ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022м. ДніпроСправа № 904/8014/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто", м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_1 , смт. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області

про солідарне стягнення кредитної заборгованості у загальній сумі 2 425 998 грн. 07 коп.

Представники:

від позивача: Комиза Г.Г., довіреність від 20.01.2022, представник;

від відповідача-1: Гринь І.В., ордер АЕ № 1137166 від 08.08.2022, адвокат;

від відповідача -2: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулося Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 31.08.2021 № б/н, в якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" та ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 2 425 998 грн. 07 коп., з яких:

- заборгованість за договором про надання траншу від 05.02.2016 № 1501.45669/FW1501.699, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 05.02.2016 № FW1501.699, в сумі 1 321 424 грн. 84 коп., з яких: 1 039 647 грн. 45 коп. - капітал, 120 150 грн. 83 коп. - проценти, 159 542 грн. 62 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом, 2 083 грн. 94 коп. - пеня;

- заборгованість за договором про надання траншу від 16.09.2016 № 1501.45941/FW1501.699, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 05.02.2016 № FW1501.699, в сумі 1 104 573 грн. 23 коп., з яких: 863 400 грн. 33 коп. - капітал, 150 255 грн. 85 коп. - проценти, 90 488 грн. 30 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом, 428 грн. 75 коп. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов рамкової угоди та кредитних договорів в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Вимога про стягнення з відповідача-2 обґрунтована посиланням на договір поруки від 05.02.2016 № 296422-ДП2.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.12.2021.

09.11.2021 від відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що у п. 3 договору про надання траншу від 05.02.2016 № 1501.45669/FW1501.699 (договір 1) сторони погодили розмір процентів за користування кредитом у розмірі 23% річних. Відповідно до п. 4 кредитного договору від 16.09.2016 № 1501.45941/FW1501.699 (договір 2) сторони погодили проценти за користування кредитними коштами в розмірі 21% річних. Тобто, сторони погодили розмір процентів за правомірне користування кредитними коштами в межах строку кредитування. Однак, сторони не погоджували стягнення процентів за неправомірне користування кредитними коштами поза межами строку користування кредитом, та зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за неправомірне користування кредитними коштами. Строк кредитування відповідача-1 є таким, що закінчився після настання строку погашення чергової частини кредиту, як і його право законно користуватися позиченими коштами, тому вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом у період з 05.02.2016 по 07.04.2021 по договору визнається відповідачем. По договору 2 відповідач-1 визнає нарахування процентів за користування кредитом за період з 16.09.2016 по 09.08.2021 частково на суму 149 741, 31 грн. Відповідач-1 здійснив перерахунок боргу та розрахував суму до стягнення за договором 1, яка становить 1 128 408, 30 грн., та за договором 2 - 1 005 086, 83 грн. Позовні вимоги визнаються відповідачем-1, саме в такому розмірі.

26.11.2021 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача 1 від 19.11.2021 № б/н, відповідно до якої позивач наполягає на своїй позиції; вказує що, доводи відповідача - 1 про припинення права позивача нараховувати проценти після закінчення строку кредитування, не узгоджуються з умовами договорів , а тому підлягають відхиленню. За весь час кредитування від відповідача - 1 до банку не надходило жодних заперечень щодо порядку погашення за кредитам. Вважає доводи відповідача - 1 про перерахунок заборгованості безпідставними. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 02.12.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за заявою позивача, підготовче засідання відкладено на 11.01.2022.

11.01.2022 підготовче засідання не відбулося через перебування судді Рудь І.А. на лікарняному.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 13.01.2022 підготовче засідання призначене на 01.02.2022 в межах розумних строків вирішення спору.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 24.02.2022.

У призначений судом час 24.02.2022 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2022 доведено до відома сторін, що про дату та час розгляду справи буде повідомлено додатковою ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2022 розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні 14.06.2022.

Ухвалою господарського суду від 14.06.2022 судове засідання відкладено на 12.07.2022, у зв`язку із неявкою сторін.

12.07.2022 позивач подав до суду заяву від 11.07.2022 № б/н, в якій зазначив, що банк та позичальник, укладаючи кредитний договір, домовились, що проценти як плата за користування грошовими коштами (кредитом) будуть нараховані, а відповідно мають бути виплачені, до дня повернення кредиту. Тобто в кредитному договорі сторони відтворили загальне правило, що його встановлено приписом абзацу другого частини першої статті 1048 Кодексу. Отже розмір процентів, що встановлений кредитними договорами, повинен сплачуватися відповідачем-1 за весь час прострочення і до моменту погашення заборгованості в силу ст. 1048 ЦК України, що і відображено в наданих банком розрахунках. Просив суд взяти до уваги висновки, зроблені в рішенні Другого сенату Конституційного Суду України від 22.06.2022 № 6-р(ІІ)/2022, додані до заяви.

У судовому засіданні 12.07.2022 оголошено перерву до 09.08.2022 за клопотанням відповідачів.

