РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.11.2022Справа № 910/4209/22

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Конон В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи №910/4209/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКСІ РЕНТ" (03110, м. Київ, вул. Пироговського, 19, корпус 4)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2, літера Б)

Про визнання недійсною односторонньої відмови лізингодавця від договору

За участі представників сторін:

Від позивача: не прибув;

Від відповідача: Гуменюк О.О., адвокат, ордер серії АІ 1202325 від 30.08.2022

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОКСІ РЕНТ" (надалі - позивач, лізингоодержувач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" (надалі - відповідач, лізингодавець) про визнання недійсним односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу від 15.09.2021 №210915-9/ФЛ-Ю-А (надалі - договір лізингу), оформлене у вигляді повідомленням від 14.04.2022 за вих. №1142.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що лізингодавець надіслав лізингоодержувачу повідомлення №1142 від 14.04.2022, в якому повідомив позивача про те, що керуючись Законом України "Про фінансовий лізинг", ст. 6 Загальний умов Договору лізингу (п. 6.1.), відповідач повідомляє про розірвання (відмову від) Договору та вилучення об`єкту лізингу, а саме повернути відповідачеві за адресою зазначену в повідомленні у період з 13-00 до 14-00 27.04.2022 автомобіль: загальний легковий седан Peugeot, моделі 301, 2021 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з усіма приналежностями (в т.ч. свідоцтво про державну реєстрацію предмета лізингу, комплект ключів, комплект державних реєстраційних номерів, сервісна книжка, інструкція по експлуатації), а також підписати акт повернення предмета лізингу та видати зареєстровану в ЄРПН податкову накладну.

Позивач вважає, що своїми діями лізингодавець/відповідач зловживає правами, передбаченими статтею 6 Договору та частини четвертої статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", порушення частини першої статті 8 Конституції України, пункту 8.1. Договору, статті 203 Цивільного кодексу України.

У зв`язку із зазначеним позивач просить суд визнати недійсним одностороннє розірвання (відмову від) договору фінансового лізингу 2021 №210915-9/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021, оформлене ТОВ "БЕСТ ЛІЗИНГ" повідомленням від 14.04.2022 №1142.

Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати позивача, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

13.06.2022 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали.

21.06.2022 до суду надійшло клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви. Зокрема, позивач зазначає, що він не має можливості надати документи на усунення недоліків позову, що встановлені ухвалою суду від 13.06.2022, а саме довіреність №1111 від 07.06.2016. та довіреність №56 від 11.01.2021. Зазначені документи, видані уповноваженим представникам відповідача, а отже знаходяться у володіння відповідача, а відтак позивачем були направлені на адресу відповідача адвокатські запити про надання запитуваних документів в строк до 27.06.2022.

В строк зазначений в адвокатських запитах запитувані документи надані не були, а відтак 29.06.2022 до суду надійшло клопотання позивача про витребування документів в порядку ст. 81 ГПК України, а саме: витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ЛІЗИНГ" довіреність №1111 від 07.06.2016 щодо повноважень керівника департаменту продажів та маркетингу Нечаєва Володимира Євгенійовича на підписанні Договору фінансового лізингу №210915-9/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021 та довіреність №56 від 11.01.2021 щодо повноважень Закусіло Романа Юрійовича на підписання акту прийому-передачі об`єкта лізингу в користування від 29.10.2021.

Ухвалою від 12.08.2022 року було відкрито провадження у справі № 910/4209/22 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.08.2022 року, за клопотання позивача витребувано у відповідача довіреність №1111 від 07.06.2016 щодо повноважень керівника департаменту продажів та маркетингу Нечаєва Володимира Євгенійовича на підписанні Договору фінансового лізингу №210915-9/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021; довіреність №56 від 11.01.2021 щодо повноважень Закусіло Романа Юрійовича на підписання акту прийому-передачі об`єкта лізингу в користування від 29.10.2021.

27.07.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зокрема, з тих підстав, що договір має положення щодо односторонньої відмови від договору Лізингодавця, а також посилався на порушення Лізингоодержувачем умов договору лізингу (несвоєчасна оплата платежів, неповідомлення про місцезнаходження та стан автомобіля, перетин кордону України ) та надав до відзиву, витребувані ухвалою суду довіреності. 02.08.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, а 30.08.2022 року від відповідача надійшли додаткові пояснення з клопотанням про поновлення строків на їх подання.

В підготовче судове засідання, що відбулося 30.08.2022 року, представник позивача не прибув, однак подав клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. В підготовче судове засідання 30.08.2022 прибув представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу для розгляду по суті на 27.09.2022 року, про що повідомив представника відповідача під розписку, а позивача ухвалою-викликом від 31.08.2022 року (отримано позивачем 08.09.2022 року).

В судовому засіданні по суті справи 27.09.2022 року було заслухано вступне слово представника відповідача та прийнято його додаткові письмові пояснення, представник позивача в судове засідання не прибув та відкладено розгляд справи по суті на 01.11.2022 року (ухвалено розпочати наступний розгляд зі стадії дослідження доказів).

