зазначено про те, що для огляду кредитору ТОВ "БЕСТ" було надано оригінали документів, а саме: посвідчення № 1154 арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича; свідоцтва № 1154 від 02.07.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); договір № 046-0000083/01АК добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого від 22.12.2021 з платіжними документами від за № 3774d44e63 про сплату страхового платежу у сумі 678,00 грн.

Також, заявником до вказаних пояснень додано копії наступних документів: копія квитанції № 3774d44e63 від 22.12.2021 про сплату страхового платежу у сумі 678,00 грн; копія платіжного доручення № 3774d44e63 від 22.12.2021 від ПАТ "СК "БРОКБІЗНЕС" як доказ надходження сплати страхового платежу в сумі 678,00 грн за договором (поліс) № 046-0000083/01АК.

Щодо доданих апелянтом до доповнень до апеляційної скарги (вх. № 7222ел.7481 від 18.11.2022) та розпорядником майна боржника до пояснень (вх. № 7412ел.7833 від 25.11.2022) доказів, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції, без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, буде вважатися порушенням положень статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені положення Господарського процесуального кодексу України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів.

Подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі № 46/603.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

До того ж, суд апеляційної інстанції зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність.

Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №922/2187/20.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що додані до суду апеляційної інстанції арбітражним керуючим Борових І.А. нові докази не досліджувались судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали, не були предметом оцінки місцевим господарським судом, та заявником не доведено належними та допустимими доказами під час апеляційного розгляду справи неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а подані арбітражним керуючим Сердюк В.В. докази складені після прийняття судом оскаржуваного судового рішення, а тому в силу приписів статті 269 ГПК України такі документи не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги в якості доказу.

З огляду на викладене, судова колегія долучає до матеріалів справи вищенаведені додаткові докази, однак до розгляду не приймає як такі, що подані в суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 29.11.2022 розпочалось в режимі відеоконференції за участю апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги та уточнив вимоги, в яких просив скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22 в частині призначення розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича та призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Сердюка В.В. Арбітражний керуючий Борових І.А. заперечував проти доводів апелянта, просив апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сердюка В.В. залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду в частині призначення розпорядником майна арбітражного керуючого Борових І.А. - без змін. При цьому, щодо уточнення апелянтом вимог апеляційної скарги в судовому засіданні зазначив про необхідність розгляду апеляційної скарги в межах доводів та вимог первісно поданої апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта щодо доповнення та уточнення (зміни) апеляційної скарги, зважаючи на таке.

Частиною першою статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1, 2, статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Частиною 1 статті 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту частини першої статті 266 та статті 118 ГПК України дозволяє зробити висновок про запровадження законодавцем процесуального імперативу стосовно залишення без розгляду судом доповнення чи зміни апеляційної скарги, поданих поза межами строку на апеляційне оскарження.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.01.2022 у справі № 920/617/19.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без розгляду фактично змінені доводи та вимоги апеляційної скарги (зважаючи на зміст поданої 09.11.2022 вх. № 7222ел.7481 скаржником заяви про доповнення апеляційної скарги та зміну вимог апеляційної скарги, про які заявлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.11.2022) як такі, що подані після закінчення процесуального строку, встановлено у ст.ст. 256, 266 ГПК України.

До того ж, апелянтом в порушення вимог частини 2 статті266 ГПК України не надано доказів надіслання відповідних змін до вимог апеляційної скарги іншим учасникам справи, що також виключає врахування судом таких змін.

Водночас, судова колегія зазначає, що у судовому засіданні 29.11.2022 відеоконференцзв`язок із представником ТОВ "БЕСТ" адвокатом Панченко О.О. встановити не вдалося, про що Східним апеляційним господарським судом складено акт від 29.11.2022 №12-33/207.

Відповідно до частини п`ятої статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 202 ГПК України, підставою для відкладення розгляду справи може бути виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Частинами 11, 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 13 статті 270 ГПК України якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Отже, виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, є підставою для відкладення розгляду справи, крім випадку коли судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Колегія суддів враховує, що правову позицію представником ТОВ "БЕСТ" адвокатом Панченко О.О. викладено у відзиві на апеляційну скаргу, явка учасників справи в судове засідання 29.11.2022 не визнавалася обов`язковою.

Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що виникнення технічних проблем, які призвели до неможливості участі представника ТОВ "БЕСТ" адвоката Панченко О.О. у судовому засіданні 29.11.2022 в режимі відеоконференції, не перешкоджає розгляду справи.

Окрім того, в ухвалі суду апеляційної інстанції від 24.11.2022, якою задоволено заяву представника ТОВ "БЕСТ" в частині проведення судового засідання в режимі відеоконференції, заявника було попереджено про те, що відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За таких обставин, оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника кредитора.

З огляду на обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, у тому числі введенням воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", справа розглядається у розумний строк.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та розпорядника майна боржника, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2022 до Господарського суду Полтавської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" надійшла заява про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" (), в якій заявник просив суд відкрити провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ", ; призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича (свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого від 02.07.2013 № 1154); визнати вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" () до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" (код 42636124) у загальній сумі 5369690,91 грн та включити до реєстру вимог кредиторів, з яких: 58500,00 грн - авансування винагороди арбітражному керуючому (підлягає відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів), 24810,00 грн - судовий збір (підлягає відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів), 3953097,94 грн - основна заборгованість за договором № 53-ПН від 19.04.2019 поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів 4 черга, 448798,38 грн - 10 % річних від простроченої суми 4 черга, 428330,87 грн - інфляційні нарахування 4 черга, 258498,82 грн - пеня 6 черга, 197654,90 грн - штраф 6 черга (т.1, а.с. 1-179).

З урахуванням приписів пункту 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства ініціюючим кредитором запропоновано призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових І.А.; до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство додано заяву про участь у справі від 25.01.2022 №01-08/01 арбітражного керуючого Борових І.А. з додатками, а саме: копією свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 02.07.2013 № 1154, копією договору від 22.12.2021 № 046-0000083/01АК добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого (т.1, а.с. 103-107).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що арбітражним керуючим Борових І. А. розглянуто пропозиція ТОВ "БЕСТ" () щодо участі у справі про банкрутство ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" () для виконання повноважень розпорядника майна та надано згоду на призначення розпорядником майна ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ". Також повідомлено про те, що він не належить до категорії осіб, які є заінтересованими особами у цій справі; які здійснювали раніше управління майном (активами) боржника; які мають конфлікт інтересів; які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження; які є близькими особами до власника та бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) її засновника.

Крім того, повідомлено про те, що він має свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого від 02.07.2013 №1154; V рівень кваліфікації арбітражного керуючого, рішення Комісії з присвоєння рівнів кваліфікації арбітражним керуючим від 28.10.2014 №7; договір від 22.12.2021 №046-0000083/01АК добровільного страхування цивільної-правової відповідальності арбітражного керуючого; всі необхідні організаційні та технічні можливості виконувати обов`язки розпорядником майна.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.02.2022 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду; призначено підготовче засідання суду на 22.02.2022 (т.1, а.с.183-184).

17.02.2022 до суду першої інстанції надійшла заява арбітражного керуючого Сердюка В.В. на участь у даній справі про банкрутство в порядку статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства з додатками, а саме: копією свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 19.10.2020 № 1974; копією договору № ДЦВАК/419/21 добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (страхування професійної відповідальності арбітражного керуючого) зі строком дії з 22.10.2021 по 21.10.2022; копією квитанції від 29.09.2021 № ПН2704247 (т.1, а.с.186-191).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що арбітражним керуючим Сердюком В.В. надано згоду на призначення розпорядником майна ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" та повідомлено про те, що він не є зацікавленою особою щодо боржника або кредиторів, не належить до жодної катерної осіб, зазначених ч. 3 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства; має організаційні та технічні можливості виконувати обов`язки арбітражного керуючого.

В ухвалі Господарського суду Полтавської області від 07.04.2022 зазначено про те, що підготовче засідання, призначене на 22.02.2022 не відбулось, оскільки суддя Паламарчук В.В. перебував на лікарняному, у зв`язку з чим призначено підготовче засідання на 19.05.2022 (т.1. а.с. 227).