Ухвалами господарського суду від 09.08.2022, від 15.09.2022 та від 29.09.2022 судові засідання відкладалися на 15.09.2022, 29.09.2022 та 11.10.2022 відповідно, в межах розумних строків вирішення спору.

03.10.2022 відповідач-1 подав до суду додаткові пояснення та відкоригований контррозрахунок суми позову, відповідно до якого сума до стягнення за договором 1 становить 1 081 558, 72 грн., та за договором 2 - 1 004 701, 68 грн.

03.10.2022 від відповідача - 2 надійшло клопотання про розгляд справи 11.10.2022 без участі відповідача-2, в якому також зазначив, що визнає позовні вимоги частково у загальній сумі 2 076 354, 13 грн.

Судове засідання, призначене на 11.10.2022 о 14:40 год., не відбулося у зв`язку із запровадженням дистанційного режиму роботи суду через загрозу ракетного обстрілу і задля безпеки учасників судового процесу.

Ухвалою господарського суду від 17.10.2022 розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні 10.11.2022.

28.10.2022 на електронну адресу суду та 02.11.2022 засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь позивача на додаткові пояснення відповідача-1 від 27.10.2022, в яких зазначив про недоліки наданого відповідачем-1 контррозрахунку суми позову, які ставлять під сумнів коректність цих розрахунків.

01.11.2022 на електронну адресу суду та 08.11.2022 засобами поштового зв`язку до суду надійшов супровідний лист позивача від 01.11.2022, в якому проси приєднати до матеріалів справи уточнені розрахунки заборгованості за кредитами.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2022 розгляд справи по суті відкладений на 22.11.2022, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

21.11.2022 на електрону адресу суду надійшли додаткові пояснення відповідача-1 від 21.11.2022 № б/н, до яких наданий остаточний контрорзрахунок суми позову. Відповідно до пояснень та контр розрахунку відповідач визнає заборгованість за договором 1 в сумі 1 071 652 грн 36 коп., за договором 2 944 434 грн 49 коп.

У призначене судове засідання 22.11.2022 відповідач-2 явку повноважного представника не забезпечив, надав клопотання від 21.11.2022 про розгляд справи 22.11.2022 без участі відповідача-2, в якому також зазначив, що визнає позовні вимоги частково у загальній сумі 2 016 086,85 грн.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-2, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 22.11.2022 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові та заявах по суті справи, представник відповідача-1 просив врахувати часткове визнання відповідачем-1 суми позову, відповідно до уточненого контррозрахунку, у решті вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та заявах по суті справи.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, оцінивши докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" (відповідач-1, позичальник) та Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (позивач, кредитор) укладено рамкову угоду № FW1501.699 (надалі - рамкова угода).

Кредитор на підставі угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно, здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами (п. 2.1. рамкової угоди).

На підставі угоди встановлюються наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування: ліміт суми кредитування в еквіваленті 20 000 000,00; ліміт строку кредитування: 120 місяців; максимальний розмір процентів: 40 % річних. Максимальний розмір процентів застосовується лише при укладені нових кредитних договорів та видачі кредиту. Розмір процентів за користування, конкретним кредитом встановлюється у відповідних кредитних договорах при їх укладені та не може перевищувати максимальний розмір. Після укладення кредитних договорів та видачі кредитів, встановлені ними проценти можуть змінюватися тільки у випадках, що не суперечать законодавству. Якщо валюта кредиту відрізняється від валюти ліміту суми кредитування, то еквівалент кредиту визначається за офіційним курсом НБУ гривні до валюти ліміту суми кредитування та валюти кредиту, діючим на дату видачі кредиту. Дане правило застосовується виключно при і для видачі кредиту і не застосовується для інших цілей (п. 2.2. рамкової угоди).

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених угодою (п. 4.1. рамкової угоди).

Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту (п. 4.2. рамкової угоди).

Проценти нараховуються у дні, визначені відповідним кредитним договором як дні погашення процентів, на суму залишку кредиту, існуючого на момент закриття кожного з операційних днів за кожен календарний день періоду між датою (включно), що передує поточному нарахуванню та датою (включно) останнього нарахування процентів (видачі кредиту - для першого нарахування). При цьому залишком кредиту у небанківські дні є залишок на кінець останнього операційного дня, що передував цим дням (п. 4.3. рамкової угоди).

У випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом "факт/360" від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення (п. 4.4. рамкової угоди).

За надання кредитором послуг пов`язаних з кредитуванням позичальника на підставі угоди та кредитних договорів позичальник зобов`язується сплатити кредитору комісії, вид, розмір та порядок сплати яких встановлено угодою та/або кредитними договорами та/або тарифами кредитора (п. 6.1. рамкової угоди).

Погашення грошових зобов`язань здійснюється у строк, порядку, черговості, валюті та розмірі, встановлені угодою та кредитними договорами, шляхом зарахування коштів на визначений кредитором рахунок. Строк виконання зобов`язань по сплаті процентів, неустойки, комісій, витрат пов`язаних з укладенням, виконанням, припиненням договорів та погашенням заборгованості вважається таким, що настав з моменту їх нарахування. Погашення грошових зобов`язань відбувається відповідно до правил, встановлених угодою і кредитними договорами незалежно від зміни курсів валюти та будь-яких інших обставин, якщо інше прямо не передбачено законодавством (п. 7.1. рамкової угоди).

