РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2022Справа № 910/950/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІДОН БУД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАУЗ БЕТОН»

про стягнення 301 491,00 грн,

за участі представників:

позивача - Сивура В.В.,

відповідача - Заблоцький В.А.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРІДОН БУД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАУЗ БЕТОН» про стягнення 301 491,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 11/05/2019 ХБ-ЕБ від 11.05.2019 в частині поставки бетонних сумішей належної якості, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 251 242,50 грн вартості неякісного товару та 50 248,50 грн штрафу, нарахованого на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

10.02.2022 до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

23.02.2022 від відповідача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у якій заявник просить розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 вирішено розгляд справи № 910/950/22 здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 09.08.2022.

19.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачеві були поставлена якісна бетонна суміш, в той же час укладення бетонних сумішей здійснювалось третьою особою, у зв`язку з чим відповідальність відповідача закінчилась на етапі передачі товару. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів відібрання проб у встановлений спосіб та використання придбаних у відповідача бетонних сумішей саме при укладенні під`їзної дороги, а відтак, на його думку, він не відповідає за вади, які виникли в подальшому. В частині стягнення штрафу, нарахованого на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України, відповідач зазначає про те, що жодна із сторін не належить до державного сектора економіки, а відтак підстави для стягнення штрафу на підставі цієї норми відсутні.

08.08.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на хибність доводів, викладених відповідачем у відзиві. Позивач зауважив на допустимості врахування протоколів контрольних випробувань № 3-21-2/21 та № 3-21-3/21 від 26.05.2021, якими відповідач доводить постачання якісної суміші. Також позивач вважає безпідставними заперечення відповідача щодо порушення технологічних процесів при укладенні бетонних сумішей, оскільки предметом даного позову є саме постачання товару неналежної якості. Також позивач вважає хибними доводи відповідача про неможливість встановлення якісних характеристик бетону шляхом відібрання зразків - кернів.

У підготовчому засіданні 09.08.2022 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 06.09.2022.

30.08.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він підтримав раніше викладені доводи та вимоги.

У підготовчому засіданні 06.09.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 11.10.2022.

06.09.2022 від позивача надійшло клопотання про виклик і допит свідків.

04.10.2022 від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Вказані клопотання були залишені судом без розгляду, оскільки були подані після закінчення процесуальних строків для їх подання.

У судовому засіданні 15.11.2022 заслухав пояснення присутніх представників учасників справи, дослідив наявні в матеріалах справи докази, заслухав промови учасників справи у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРІДОН БУД» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАУЗ БЕТОН» (постачальник) укладено Договір поставки № 11/05/2019 ХБ-ЕБ (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти власними транспортними засобами та передавати у власність покупця бетонні суміші (далі - товар), в кількості, асортименті та за ціною, що погоджені сторонами в замовленнях, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати товар на умовах цього Договору (п. 1.1).

Відповідно до пункту 2.3 Договору узгодження асортименту та кількості товару, що поставляється згідно даного Договору, відбувається в наступному порядку:

- покупець надсилає постачальнику електронною поштою, або подає замовлення на товар в телефонному режимі, в якому зазначає найменування товару, кількість, дату поставки адресу місця поставки, інтервал поставки. Постачальник у разі прийняття замовлення до виконання, підписує його і надсилає покупцю разом з рахунком-фактурою (пп. 2.3.1);

- товар передається покупцю в місці поставки, визначеному у погодженому сторонами замовленні (пп. 2.3.2);

- поставка товару здійснюється з об`єкта постачальника, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., с. Копилів на об`єкти покупця, адреси яких вказуються покупцем в замовленнях на товар (пп. 2.3.3);

- строк поставки товару складає 3 робочих дні з дати здійснення покупцем попередньої оплати, якщо інший строк не погоджений сторонами в замовленні (пп. 2.3.4).

Згідно з п. 2.5 Договору постачальник зобов`язується надати покупцю такі документи на товар: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, документ про якість товару.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється в місці поставки товару в момент його передачі шляхом підписання товарно-транспортної накладної (п. 2.6 Договору).