19.05.2022 місцевим господарським судом постановлено оскаржувану ухвалу про відкриття провадження у справі №917/110/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ", визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ", введення процедури розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" та призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича. Крім того, вказаною ухвалою відхилено заяву арбітражного керуючого Сердюка Віктора Володимировича про участь у справі про банкрутство (т.2, а.с. 2-10).

Вказана ухвала місцевого господарського суду в частині призначення розпорядника майна мотивована тим, що враховуючи наявність в матеріалах справи пропозиції ініціюючого кредитора щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання обов`язків розпорядника майна по даній справі та заяви арбітражного керуючого Борових І.А. про згоду на участь у даній справі, господарський суд першої інстанції із посиланням на набрання чинності 17.10.2020 змін до Кодексу України з процедур банкрутства, а саме п. 2-1 "Прикінцевих та перехідних положень", дійшов висновку про необхідність призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових І.А. З цих підстав, судом не прийнято до уваги кандидатуру арбітражного керуючого Сердюка В.В. на призначення розпорядником майна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції в частині призначення розпорядника майна боржника постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що місцевим господарським судом під час вирішення питання щодо призначення розпорядника майна боржника враховано пропозицію ініціюючого кредитора щодо кандидатури арбітражного керуючого, проте не було з`ясовано обставини щодо належності запропонованої кандидатури до кола осіб, що визначені частиною 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства. Крім того, апелянт вважає, що за наявності двох та більше заяв арбітражних керуючих на участь у справі суд першої інстанції повинен був застосувати кваліфікаційний відбір кандидатури арбітражного керуючого.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду в частині призначення розпорядника майна боржника.

У частині першій статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України; розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.

Згідно з частиною 8 статті 39 КУзПБ питання введення процедури розпорядження майном боржника та призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати вирішується господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок призначення та відсторонення арбітражного керуючого визначено та регулюється статтею 28 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до абзацу першого частини першої якої кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору.

Згідно з частиною другою статті 28 КУзПБ в ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у цій справі. У разі якщо заява про участь у справі надійшла лише від одного арбітражного керуючого, господарський суд призначає таку особу розпорядником майна/керуючим реструктуризацією. У разі якщо заява про участь у справі надійшла від двох або трьох арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, господарський суд призначає розпорядником майна/керуючим реструктуризацією особу, яка була першою визначена шляхом автоматизованого відбору. У разі якщо жоден із арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, не подав до господарського суду заяву про участь у справі, господарський суд призначає розпорядником майна/керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого за власною ініціативою.

Частиною третьою статті 28 КУзПБ встановлено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі: 1) які є заінтересованими особами у цій справі; 2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років; 3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 4) які мають конфлікт інтересів; 5) які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження; 6) які є близькими особами боржника - фізичної особи. До призначення арбітражним керуючим особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до осіб, зазначених у цій частині.

Водночас, 17.10.2020 набули чинності зміни до Кодексу України з процедур банкрутства, внесені Законом №686-IX від 05.06.2020, якими, зокрема, Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 21.

Згідно наведеного пункту до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим ч. 3 ст. 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Отже, ініціюючий кредитор, який першим подав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, у разі обґрунтованості такої заяви, має леґітимні очікування щодо призначення арбітражного керуючого, який зазначений у його заяві, що прямо узгоджується з положеннями п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (п. 43 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 913/288/21).

Таким чином, оскільки у цій справі ТОВ "БЕСТ" подало заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ", то у випадку обґрунтованості такої заяви і відповідності її вимогам ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, такий ініціюючий кредитор мав леґітимні очікування, що в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство будуть зазначені його кредиторські вимоги з визначенням їх розміру та буде призначено арбітражного керуючого для виконання обов`язків розпорядника майна боржника, який ним був запропонований.

Водночас, вищенаведеними положеннями КУзПБ врегульована процедура призначення арбітражного керуючого, до якої входить також обов`язок суду здійснити перевірку відповідності кандидатури такого арбітражного керуючого, запропонованого ініціюючим кредитором, вимогам Кодексу.