Грошові зобов`язання вважаються погашеними з моменту зарахування коштів у розмірі цих зобов`язань та у встановленій Угодою черговості на відповідний рахунок кредитора (п. 7.2. рамкової угоди).

Погашення кредиту та процентів здійснюється у валюті кредиту, а комісій, неустойки та інших платежів - у національній валюті, якщо інше не визначено угодою чи кредитним договором (п. 7.3. рамкової угоди).

Якщо інше не встановлено кредитним договором чи кредитором позичальник здійснює дострокове погашення після подання відповідної письмової заяви, її погодження кредитором та сплати комісії за дострокове погашення (п. 8.1. рамкової угоди).

Відповідно до п. 8.2. рамкової угоди кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у наступних випадках:

- прострочення погашення грошових зобов`язань тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні (п. 8.2.1. рамкової угоди);

- наявності обставин вказаних п.п. 3.3.1. - 3.3.5. та/або порушення вимог п. 5.4, 9.2 угоди (п. 8.2.2. рамкової угоди);

- невиконання чи неналежне виконання у встановлений кредитором строк вимоги кредитора про приведення фінансового стану позичальника чи стану забезпечення до вимог кредитора, усунення порушень договорів (п. 8.2.3. рамкової угоди);

- перевищення залишком кредиту встановлених лімітів суми кредиту внаслідок зменшення розмірів лімітів, курсових коливань чи інших обставин. У даному випадку достроковому погашенню підлягає сума перевищення ліміту (п. 8.2.4. рамкової угоди);

- набуття кредитором чи іншими особами права звернення стягнення на майно, що є предметом забезпечення (п. 8.2.5. рамкової угоди);

- інших випадках, встановлених законодавством та/або договорами (п. 8.2.6. рамкової угоди).

Вимога кредитора про дострокове погашення кредиту (надалі - вимога) здійснюється у письмовій формі та на вибір кредитора вручається або передається позичальникові у порядку, встановленому п. 12.2 угоди. У випадку неможливості надати вимогу позичальникові така вимога може бути пред`явлена його поручителям (п. 8.3. рамкової угоди).

Позичальник зобов`язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом п`яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо кредитор вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі (п. 8.4. рамкової угоди).

Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п. 11.1. рамкової угоди).

Угода укладена на строк дії ліміту строку кредитування, встановленого п. 2.2. угоди. Закінчення строку дії угоди має наслідком лише припинення її умов щодо можливості укладання з позичальником нових кредитних договорів та видачі нових кредитів на підставі угоди. Усі інші умови угоди, зобов`язання сторін, що виникли на підставі угоди і були неналежно виконані чи не виконані, зобов`язання щодо відповідальності, а також права та обов`язки сторін продовжують діяти до повного належного виконання таких зобов`язань та реалізації прав (п. 11.2. рамкової угоди).

16.09.2016 сторони підписали договір про внесення змін до рамкової угоди № 1, в якому дійшли згоди змінити рамкову угоду та викласти її в новій редакції.

Банк встановлює для позичальника наступні рамкові кредитні умови: максимальна сума - 15 000 000,00, максимальний строк - 120 місяців, максимальний розмір процентів - 40% річних. Ця Рамкова кредитна угода застосовується до таких кредитних послуг, які позичальник може одержати від банку згідно з умовами та положеннями, визначеними в цій угоді: овердрафт, строковий кредит, відновлювальна кредитна лінія, гарантії, акредитиви (документарні операції), кредитні картки (окремо - "кредитна послуга", разом - "кредитні послуги"). Використання будь-якої кредитної послуги в рамках цієї рамкової кредитної угоди можливе лише на підставі позитивного рішення компетентного внутрішнього органу банку і за умови укладення окремих кредитних договорів, які є невід`ємними частинами цієї угоди і не мають самостійного значення (окремо - "кредитний договір", разом - "кредитні договори"). Позичальник може отримувати кошти в межах ліміту, встановленого для наданої кредитної послуги (п. 1. рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

Цільове призначення кожної кредитної послуги вказується у відповідному кредитному договорі (п. 2. рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

Кошти за кредитною послугою видаються згідно з кредитним договором (п. 4. рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

За користування кредитними послугами позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти у розмірі та порядку, визначених рамковою угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених рамковою угодою. Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту (п. 5. рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

Проценти за користування кредитом встановлюються відповідним кредитним договором та не можуть перевищувати максимальний розмір, встановлений цією угодою. Проценти за користування кредитом обчислюються від суми кредиту, яка не є повернутою банку (надалі - залишок кредиту) за кожен календарний день користування кредитом до моменту його повного погашення та нараховуються щодо чергових платежів у строки, що зазначені в графіку як дні платежу (п. 5.2. рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