Пунктами 4.1, 4.2 Договору визначено, що постачальник забезпечує якість товару згідно з умовами виробника товару та надає покупцю документ, що засвідчує якість товару: документ про якість товару. Постачальник зобов`язується надати послугу лабораторії з випробування зразків бетону. Послуги лабораторії оплачуються покупцем на підставі окремо наданого рахунку постачальника.

Відповідно до п. 5.2 Договору постачальник несе відповідальність за якість товару згідно чинного законодавства з урахуванням умов даного Договору. Покупець зобов`язується відібрати зразки поставленого товару для визначення його якості, згідно вимог чинного законодавства та ДБН (ДСТУ). Постачальник не несе відповідальності за якість товару, якщо покупець не дотримався процедур відбору зразків товару або не дотримався визначених чинним законодавством та ДБН (ДСТУ) процедур (технології) укладення бетону та процедур (технології) догляду за вже укладеним бетоном.

Згідно з п. 10.4 Договору він вступає в силу після його підписання та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. В разі, якщо жодна із сторін не виявить бажання припинити дію даного Договору, він вважається продовженим на наступний рік.

Як зазначає позивач, він 27.04.2021 в телефонному режимі подав відповідачеві замовлення на поставку товару на об`єкт «Будівництво комплексу будівель та споруд молочнотоварної ферми та автотракторного парку на території господарського двору в адміністративних межах Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області» для влаштування доріг для заїзду в корівник та родильний блок.

Вказана заявка покупця була погоджена постачальником шляхом виставлення рахунку-фактури № ХБ00-000208 від 28.04.2021 на суму 312 750,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 4205 від 30.04.2021 позивачем сплачено відповідачеві 312 750,00 грн.

Поставка товару була здійснена протягом дня 28.04.2021 відповідно до товарно-транспортних накладних № ХБН-2804004 у кількості 10,5 куб.м, № ХБН-2804006 у кількості 10,5 куб.м, № ХБН-2804019 у кількості 10,5 куб.м, № ХБН-2804023 у кількості 7 куб.м, № ХБН-2804005 у кількості 10 куб.м, № ХБН-2804025 у кількості 10,5 куб.м, № ХБН-2804002 у кількості 10 куб.м, № ХБН-2804010 у кількості 10,5 куб.м, № ХБН-2804009 у кількості 10,5 куб.м, № ХБН-2804008 у кількості 10 куб.м, № ХБН-2804003 у кількості 10 куб.м, № ХБН-2804007 у кількості 10,5 куб.м.

Відповідно до видаткової накладної № 371 від 28.04.2021 було поставлено товар «Бетон В25 П4 F100 W4» у кількості 120,5 куб.м за ціною 2 085,00 грн за 1 куб.м. Загальна вартість поставки склала 251 242,50 грн з ПДВ.

Під час приймання-передачі товару, постачальником були надані документи про якість бетонної суміші.

Як вбачається з Акту відбору проб, 28.04.2021 відповідачем було відібрано проби бетонних сумішей, для здійснення контрольних випробувань, які в подальшому були поставлені позивачу в транспортних засобах із номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Згідно з протоколом № 3-21-2/21 контрольних випробувань зразків бетону на стиск від 26.05.2021, середня міцність бетону на стиск кгс/кв.см для першої партії склала 347,2, для другої партії - 347,3 та для третьої партії - 348,2, що відповідає класу бетону В 25.

В подальшому, як стверджує позивач, у влаштованій дорозі для заїзду в корівник та родильний блок з`явились тріщини.

26.05.2021 на замовлення ТОВ «АСТРА НВ», яке безпосередньо виконувало підрядні роботи з влаштування доріг для заїзду в корівник та родильний блок, випробувальною лабораторією ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ КОНТРОЛЬ» було проведено дослідження, оформлене протоколом № 253 визначення міцності бетону на стиск по контрольним зразкам бетону.

За результатами випробувань, міцність бетону, визначена за контрольними зразками у віці 28 діб, складає 17,3 МПа, що становить 64% від класу В 25 (27,0 МПа), з урахуванням коефіцієнту варіації бетону - 7,0%.

У зв`язку з викладеним позивач направив відповідачеві претензію № 238 від 04.06.2021, у якій зробив припущення, що тріщини з`явились внаслідок порушення останнім інтервалів поставки бетонних сумішей, у зв`язку з чим позивач просив відповідача надати дані GPS від моменту виїзду бетоновозів з заводу до моменту прибуття на об`єкт; дані про випробування кубиків, взятих при відвантаженні бетонної суміші 28.04.2021 на об`єкт, а також просив забезпечити явку представника постачальника 15.06.2021 на об`єкт для участі у відборі зразків-кернів для проведення випробувань Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій».

Листом № 1106-1 від 11.06.2021 відповідач надав відповідь, у якій не визнав претензію позивача.

Відповідно до протоколу № 221-323/047/21 випробування зразків бетонних кернів, відібраних на влаштованих під`їзних дорогах для заїзду в корівник та родильний блок на об`єкті позивача, складеного Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» (ДП НДІБК) було виготовлено 6 партій зразків-кернів різної висоти, по три штуки у кожній партії.

За результатами проведеного дослідження, середнє значення міцності бетону на стиск становить:

- для зразків партії № 1 - 27,2 МПа (277,09 кгс/кв.см);

- для зразків партії № 2 - 28,2 МПа (287,05 кгс/кв.см);

- для зразків партії № 3 - 21,9 МПа (222,96 кгс/кв.см);

- для зразків партії № 4 - 28,2 МПа (287,33 кгс/кв.см);

- для зразків партії № 5 - 25,9 МПа (263,80 кгс/кв.см);

- для зразків партії № 6 - 19,7 МПа (200,75 кгс/кв.см).

З урахуванням викладеного, позивач повторно звернувся до відповідача із претензією № 274 від 01.07.2021, у якій просив надати дані GPS від моменту виїзду бетоновозів з заводу до моменту прибуття на об`єкт; дані про випробування кубиків, взятих при відвантаженні бетонної суміші 28.04.2021 на об`єкт.

Докази вручення цієї претензії відповідачу, як і докази її розгляду останнім в матеріалах справи відсутні.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідачем було поставлено позивачеві неякісні бетонні суміші, у зв`язку з чим у останнього виникло право на повернення суми сплаченої за неякісний товар. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 20% від вартості неякісного товару.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Вимоги щодо якості товару встановлені статтею 673 ЦК України.

Відповідно до цієї статті продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 674 ЦК України).

Статтею 675 ЦК України визначено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частин першої - п`ятої статті 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Номери та індекси стандартів, технічних умов (у разі наявності) або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами (у разі наявності) чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Аналогічним чином, згідно з ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

За встановленими обставинами справи, предметом поставки були бетонні суміші, а саме «Бетон В25 П4 F100 W4» і спір між сторонами стосується постачання неякісної товарної бетонної суміші.

Правила відібрання проб бетонної суміші і проведення випробувань врегульовані розділом 3 ДСТУ Б В.2.7-114-2002 (ГОСТ 10181-2000) «Будівельні матеріали. Суміші бетонні. Методи випробувань».

Відповідно до п. 3.1 ДСТУ Б В.2.7-114-2002 проби бетонної суміші для випробування при виробничому контролі слід відбирати:

- при виробництві збірних і монолітних виробів і конструкцій - на місці укладання бетонної суміші;

- при відпусканні товарної бетонної суміші - на місці її приготування при навантажуванні у транспортну ємкість.

Як стверджує позивач, замовлені ним у відповідача бетонні суміші використовувались при влаштуванні доріг для заїзду в корівник та родильний блок на об`єкті «Будівництво комплексу будівель та споруд молочнотоварної ферми та автотракторного парку на території господарського двору в адміністративних межах Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області».