Як вже було зазначено у цій постанові, ініціюючим кредитором запропоновано призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича. До заяви ТОВ "БЕСТ" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Вантаж Експрес" додано заяву арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича про участь у справі про банкрутство ТОВ "Вантаж Експрес".

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про те, що під час вирішення питання щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого суд першої інстанції обмежився лише посиланням на наявність в матеріалах справи пропозиції ініціюючого кредитора щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання обов`язків розпорядника майна по даній справі та заяви арбітражного керуючого Борових І.А. про згоду на участь у даній справі. Зміст оскаржуваної ухвали не свідчить про дослідження судом першої інстанції відповідності кандидатури такого арбітражного керуючого вимогам КУзПБ, у тому числі щодо відповідності заяви арбітражного керуючого про участь у справі вимогам, встановленим ч. 3 ст. 28 цього Кодексу.

Разом з тим, під час вирішення питання про визначення кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна боржника суд зобов`язаний повно та всебічно перевірити особу арбітражного керуючого на його відповідність вимогам Кодексу з метою мінімізації ризиків неналежного чи недобросовісного виконання арбітражним керуючим своїх обов`язків.

При цьому, після установлення фактів дотримання вимог, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, стосовно кандидатури арбітражного керуючого, запропонованої ініціюючим кредитором, таку особу може бути призначено розпорядником майна.

Стосовно твердження апелянта щодо заінтересованості арбітражного керуючого, слід зазначити таке.

Як вже було зазначено, згідно з положеннями пункту 1 частини 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі, які є заінтересованими особами у цій справі.

Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

На виконання вимог частини 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражним керуючим Борових І.А. було подано відповідну заяву, в якій зазначено, зокрема, про те, що він не належить до категорії осіб, які є заінтересованими особами у цій справі; які здійснювали раніше управління майном (активами) боржника; які мають конфлікт інтересів; які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження; які є близькими особами до власника та бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника (контролера) її засновника.

Та обставина, що кредитор запропонував кандидатуру арбітражного керуючого не свідчить про наявність потенційного конфлікту сторін і автоматично не відносить арбітражного керуючого Борових І.А. до заінтересованих осіб відносно даного кредитора. Матеріали справи не містять відомостей про те, що арбітражний керуючий Борових І.А. здійснював управління боржником або ж є заінтересованою особою стосовно боржника чи кредитора, а також щодо наявності інших обмежень, визначених ч. 3 ст. 28 КУзПБ.

Доказів протилежного скаржником не надано, а відтак, такі твердження є виключно припущенням.

Водночас, до призначення арбітражного керуючого розпорядником майна останній повинен подати до господарського суду відповідну заяву та докази страхування його професійної діяльності, з огляду на таке.

Статтею 24 КУзПБ, якою унормовано вимоги до страхування відповідальності арбітражного керуючого, встановлено, що: арбітражний керуючий укладає із страховиком договір страхування професійної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого; страхування професійної відповідальності здійснюється арбітражним керуючим протягом трьох робочих днів з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запису про надання йому права на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Здійснення діяльності арбітражного керуючого без укладення договору страхування професійної відповідальності забороняється; мінімальний розмір щорічної страхової суми арбітражного керуючого становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; порядок і умови страхування професійної відповідальності арбітражного керуючого встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 № 872 "Про порядок і умови страхування професійної відповідальності арбітражного керуючого" установлено, що страхування професійної відповідальності арбітражного керуючого здійснюється шляхом укладання договору цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого. Загальні умови і порядок здійснення страхування професійної відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення ним повноважень, визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком, який має право здійснювати страхову діяльність на території України відповідно до вимог Закону України "Про страхування" та отримав в установленому порядку ліцензію на здійснення добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв`язку з виконанням його обов`язків. Конкретні умови страхування визначаються в договорах страхування, укладених відповідно до законодавства. Мінімальний розмір щорічної страхової суми арбітражного керуючого становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 № 872 прямо встановлено, що страхування відповідальності арбітражного керуючого здійснюється шляхом укладення договору його цивільно-правової відповідальності; конкретні умови страхування визначаються в договорах страхування, укладених відповідно до законодавства.