Усі платежі позичальника на користь банку здійснюються позичальником самостійно у день настання дати їх оплати без відрахування будь-яких витрат, комісій чи податків і без необхідності пред`явлення банком вимоги до позичальника. Зобов`язання щодо платежів вважаються виконаними з моменту зарахування коштів у розмірі цих зобов`язань та у встановленій угодою черговості на відповідний рахунок банку. Платежі по кредиту здійснюються в валюті, в якій кредит був наданий, а комісії, неустойки та інші платежі у національній валюті, якщо інше не визначено цією угодою чи кредитним договором. Якщо здійснений платіж не є достатнім для повного погашення грошового зобов`язання, він спершу спрямовується на погашення заборгованості за пенею, витратами та комісіями; залишок після цього спрямовується на погашення процентів; а будь-яка решта коштів після цього спрямовується на погашення заборгованості за тілом кредиту. (п. 10. рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

Ця угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє протягом дії строку кредитування, встановленого п.1 рамкової угоди. Закінчення строку дії рамкової угоди має наслідком лише припинення її умов щодо можливості укладення з позичальником нових кредитних договорів та видачі нових кредитних послуг на підставі цієї угоди. Усі інші умови рамкової угоди, зобов`язання сторін, що виникли на підставі рамкової угоди і були неналежно виконані чи не виконані, зобов`язання щодо відповідальності, а також права та обов`язки сторін продовжують діяти до повного належного виконання таких зобов`язань та реалізації прав (п. 20 рамкової угоди в редакції договору про внесення змін № 1).

Умови кредитних договорів, які були укладені на підставі рамкової угоди до моменту набрання чинності цим договором, діють у частині, що не суперечить рамковій угоді у новій редакції.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, є невід`ємною частиною рамкової угоди та діє до моменту припинення дії рамкової угоди, якщо інше не буде встановлено сторонами.

05.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (кредитор) укладено договір про надання траншу №1501.45669/FW1501.699 (надалі кредитний договір-1).

Відповідно до кредитного договору-1 кредитором надано кредит на наступних умовах:

- розмір кредиту 3 000 000,00 грн.;

- строк користування 60 місяців від дати видачі кредиту включно (відповідно до договору про внесення змін до договору траншу від 04.07.2018 № 1 62 календарні місяці від дати видачі кредиту включно);

- проценти: тип процентної ставки змінювана, розмір процентів - 23% річних, виходячи з 360 календарних днів у році;

- цільове призначення кредиту: придбання основних засобів.

Через кожні 6 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору змінюється і встановлюється у розмірі, що зазначається за формулою: проценти = індекс UIRD 12+2,23% .

Розмір процентів, визначених відповідно до вищенаведеної формули, не може перевищувати максимальний розмір процентів, який дорівнює 40% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, та бути меншим мінімального розміру процентів. Мінімальний розмір процентів за цим договором становить 18% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Якщо розмір процентів, розрахований за формулою, буде більшим ніж максимальний розмір процентів, або менший ніж мінімальний розмір процентів, то змінений розмір процентів встановлюється на рівні максимального чи мінімального розміру відповідно.

Відповідно до п. 8 кредитного договору-1 договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і однією уповноваженою особою кредитора і діє протягом усього строку користування кредитом до моменту повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань та реалізації прав за цим договором.

16.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (кредитор) укладено кредитний договір №1501.45941/FW1501.699 (далі кредитний договір-2).

Відповідно до кредитного договору-2 кредитором надано кредит на наступних умовах:

- сума кредиту 1 600 000 грн.;

- строк користування 60 місяців від дати видачі кредиту включно (відповідно до договору про внесення змін до кредитного договору від 04.07.2018 № 1 62 календарні місяці від дати видачі кредиту включно);

- проценти: тип процентної ставки змінювана, розмір процентів - 21% річних, виходячи з 360 календарних днів у році;

- цільове призначення кредиту: придбання основних засобів.

Через кожні 6 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору змінюється і встановлюється у розмірі, що зазначається за формулою: проценти = індекс UIRD 12+2,51% .

Розмір процентів, визначених відповідно до вищенаведеної формули, не може перевищувати максимальний розмір процентів, який дорівнює 40% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, та бути меншим мінімального розміру процентів. Мінімальний розмір процентів за цим договором становить 18% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Якщо розмір процентів, розрахований за формулою, буде більшим ніж максимальний розмір процентів, або менший ніж мінімальний розмір процентів, то змінений розмір процентів встановлюється на рівні максимального чи мінімального розміру відповідно.

Позивач зазначає, що на виконання умов кредитних договорів надав відповідачу-1 кредит, що підтверджується виписками з рахунку (т.1, а.с. 43, 44)

Однак, відповідач-1 в порушення умов рамкової угоди та кредитних договорів свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав, відповідачем-1 допущено неправомірне користування кредитом, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість:

1) за договором про надання траншу від 05.02.2016 № 1501.45669/FW1501.699, на загальну суму 1 321 424 грн. 84 коп., з яких:

- 1 039 647 грн. 45 коп. капітал;

- 120 150 грн. 83 коп. проценти;

- 159 542 грн. 62 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом;

- 2 083 грн. 94 коп. - пеня;

2) за кредитним договором від 16.09.2016 № 1501.45941/FW1501.699 на загальну суму 1 104 573 грн. 23 коп., з яких:

- 863 400 грн. 33 коп. капітал;

- 150 255 грн. 85 коп. проценти;

- 90 488 грн. 30 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом;

- 428 грн. 75 коп. - пеня.