Поряд із цим, в матеріалах справи відсутні докази, що замовлений у відповідача товар використовувався позивачем саме на вказаному об`єкті, у зв`язку з чим суд не приймає в якості доказу протокол ДП НДІБК № 221-323/047/21 випробування зразків бетонних кернів, відібраних на влаштованих під`їзних дорогах для заїзду в корівник та родильний блок на об`єкті позивача.

Попри це, наведене не впливає на вирішення спору щодо постачання неякісної товарної бетонної суміші.

Так, з урахуванням положень п. 3.1 ДСТУ Б В.2.7-114-2002, проби бетонної суміші для випробування при виробничому контролі мали відбиратись саме відповідачем, а відтак тягар доказування якості поставленого ним товару лежить саме на ньому.

Суд також враховує положення п. 5.2 Договору щодо обов`язку покупця відібрати зразки поставленого товару для визначення його якості, але в той же час, в силу п. 3.2 ДСТУ Б В.2.7-114-2002 проби відбираються безпосередньо перед початком бетонування.

З огляду на відсутність доказів використання придбаних бетонних сумішей, на що також посилається відповідач у заявах по суті справи, заперечення останнього щодо порушення процедури відібрання проб є некоректними.

Судом встановлено, що 28.04.2021 відповідачем були відібрані проби бетонних сумішей, які в подальшому були навантажені у транспорті засоби із номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та скеровані позивачу.

Згідно з підпунктом 3.2.1 ДСТУ Б В.2.7-43-96 «Будівельні матеріали. Бетони важкі. Технічні умови» якість бетонних сумішей та технологія їх приготування повинні забезпечувати одержання бетонів, які задовольняють вимоги до всіх показників якості, що нормуються.

У Додатку А до ДСТУ Б В.2.7-43-96 зазначено, що середня міцність бетону класу В25 становить 327,4 кгс/кв.см.

Відповідно до протоколу № 3-21-2/21 контрольних випробувань зразків бетону на стиск від 26.05.2021, складеного Випробувальною лабораторією Науково-дослідного інституту в`яжучих речовин та матеріалів, середня міцність бетону на стиск для першої партії склала 347,2 кгс/кв.см, для другої партії - 347,3 кгс/кв.см та для третьої партії - 348,2 кгс/кв.см.

Таким чином, бетонні суміші, що були поставлені відповідачем позивачу у транспортних засобах із номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 відповідали класу бетону В25.

В той же час, замовлений позивачем товар було доставлено у 10 транспортних засобах відповідно до товарно-транспортних накладних № ХБН-2804004, № ХБН-2804006, № ХБН-2804019, № ХБН-2804023, № ХБН-2804005, № ХБН-2804025, № ХБН-2804002, № ХБН-2804010, № ХБН-2804009, № ХБН-2804008, № ХБН-2804003, № ХБН-2804007.

Судом встановлено, що під час приймання-передачі товару, постачальником були надані документи про якість бетонної суміші, як того вимагають положення п. 4.1 Договору.

Варто зауважити, що надані документи про якість бетонної суміші за формою та змістом відповідають формі, наведеній у Додатку Д ДСТУ Б В.2.7-96-2000 (ГОСТ 7473-94) «Суміші бетонні. Технічні умови», а тому приймаються судом.

Дослідивши надані постачальником документи про якість бетонної суміші, суд встановив, що у частині з них, а саме у документах № К2704, № К2706, № К2703, № К2707 та № К2708 зазначено про міцність бетону 196,5 кгс/кв.см, яка відповідає класу бетону В15 та є меншою за необхідну для класу В25, який замовив позивач. Також у цієї бетонної суміші менша легкоукладність - 15, замість необхідної 16-20.

З наведеного слідує, що частина з бетонних сумішей, поставлених відповідачем позивачу не відповідала замовленому класу.

Відповідно до наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних, бетонні суміші у загальному об`ємі 120,5 куб.м поставлялися наступним чином:

за ТТН № ХБН-2804004 у кількості 10,5 куб.м, в автомобілі НОМЕР_4 ;

за ТТН № ХБН-2804006 у кількості 10,5 куб.м, в автомобілі НОМЕР_1 ;

за ТТН № ХБН-2804019 у кількості 10,5 куб.м, в автомобілі НОМЕР_5 ;

за ТТН № ХБН-2804023 у кількості 7 куб.м, в автомобілі НОМЕР_6 ;

за ТТН № ХБН-2804005 у кількості 10 куб.м, в автомобілі НОМЕР_5 ;

за ТТН № ХБН-2804025 у кількості 10,5 куб.м, в автомобілі НОМЕР_2 ;

за ТТН № ХБН-2804002 у кількості 10 куб.м, в автомобілі НОМЕР_7 ;

за ТТН № ХБН-2804010 у кількості 10,5 куб.м, в автомобілі НОМЕР_8 ;

за ТТН № ХБН-2804009 у кількості 10,5 куб.м, в автомобілі НОМЕР_9 ;

за ТТН № ХБН-2804008 у кількості 10 куб.м, в автомобілі НОМЕР_3 ;

за ТТН № ХБН-2804003 у кількості 10 куб.м, в автомобілі НОМЕР_10 ;

за ТТН № ХБН-2804007 у кількості 10,5 куб.м. в автомобілі НОМЕР_2 .

Відтак, обставини справи свідчать про те, що товар належної якості відповідачем було поставлено позивачу лише в автомобілях із номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , тобто в об`ємі 41,5 куб.м, що відповідно до вартості за 1 куб.м у сумі 2 085,00 грн загалом складає 86 527,50 грн.

У якості правових підстав для стягнення сплаченої вартості неякісного товару позивач посилається на ч. 2 ст. 678 ЦК України та ч. 5 ст. 268 ГК України, відповідно до яких у разі поставки неякісного товару, покупець вправі вимагати заміни товару або відмовитися від прийняття товару і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Поряд із цим, обставини справи свідчать про те, що позивач не відмовився від прийняття товару, що є обов`язковим для застосування цієї норми і повернення сплачених коштів за неякісний товар.

Слід зазначити, що документи про якість бетонної суміші були надані позивачу разом із товаром, а відтак останній мав змогу перевірити їх, та відмовитись від прийняття відповідної партії товару, або вимагати її заміни, чого, втім, не зробив.

Натомість позивач стверджує, що використав придбаний у відповідача товар для влаштування доріг для заїзду в корівник та родильний блок на об`єкті «Будівництво комплексу будівель та споруд молочнотоварної ферми та автотракторного парку на території господарського двору в адміністративних межах Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області».

Таким чином, положення ч. 2 ст. 678 ЦК України та ч. 5 ст. 268 ГК України є незастосовними до спірних правовідносин, в той же час такі правовідносини підпадають під правове регулювання ч. 1 ст. 678 ЦК України і позивач, з урахуванням обставин справи, має право вимагати від постачальника або пропорційного зменшення ціни (п. 1 цієї статті) або відшкодування витрат на усунення недоліків товару (п. 3 цієї статті).

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 251 242,50 грн сплачених коштів за неякісний товар.

Щодо позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 50 248,50 грн, нарахованого на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України)

Порушенням зобов`язання на підставі статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною другою статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Для застосування штрафних санкцій відповідно до частини другої статті 231 ГК України необхідною умовою є: віднесення хоча б однієї сторони до суб`єкта господарювання державного сектора економіки; порушення зобов`язання має бути пов`язаним з виконанням державного контракту; виконання зобов`язання має фінансуватися за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Стаття 22 ГК України, зокрема, визначає, що суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Враховуючи, що жодна зі сторін у справі не належить до державного сектора економіки та порушення не пов`язане з виконанням державного контракту, або виконанням зобов`язання, що фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення на підставі частини другої статті 231 ГК України.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Рішення в повному обсязі складено 15.11.2022.

Суддя О.С. Комарова