До заяви арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича на участь у справі про банкрутство ТОВ "Вантаж Експрес" було додано копію свідоцтва від 02.07.2013 №1154 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); копію договору №046-0000083/01АК добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого від 22.12.2021.

Дослідивши зміст договору №046-0000083/01АК добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого від 22.12.2021, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 5.10 цього договору строк дії договору з 01 січня 2022 року по 31 грудні 2022 року, але не раніше дня наступного за днем сплати страхувальником страхового платежу (першої його частини) на поточний рахунок страховика; пунктами 5.6, 5.7.1 цього договору встановлено, що страховий платіж становить 678,00 грн та визначено порядок сплати страхового платежу, а саме: одноразово сплатити страхову премію у строк до 01 січня 2022 року (т.1, а.с. 105).

Судова колегія враховує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Стаття 982 ЦК України визначає істотними умовами договору страхування, зокрема, розмір страхового платежу і строки його сплати, а також строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини третьої цієї статті строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто визначення строку дії договору має вольовий характер, а сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Момент укладення договору визначено у статті 640 ЦК України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

За змістом частини другої, третьої та сьомої статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Разом з цим відповідно до статті 18 Закону України "Про страхування" (далі - Закон), договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Таке ж правило стосовно моменту набрання чинності договором страхування закріплене у статті 983 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/7631/18 зазначив, що момент укладення договору страхування може не збігатися з моментом набрання ним чинності, оскільки набрання чинності договором з моменту його укладення передбачено загальними положеннями ЦК України про договір, зокрема, частиною другою статті 631 цього кодексу, тоді як спеціальною нормою, яка пов`язує момент набрання чинності договором страхування з моментом внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, є стаття 983 ЦК України. Відтак, страховик та страхувальник при укладенні договору страхування вправі визначити момент набрання ним чинності інший, ніж з моменту внесення першого страхового платежу, що відповідатиме принципу свободи цивільно-правового договору, передбаченого статтею 627 ЦК України, в тому числі визначити, що договір набирає чинності з моменту його укладення.

Враховуючи наведений висновок, та здійснивши аналіз положень законодавства, зокрема, статті 631, 983 ЦК України, статті 180 ГК України та статті 18 Закону, Верховний Суд у постанові від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18 дійшов висновку, що однією з істотних умов договору страхування є строк його дії, а досягнення сторонами згоди стосовно цієї умови є необхідним для визнання такого договору укладеним. Однак укладення договору страхування саме по собі не призводить до набрання ним чинності.

Якщо сторони не передбачили в договорі страхування, що набрання ним чинності не пов`язане з моментом внесення першого страхового платежу, то має застосовуватись правило, встановлене частиною четвертою статті 18 Закону та статтею 983 ЦК України, за яким договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу.

Судова колегія зазначає, що до заяви арбітражного керуючого Борових І.А. про участь у справі про банкрутство додано копію договору №046-0000083/01АК добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого від 22.12.2021, основною умовою дійсності (чинності) якого (відповідно до пункту 5.10), є сплата страхувальником (арбітражним керуючим) страхового платежу у відповідному розмірі. Проте, доказів сплати страхувальником (арбітражним керуючим Борових І.А.) страхового платежу у відповідному розмірі, як підтвердження чинності договору страхування відповідальності арбітражного керуючого, до заяви не додано.

Відтак, арбітражним керуючим Борових І.А. станом на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали не було надано доказів на підтвердження набуття чинності доданого до заяви договору страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого, а отже не доведено в установленому порядку страхування професійного ризику, що є обов`язковим відповідно до статті 24 Кодексу України з процедур банкрутства та за імперативними приписами якої здійснення діяльності арбітражного керуючого за відсутності страхування професійної відповідальності забороняється.

При цьому, такі документи були надані арбітражним керуючим лише під час апеляційного перегляду ухвали господарського суд за відсутності належного обґрунтування неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції на час розгляду поданої заяви про призначення її розпорядником майна боржника, що в свою чергу унеможливило їх прийняття в силу положень частини 3 статті 269 ГПК України, про що було зазначено вище.

