РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2022Справа № 910/18839/19 (757/33635/19-ц)

За позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (01103, м. Київ, вул. Німанська, 3)

про стягнення 5 303 130,59 грн.

В межах справи № 910/18839/19

За заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (ідентифікаційний код 40202955)

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Цесельська І.В. - представник

Від відповідача не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/18839/19 за заявою ОСОБА_2 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" на стадії процедури розпорядження майном, відкритої ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2020.

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м .Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" про стягнення грошових коштів за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги в розмірі 5 300 130, 59 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року провадження у справі № 757/33635/19-ц закрито.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2021 ухвалу Печерського районного суду м. Києва скасовано, справу № 757/33635/19-ц передано до Господарського суду м .Києва для розгляду в межах справи № 910/18839/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор".

Ухвалою Господарського суду м .Києва від 03.11.2021 прийнято справу №757/33635/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" про стягнення 5 300 130, 59 грн. до розгляду в межах справи № 910/18839/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" та підготовче засідання призначення призначено на 06.12.2021.

Ухвалою Господарського суду м .Києва від 06.12.2021 розгляд справи відкладено на 26.01.2022.

У судовому засіданні 26.01.2022 було оголошено перерву до 14.03.2022.

02.02.2022 до Господарського суду м .Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" на позовну заяву.

22.02.2022 до Господарського суду м .Києва надійшла відповідь позивача на відзив відповідача.

Судове засідання 14.03.2022 не відбулось, у зв`язку з запровадженням Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану з 5:30 год. 24.02.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.05.2022 розгляд справи призначено на 13.06.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" про стягнення 5 303 130,59 грн. в межах справи № 910/18839/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" до судового розгляду по суті на 04.07.2022.

04.07.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Короткої А.В. про проведення судового засідання без її участі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.07.2022 розгляд справи відкладено на 29.08.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.08.2022 розгляд справи відкладено на 03.10.2022.

У судовому засіданні 03.10.2022 представник позивача надав пояснення по суті позову та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2016 між ОСОБА_1 (позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (позичальник) укладено договір поворотної безпроцентної фінансової допомоги б/н, за умовами п.1.1. якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 3 586 346,13 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Пунктом 1.3. договору позики передбачено, що позика має бути повернута позичальником позикодавцю в строк до 01.07.2016 року включно.

Згідно умов даного договору не передбачається нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування грошовими коштами.

Пунктом 1.4. договору позики передбачено, що на підтвердження укладення договору не вимагається надання розписки Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» або іншого документа, який посвідчує передання Позивачем грошових коштів.

Позивач зазначає, що ним в повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання за договором та надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» грошові кошти в сумі 3 586 346,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5053734 від 19.05.2016, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5.1. договору позики, позикодавець надає згоду на заміну позичальника у його зобов`язаннях за цим договором іншою юридичною особою (переведення боргу з повернення позики позичальником на іншу юридичну особу), яка є фінансовою установою та визначається позичальником на власний розсуд. Про переведення боргу позичальник повинен повідомити позикодавця протягом 30 днів з моменту переведення боргу.

20 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Плеяда» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (новий боржник, відповідач) було укладено договір переведення боргу, згідно умов якого первісний боржник передає новому боржнику своє зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги грошових коштів у сумі 554 765 785,69 грн. в строк до 31.12.2016 включно, а новий боржник приймає на себе таке зобов`язання та зобов`язується виконати його належним чином замість первісного кредитора.

Відповідно до п. 1.2 договору переведення боргу, зобов`язання Первісного боржника перед кредиторами виникло на підставі договорів поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 19.05.2016 та 20.05.2016, укладеного між первісним боржником та кредиторами.

Пунктом 2.1. договору переведення боргу передбачено, що після укладення даного договору первісний боржник припиняє свої зобов`язання перед кредитором.

Новий боржник після укладення даного договору набуває статусу основного боржника по борговому договору і зобов`язується повернути кредитору борг у повному обсязі та в установлені в борговому договорі строки, (п. 2.2. договору переведення боргу).

Кредитор після укладення даного договору втрачає право вимоги до первісного боржника і набуває право вимоги до нового боржника.( п. 2.3. договору переведення боргу)

Відповідно до п. 3.2. договору переведення боргу, в разі порушення зобов`язання новий боржник несе відповідальність згідно чинного законодавства України та відшкодовує кредитору і первісному боржнику всі збитки, завдані таким порушенням.

Позивач вказує, що 05 липня 2016 року відповідачем було частково погашено зобов`язання за договором переведення боргу, а саме переведено на рахунок позивача грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. Призначенням платежу було вказано виконання зобов`язання згідно договору переведення боргу б/н від 20 травня 2016 року, що підтверджується випискою по рахунку позивача № НОМЕР_1 у ПАТ «Платинум банк».

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання, зокрема, в частині повернення суми позики в сумі 3 581 346,13 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із п.14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок позичальника поворотної фінансової допомоги на загальну суму 3 586 346,13 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що 20 травня 2016 року позичальник уклав із відповідачем договір переведення боргу, за яким первісний боржник передав новому боржнику (відповідачу) своє зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги грошових коштів у сумі 554 765 785,69 грн.

Відповідно до п. 1.3 Договору переведення боргу від 20 травня 2016 року згода Кредитора на заміну Первісного боржника (ТОВ «ФК «Плеяда») у зобов`язанні підтверджується п. 5.1 Боргового договору.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов про порушення тридцятиденного строку повідомлення про переведення боргу, судом встановлено наступне.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача первісним боржником про переведення боргу протягом 30 днів з моменту переведення боргу. При цьому, позивачем не заперечується факт заміни первісного боржника у зобов`язанні.

В свою чергу факт відсутності повідомлення про переведення боргу не призводить до недійсності договору переведення боргу від 20 травня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор», про що зазначає у відзиві відповідач.

Окрім того, свої зобов`язання за договором переведення боргу від 20 травня 2016 року відповідачем було підтверджено шляхом його часткового виконання та виплати на рахунок позивача коштів у сумі 5 000,00 грн. 05 липня 2016 року.

Верховний Суд України в постанові від 27.04.2016 у справі № 6-269гс16 вказав, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

У відзиві на позовну заяву розпорядник майна відповідача також зазначає про те, що договір переведення боргу від 20 травня 2016 року зі сторони нового боржника підписаний директором ОСОБА_4. При цьому, згідно записів в ЄДРПОУ керівником ТОВ «ФК «Фагор» з 15 березня 2016 року по теперішній час є ОСОБА_3 .

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення єдиного учасника № 27/04 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» від 27 квітня 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «САБЛЕР», ідентифікаційний код юридичної особи 40197123, в особі Директора ОСОБА_6, який діє на підставі статуту ТОВ «САБЛЕР» та Протоколу загальних зборів учасників « 1 від 24.04.2020, що є єдиним учасником Товариства (ТОВ «ФК «Фагор»), частка якого в статутному капіталі Товариства складає 100% на підставі ст. 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» одноособово прийняло наступні рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників Товариства вирішило:

1) У зв`язку зі зміною директором Товариства ОСОБА_4 прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » змінити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про керівника Товариства, які стались внаслідок зміни прізвища директора Товариства.

2) Уповноважити директора Товариства або уповноваженого довіреністю представника Товариства здійснити всі необхідні дії для проведення державної реєстрації вказаних у цьому Рішенні змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.».

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Отже, оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем поворотної фінансової допомоги в розмірі 3 586 346,13 грн та часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за даним договором в розмірі 5 000,00 грн., вимоги позивача про стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 3 581 346,13 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 319 233,62 грн. 28 коп. та інфляційних втрат в розмірі 1 402 550,84 грн., то суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перевірку розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає дані розрахунки обґрунтованими, такими, що не суперечить нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно. У зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 319 233,62 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1 402 550,84 грн. також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. В свою чергу, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати зі сплати судового збору в розмірі 79 546,96 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (01103, м. Київ, вул. Німанська, 3; ідентифікаційний код 40202955) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) основний борг в розмірі 3 581 346 (три мільйона п`ятсот вісімдесят одна тисяча триста сорок шість) грн. 13 коп., 3 % річних в розмірі 319 233 (триста дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять три) грн. 62 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 402 550 (один мільйон чотириста дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 84 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (01103, м. Київ, вул. Німанська, 3; ідентифікаційний код 40202955) в дохід Державного бюджету України 79 546 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот сорок шість) грн. 96 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам, розпоряднику майна, кредиторам боржника та Товариству з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 12.10.2022.

Суддя П.П. Чеберяк