Пунктом 16 рамкової угоди (в редакції договору про внесення змін № 1) передбачено, що кредитор вправі вимагати негайного повного погашення кредиту з урахуванням усіх процентів та нарахувань у разі прострочення позичальником належних до сплати платежів більше ніж на 30 календарних днів.

Згідно з ч. 2. ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Керуючись вказаними положеннями законодавства та договору, позивач 09.08.2021 надіслав відповідачу-1 вимоги про повне дострокове погашення кредиту, в якій вимагав погасити кредит та сплатити нараховані відсотки (т.1, а.с. 31, 50). Направлення вимог підтверджується описом вкладення у цінний лист, списками групованих поштових відправлень (т. 1, а.с. 55, 56, 57).

Пунктом 16 рамкової угоди (в редакції договору про внесення змін № 1) передбачено, що позичальник зобов`язується достроково погасити весь залишок кредиту протягом п`яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо банк вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги про дострокове погашення кредиту, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть указані у такій вимозі.

Однак, як зазначає позивач, відповідач-1 вимогу і взяті на себе зобов`язання не виконав кредит не повернув, нараховані відсотки не сплатив.

Станом на час розгляду справи, докази оплати відповідачем-1 спірної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

З метою належного виконання зобов`язань позичальником за рамковою угодою та кредитними договорами, 05.02.2016 між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" (кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач-2, поручитель) укладений договір поруки № 296422-ДП2.

У розділі 1 договору поруки наведено визначення термінів:

Позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто";

Рамкова угода - рамкова угода № FW1501.699 від 05.02.2016, з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями до неї.

Кредитні договори - наступні договори з усіма діючими та майбутніми змінами та/або доповненнями до них: рамкова угода, договори про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, гарантії та усі інші договори, які укладені та/або будуть укладені на підставі та в межах рамкової угоди як її невід`ємні частини;

Заборгованість позичальника - сума усіх грошових зобов`язань позичальника, строк виконання яких настав, але які на певну дату є невиконаними чи неналежно виконаними, а також зобов`язання пов`язані з порушенням кредитних договорів (сплатити неустойку, компенсацію, відшкодувати збитки тощо).

Зобов`язання позичальника - усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання позичальника перед кредитором, термін виконання яких настав або настане у майбутньому, враховуючи зобов`язання пов`язані з порушенням кредитних договорів (сплатити неустойку, компенсацію, відшкодувати збитки тощо), що виникають чи будуть виникати протягом усього часу дії рамкової угоди на підставі діючих чи, які будуть укладені у майбутньому кредитних договорів.

Вимоги кредитора - усі права вимоги кредитора щодо виконання зобов`язань позичальника та зобов`язань поручителя за договором.

На підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник (п. 2.1. договору поруки).

Розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобов`язань, які виникають з рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: ліміт суми кредитування еквівалент: 15 000 000,00 грн.; ліміт строку кредитування: до 05.02.2026; максимальний розмір процентів: 40 % річних (п. 2.2. договору поруки).

Порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності. Якщо зміни та/або доповнення (надалі зміни) до рамкової угоди стосуватимуться збільшення вказаних п.2.2 договору лімітів умов кредитування, то порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до договору або вчинення поручителем погоджувального підпису на договорі про внесення змін до рамкової угоди або подання поручителем письмової згоди у формі листа. У випадку відсутності вказаної згоди порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника в межах лімітів умов кредитування, які діяли до внесення таких змін до рамкової угоди. Поручитель безумовно і безвідклично погоджується, що усі зміни кредитних договорів та/чи будь-які інші зміни до рамкової угоди (у т.ч. зміна структури платежів погашення кредиту, зміна змінюваної процентної ставки, зміна чи введення нових комісій, штрафних санкцій, прав та обов`язків сторін тощо), а також: укладення нових кредитних договорів на підставі рамкової угоди можуть здійснюватися без будь-якого погодження з поручителем, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням усіх таких змін і нових кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем (п. 2.3. договору поруки).

Поручитель зобов`язаний належно повністю виконати зобов`язання позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості позичальника у зв`язку із порушенням умов кредитних договорів чи неможливістю виконання ним його зобов`язань (смерть, тривала відсутність, хвороба, ліквідація, банкрутство тощо). Кредитор може вимагати від поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань позичальника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами кредитних договорів (п. 3.2. договору поруки).

Достатнім документом про наявність заборгованості у позичальника є довідка кредитора, яка видається поручителю на його вимогу (п. 3.4. договору поруки).

Моментом виконання забезпечених договором зобов`язань є дата зарахування відповідної суми коштів на відповідний рахунок кредитора у черговості, визначеній кредитними договорами (п. 3.6. договору поруки).

Порука діє з моменту укладення договору протягам усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника (п. 4.1. договору поруки).

Договір вступає в силу з моменту його укладення діє протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди, належного виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитними договорами та поручителя за договором (п. 4.2. договору поруки).

До усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність (п. 4.5. договору поруки).

09.08.2021 позивач направив на адресу ОСОБА_1 вимоги про виконання зобов`язань за договором поруки (т.1, а.с. 53, 54, 55, 56 (на звороті)), в якій позивач вимагав сплатити заборгованість.

Однак, відповідач-2 свої зобов`язання за договором поруки не виконав.

Станом на час розгляду справи, докази оплати відповідачем-2 спірної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідачі кредит не повернули, проценти не сплатили, у зв`язку із чим, утворилась спірна заборгованість.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладанням кредитних договорів, строку дії договорів, погодженого кредитного ліміту, строку користування кредитом, погодженого розміру процентів за кредитом, комісій та інших платежів, графіку погашення кредиту, штрафних санкцій, наявність прострочень з боку відповідача-1; встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору поруки, строку дії договору, обсягу відповідальності поручителя перед позивачем за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" своїх обов`язків за кредитними договорами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповдіча-1, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей бо інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, і зли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

З огляду на наявні в матеріалах справи рамкову угоду, кредитні договори та обставини справи, між позивачем та відповідачем-1 виникли правовідносини з надання позики.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 1049 Цивільного кодексу України встановлює, що позичальник, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з вищевказаними нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи виписок по рахунках відповідача-1, останній належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконав, допускав несвоєчасне внесення платежів за графіками, кредитні кошти повернув позивачу частково, внаслідок чого у відповідача-1 виникла заборгованість, в тому числі прострочена, за тілом кредиту: за кредитним договором-1 у сумі 1 039 647 грн 45 коп., за кредитним договором -2 у сумі 863 400 грн 33 коп.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем-1, останнім прийняті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів згідно графіку погашення кредиту у визначені договором-1 строки виконані не були, за договором-2 відповідачем-1 допущене прострочення сплати платежів за графіком понад 30 днів, що стало підставою для звернення позивача із відповідними вимогами до відповідача-1 та у подальшому до господарського суду із даним позовом. Докази на підтвердження належного виконання відповідачем-1 прийнятих на себе зобов`язань за кредитними договорами матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Так, у п. 4.1. договору поруки сторони погодили, що порука діє з моменту укладення договору протягам усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

Відповідно до п. 4.2. договору поруки договір вступає в силу з моменту його укладення діє протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди, належного виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитними договорами та поручителя за договором.

Як вже зазначалося, пунктом 2.3. договору поруки передбачено, що порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності. Якщо зміни та/або доповнення (надалі зміни) до рамкової угоди стосуватимуться збільшення вказаних п.2.2 договору лімітів умов кредитування, то порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до договору або вчинення поручителем погоджувального підпису на договорі про внесення змін до рамкової угоди або подання поручителем письмової згоди у формі листа. У випадку відсутності вказаної згоди порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника в межах лімітів умов кредитування, які діяли до внесення таких змін до рамкової угоди. Поручитель безумовно і безвідклично погоджується, що усі зміни кредитних договорів та/чи будь-які інші зміни до рамкової угоди (у т.ч. зміна структури платежів погашення кредиту, зміна змінюваної процентної ставки, зміна чи введення нових комісій, штрафних санкцій, прав та обов`язків сторін тощо), а також: укладення нових кредитних договорів на підставі рамкової угоди можуть здійснюватися без будь-якого погодження з поручителем, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням усіх таких змін і нових кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем

На підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник (п. 2.1. договору поруки).

Оскільки поручитель поручився за зобов`язаннями боржника у повному обсязі, позивач набув право вимоги до поручителя, як відповідача, щодо погашення заборгованості за кредитними договорами.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості за кредитом сторонами не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів кредиту, процентів, процентів за неправомірне користування кредитом є правомірними та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів судом відхиляються з огляду на таке.