Доказів наявності чинних на дату постановлення оскаржуваної ухвали договорів страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого Борових І.А. матеріали справи не містять, що в свою чергу унеможливлює призначення такого арбітражного керуючого розпорядником майна з огляду на невідповідність його заяви вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

З врахуванням зазначеного, висновок суду про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Борових І.А. є передчасним, оскільки здійснений без з`ясування усіх обставин щодо страхування відповідальності арбітражного керуючого, які передбачені ст. 24 КУзПБ. Відтак, господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх підстав для висновку про призначення кандидатури арбітражного керуючого Борових І.А. для подальшого здійснення ним процедури розпорядження майном боржника.

При цьому необґрунтованим є посилання апелянта на те, що за наявності двох кандидатур арбітражних керуючих судом першої інстанції мав бути застосований кваліфікаційний відбір кандидатури арбітражного керуючого, оскільки приписи чинного законодавства (абз. 4 ч. 2 ст.28 Кодексу України з процедур банкрутства, абз. 5 пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства) дозволяють стверджувати, що саме у випадку, коли жоден із трьох арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору, не подав заяви на участь у справі, а до суду надійшли заяви на участь у справі від двох і більше арбітражних керуючих, визначення кандидатури для виконання обов`язків розпорядника майна боржника здійснюється господарським судом із застосуванням судового розсуду.

Проте, у даному випадку, судом першої інстанції автоматизований відбір арбітражних керуючих на призначення розпорядником майна боржника не застосовувався, а тому вибір судом першої інстанції розпорядника майна боржника на конкурсній основі не узгоджується з наведеними законодавчими приписами, що свідчить про безпідставність тверджень апелянта в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що відсутність з`ясування обставин та дослідження доказів щодо обґрунтованості заяви арбітражного керуючого Борових І.А. та які стосуються призначення арбітражного керуючого для виконання обов`язків розпорядника майна боржника, унеможливлює залишення в силі оскаржуване судове рішення в частині призначення розпорядника майна боржника.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" та арбітражного керуючого Борових І.А. про призначення судом першої інстанції розпорядника майна боржника на підставі запропонованої ініціюючим кредитором кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до приписів пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів не приймає з огляду на доведеність факту порушення судом вимог Кодексу України з процедур банкрутства в частині дослідження відповідності запропонованої кандидатури такого арбітражного керуючого вимогам Кодексу.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвала місцевого господарського суду в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає.

Стосовно наведеного апеляційний господарський суд зазначає, що метою апеляційного суду є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно, в межах вимог та з підстав, що були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, зобов`язаний повно і всебічно з`ясувати обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до частини четвертої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому, суд апеляційної інстанції покликаний не лише перевіряти та оцінювати правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи, відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, а може і усунути недоліки ухваленого судового рішення, самостійно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при вирішенні спору, застосувавши відповідні норми матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не вжив визначені ГПК України заходи для з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення при розгляді питання про наявність/відсутність підстав для призначення розпорядником майна арбітражного керуючого, кандидатура якого запропонована ініціюючим кредитором, та взагалі не надавав оцінки обґрунтованості такої заяви, так само не досліджував подані докази, а тому оскаржуване судове рішення в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим в розумінні ст. 236 ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 та частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що повноваженнями щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого та призначення розпорядника майна боржника наділений господарський суд, відповідний порядок передбачено положеннями статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, зважаючи на вимоги апеляційної скарги арбітражного керуючого Сердюка В.В., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали в частині призначення розпорядника майна боржника з передачею справи в скасованій частині до суду першої інстанції для вирішення питання щодо призначення розпорядника майна ТОВ "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сердюка В.В. задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі №917/110/22 скасувати в частині призначення розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС ВАНТАЖ" () арбітражного керуючого Борових Ігоря Авнеровича (адреса: пров. Дружній, буд. 1, м. Полтава, 36042, свідоцтво №1154 від 02.07.2013).

Передати справу № 917/110/22 на розгляд Господарському суду Полтавської області для вирішення питання щодо призначення розпорядника майна в установленому законом порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2022.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель