ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15.11.2022р. №905/898/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АБРАЗИВ ГРУП»,

до відповідача Публічного акціонерного товариства Донбасенерго,

про стягнення 32975,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АБРАЗИВ ГРУП», звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Донбасенерго, про стягнення 32975,01 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням з боку відповідача умов договору поставки №65 від 14.02.2022 в частині здійснення останнім оплати поставленого позивачем товару за видатковою накладною №436 від 21.02.2022. На суму заборгованості позивачем нараховані інфляційні втрати, пеня, 3% річних.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України, абз. 1 п.п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.07.2011 №9-рп/2011).

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позивач у позовній заяві визначив відповідачем - Публічне акціонерне товариство Донбасенерго, м.Краматорськ Донецької області.

Проте, за змістом розділу 6 договору місцезнаходженням відповідача - Публічного акціонерного товариства Донбасенерго є - місто Київ, вул. Предславинська, б. 34«А», що також підтверджується актуальними відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд приймає до уваги, що згідно з ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Статтею 626 ЦК України визначено, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач виконав відповідну поставку за договором №65 від 14.02.2022, за яку відповідач не здійснив оплату.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як вбачається зі змісту Договору поставки №65 від 14.02.2022 місце виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товару, не визначено.

Отже, оскільки предметом даного позову є вимога про стягнення заборгованості за поставлений позивачем товар за Договором поставки, а не зобов`язання виконати поставку у конкретно визначеному місці, підстави для розгляду спору за місцем виконання Договору поставки №65 від 14.02.2022 відсутні.

Таким чином, враховуючі зміст позовних вимог та конкретні обставини спору, суд дійшов до висновку, що територіальна підсудність спору має здійснюватися за загальним правилом на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України - за місцезнаходженням відповідача.

У відповідності до вимог статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, матеріали справи №905/898/22 належить до територіальної юрисдикції господарського суду міста Києва, а отже, на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ГПК України, має бути передана йому на розгляд.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Передати позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АБРАЗИВ ГРУП», до відповідача Публічного акціонерного товариства Донбасенерго, про стягнення 32975,01 грн., до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя К.С. Харакоз