Так, відповідач-1, правову позицію якого підтримав відповідач-2, не заперечує факт порушення позичальником умов рамкової угоди, договору про надання траншу та кредитного договору, а поручителем - умов договору поруки, в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів та сплати заборгованості на вимогу банку, проте, не погоджується з виконаним банком розрахунком суми боргу, зокрема, порядком нарахування банком процентів за користування кредитом. Відповідач-1 вважає, що сторонами у спірних договорах не погоджувався розмір відсотків за неправомірне користування кредитними коштами, у зв`язку із чим, відповідно до умов ст. 1048 Цивільного кодексу України, банк позбавлений права такого нарахування з моменту, коли зобов`язання з повернення кредиту вважаються простроченими, а натомість з вказаного моменту повинен нараховувати відсотки у розмірі, визначеному нормами ст. 625 Цивільного кодексу України. З урахуванням такої позиції відповідач-1 стверджує, що банком невірно зараховувалися здійснені позичальником платежі в рахунок погашення нарахованих відсотків за неправомірне користування кредитом, у зв`язку із чим відповідачем-1 у контррозрахунку такі виплати зараховані в рахунок погашення тіла кредиту. Крім того, відповідач-1 посилається на п. 10 договору про внесення змін до рамкової угоди № 1, яким визначено черговість погашення боргу, але не передбачено погашення процентів, нарахованих на прострочену заборгованість. Тому, за твердженням відповідача-1, такі проценти не мають пріоритету погашення порівняно з тілом кредиту. З огляду на визначений відповідачем-1 порядок зарахування платежів, змінюється розмір основної заборгованості за кредитом та, відповідно, розмір нарахованої пені. За розрахунком відповідача-1, з яким погодився відповідач-2, до солідарного стягнення з відповідачів підлягає борг у загальному розмірі 2 016 086 грн 85 коп., з яких: за договором 1 1 071 652 грн 36 коп. (основний борг 1 039 647 грн 45 коп., борг по процентам за користування кредитом 32 004 грн 91 коп.); за договором 2 944 434 грн 49 коп. (основний борг 863 400 грн 33 коп., борг по процентам за користування кредитом 81 034 грн 16 коп.) В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 посилається, зокрема, на висновки Верховного Суду, викладені у постановах по справам № 910/1238/17, № 444/9519/12, № 202/4494/16-ц.

Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу.

Водночас за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 по справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

«6.22. …у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

6.23. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

6.24. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

6.25. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

6.26. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

6.27. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

6.28. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Разом з тим судом враховано, що розділом 5 рамкової угоди передбачено, що за користування кредитними послугами позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти у розмірі та порядку, визначених рамковою угодою та кредитними договорами у межах максимального розміру процентів, встановлених рамковою угодою. Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.

Таким чином, у договорі сторони відтворили загальне правило, що встановлене приписом абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Проценти за користування кредитом це певна грошова сума, яку позичальник має сплатити кредитодавцеві за умовами кредитного договору, а кредитодавець відповідно має право вимагати сплати йому такої суми грошових коштів (процентів). Це право вимоги процентів за користування кредитом належить до майнових прав і підлягає вираженню у грошову еквіваленті.

Отже, керуючись принципом расtа sипt sеrvaпdа (договорів слід додержувати), ураховуючи приписи ч. 1 ст. 190, абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що як на момент укладення кредитних договорів, так і протягом строку кредитування банк мав правомірні очікування на отримання процентів за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги банку щодо сплати йому таких процентів є майном та відповідно об`єктом права власності, захист якого гарантує стаття 41 Конституції України.

Наведених висновків дійшов Конституційний Суд України у рішенні Другого сенату Конституційного Суду України від 22.06.2022 № 6-р(ІІ)/2022.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України здійснив аналіз сфери застосування приписів ст. ст. 625, 1050, 1048 Цивільного кодексу України та зазначив, що вони унормовують питання відповідальності за порушення грошового зобов`язання позичальником, тоді як приписи ст. 1048 Кодексу визначають загальні умови нарахування, сплати процентів за користування грошовими коштами як істотні умови договору позики, кредитного договору.

Проценти, про які йдеться в приписах ст. 1048 Кодексу, є складовим елементом плати за надану позику/кредит, що разом з основною сумою позики/кредиту становить загальну суму боргу, яку боржник повинен сплатити через визначений час після отримання позики/кредиту.

Конституційний Суд України зазначив, що приписи частини другої статті 625, першого речення частини першої статті 1050 Кодексу та частини першої статті 1048 Кодексу регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

На думку Конституційного Суду України, застосування припису першого речення частини першої статті 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі.

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваний припис статті 1050 Кодексу не обмежує права Банку на отримання процентів як плати за користування кредитом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови спірних кредитних договорів та обставини даного конкретного спору, господарський суд не приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах по справах № 910/1238/17, № 444/9519/12, № 202/4494/16-ц, на які посилається відповідач-1, в тому числі у постанові від 04.02.2020 по справі № 912/1120/16.

Таким чином, розмір процентів, що встановлений кредитними договорами, повинен сплачуватися відповідачем-1 за весь час прострочення і до моменту погашення заборгованості в силу положень абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Спірними кредитними договорами передбачено право банку нараховувати і вимагати від позичальника сплати процентів вже після закінчення строку кредитування. При цьому, розмір процентів тотожний тому, що діяв до зміни умов кредитного договору.

Отже, доводи відповідача-1 про припинення права банку нараховувати проценти після закінчення строку кредитування не узгоджуються з умовами договорів, а тому підлягають відхиленню.

Крім того, господарським судом враховано твердження позивача, яке не спростовано відповідачаем-1, що всі оплати здійснювалися за розпорядженням, з відома і за згодою відповідача-1, а тому повністю визнані ним.

Так, рамковою угодою (розділ 24) та кредитними договорами передбачено, що Загальні положення та умови надання банківських послуг є частиною цих договорів, і позичальник підписуючи ці договори підтверджує що в повній мірі і в належній формі ознайомився із змістом Загальних положень та умови надання банківських послуг та зобов`язується їх дотримуватись.

В свою чергу, в Загальних положення та умови надання банківських послуг в розділі «Зобов`язання перевірки та надання заперечень» передбачено, що після отримання виписки за рахунком, клієнт зобов`язаний негайно перевірити правильність даних, що містяться у виписці. Крім того, клієнт повинен контролювати правильність виконання банком власних розпоряджень або розпоряджень, зроблених від його імені. У випадку виявлення помилок, клієнт має негайно повідомити про це Банк.

Будь-які заперечення щодо неправильності чи неповноти відображення інформації у виписках за рахунком мають бути надані банку протягом 15 днів з моменту отримання виписки клієнтом. Ненадання заперечень у вказаний період вважається згодою клієнта з даними виписки за рахунком.

Як зазначає позивач, за весь час кредитування до банку не надходило жодних заперечень від відповідача-1 щодо порядку погашення за кредитами, нарахування відсотків за правомірне та неправомірне користування кредитними коштами тощо.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідачів пеню.

Відповідно до п. 5.5 рамкової угоди (в редакції від 16.09.2016) у випадку порушення строків сплати будь-яких платежів позичальника відповідно до цієї угоди та укладених на її підставі кредитних договорів позичальник зобов`язаний сплатити штрафну пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент нарахування пені від суми непогашеної заборгованості в гривневому еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення до дати повної фактичної оплати заборгованості. До стягнення пені застосовується позовна давність тривалістю три роки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов`язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними вимоги позивача про стягнення пені за порушення строків повернення кредитних коштів сплати та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені за кредитним договором-1 судом порушень умов рамкової угоди, кредитного договору та норм чинного законодавства не встановлено.

Водночас, під час перевірки розрахунку пені за кредитним договором-2 судом враховані зауваження відповідача-1, з якими погодився позивач, щодо платежів, здійснених у вихідний день 07.03.2016 та 05.06.2017, та які повинні бути сплачені у наступний робочий банківський день, що мало наслідком неправомірне нарахування пені на загальну суму 275 грн 73 коп.

Отже, за кредитним договором-2 до стягнення з відповідачів підлягає пеня у загальному розмірі 428 грн 75 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідачі неналежним чином виконали свої договірні зобов`язання, чим порушили умови укладених із позивачем рамкової угоди, кредитних договорів та договору поруки, а також вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1 321 149 грн. 11 коп. заборгованості за договором про надання траншу від 05.02.2016 № 1501.45669/FW1501.699, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 05.02.2016 № FW1501.699, з яких: 1 039 647 грн. 45 коп.- капітал, 120 150 грн. 83 коп. - проценти, 159 542 грн. 62 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом, 1 808 грн. 21 коп. - пеня; 1 104 573 грн. 23 коп. заборгованості за кредитним договором від 16.09.2016 № 1501.45941/FW1501.699, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 05.02.2016 № FW1501.699, з яких: 863 400 грн. 33 коп. - капітал, 150 255 грн. 85 коп. - проценти, 90 488 грн. 30 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом, 428 грн. 75 коп. пеня є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 200, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 107 «А», ) 1 321 149 грн. 11 коп. (один мільйон триста двадцять одну тисячу сто сорок дев`ять грн 11 коп.) заборгованості за договором про надання траншу від 05.02.2016 № 1501.45669/FW1501.699, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 05.02.2016 № FW1501.699, з яких: 1 039 647 грн. 45 коп. (один мільйон тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок сім грн. 45 коп.) - капітал, 120 150 грн. 83 коп. (сто двадцять тисяч сто п`ятдесят грн. 83 коп.) - проценти, 159 542 грн. 62 коп. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот сорок дві грн. 62 коп.) - проценти за неправомірне користування кредитом, 1 808 грн. 21 коп. (одна тисяча вісімсот вісім грн. 21 коп.) - пеня; 1 104 573 грн. 23 коп. (один мільйон сто чотири тисячі п`ятсот сімдесят три грн. 23 коп.) заборгованості за кредитним договором від 16.09.2016 № 1501.45941/FW1501.699, який є невід`ємною частиною рамкової угоди від 05.02.2016 № FW1501.699, з яких: 863 400 грн. 33 коп. (вісімсот шістдесят три тисячі чотириста грн. 33 коп.) - капітал, 150 255 грн. 85 коп. (сто п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят п`ять грн. 85 коп.) - проценти, 90 488 грн. 30 коп. (дев`яносто тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 30 коп.) - проценти за неправомірне користування кредитом, 428 грн. 75 коп. (чотириста двадцять вісім грн. 75 коп.) - пеня.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротрансавто" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 200, ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 107 «А», ) 18 192 грн 92 коп. (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто дві грн. 92 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 107 «А», ) 18 192 грн 92 коп. (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто дві грн. 92 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02.12.2022

Суддя І.А. Рудь