В судове засідання 01.11.2022 року прибув представник відповідача, представник позивача не прибув в судове засідання. Судом було досліджено докази у справі та заслухано виступ в судових дебатах представника відповідача.

В судовому засіданні 01.11.2022 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, суд за власним внутрішнім переконанням, що гарантується на вимогах закону, суд -

ВСТАНОВИВ:

I. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

15.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оксі Рент" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 210915-9/ФЛ-Ю-А (далі - договір), за умовами якого лізингодавець набуває у свою власності і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування об`єкт лізингу (надалі - об`єкт лізингу), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку "Специфікація", а з лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством) (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 загальних умов договору передбачено, що строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку "Графік сплати лізингових платежів" до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Пунктом 3.4 загальних умов договору визначено, що приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики, випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування об`єктом лізингу). З моменту підписання акту лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації об`єкта лізингу, несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, правил зупинки, паркування та стоянки за участю об`єкта лізингу (в т. ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також за допомогою фото та відеофіксації). Ризик невідповідності об`єкта лізингу цілям використання цього об`єкта лізингу несе лізингоодержувач. Лізингодавець залишає у себе один комплект ключів від об`єкта лізингу та зберігає його протягом всього строку дії договору (якщо об`єкт лізингу - транспортний засіб).

Відповідно до п. 4.3 загальних умов договору до припинення даного договору об`єкт лізингу не може вивозитись чи будь-яким іншим чином переміщуватись за межі території України, бути переданим (відчуженим) лізингоодержувачем за будь-якими договорами, обтяженим будь-якими обтяженнями будь-якими особами без письмової згоди лізингодавця.

За умовами п. 4.4 загальних умов договору лізингоодержувач має право експлуатувати, зберігати, переміщувати об`єкт лізингу по всій території України, окрім: тимчасово окупованих територій, визначених відповідно до Закону України від 18.01.2018р. № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" та Закону України від 15.04.2014р. № 1207-VІІ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в т ч. відповідних територій Донецької і Луганської областей, а також усієї території Автономної Республіки Крим); території (зон) проведення Операції об`єднаних сил, території введення надзвичайного чи військового стану у разі запровадження на такій території такого заходу правового режиму, як примусове відчуження майна.

Пунктом 4.4.1 загальних умов договору визначено, що у випадку зміни адреси базування об`єкта лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повідомити про це лізингодавця протягом трьох робочих днів.

Згідно п. п. 5.2.1, 5.2.2 загальних умов договору лізингоодержувач зобов`язаний: щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком "Довідка" до договору та фото спидометра та всіх чотирьох сторін (а у разі повідомлення/направлення інформації про пошкодження додатково надавати фото пошкоджень з декількох ракурсів та фото після усунення таких пошкоджень). В разі настання з об`єктом лізингу пошкоджень та/або викрадення, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору. У разі недотримання умов цього пункту лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу Окрім цього, лізингодавець має право в будь-який момент вимагати від лізингоодержувача надати на огляд об`єкт лізингу, а лізингоодержувач отримавши повідомлення про необхідність надання об`єкта лізингу для огляду зобов`язаний доставити його для огляду в зазначений лізингодавцем місце та час. Забезпечити безперешкодний доступ представникам лізингодавця та/або фінансуючої установи до об`єкта лізингу для проведення його інспектування та наявність об`єкта лізингу за останньою адресою базування, що була повідомлена лізингоодержувачем лізингодавцю згідно умов цього договору на час проведення інспектування, призначений лізингодавцем.

Розділом 6 загальних умов договору передбачено порядок зміни умов правочину, виконання та припинення договору.

У п. 6.1 загальних умов договору сторони погодили, що лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити умови цього договору в таких випадках:

6.1.1 лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 (шістдесяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі;

6.1.2 лізингоодержувач порушує умови страхування, пункти 2.9, 4.1.1-4.1.2, 4.3, 4.4 загальних умов;

6.1.3 лізингоодержувач протягом строку дії цього договору порушує умови будь-яких договорів фінансового лізингу, оперативного лізингу (оренди), користування прокату та інших договорів, укладених сторонами;

6.1.4 у разі порушення справи про банкрутство лізингоодержувача або прийняття рішення про ліквідацію чи реорганізацію лізингоодержувача;

6.1.5 у випадку викрадення або втрати об`єкта лізингу незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні;

6.1.6 у випадку, якщо об`єкт лізингу знищений, пошкоджений і не може бути відновлений (в т.ч. при повній конструктивній загибелі об`єкта лізингу), незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні;

6.1.7 лізингоодержувач прострочив приймання об`єкта лізингу на строк понад 30 (тридцять) календарних днів;

6.1.8 у випадках та з підстав, передбачених Законом України від 06.12.2019р. № 361-1Х "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (в частині вимог про припинення ділових відносин).

Пунктом 6.3 загальних умов договору визначено, що у випадках передбачених пунктами 6.1.1-6.1.6, 6.1.8 загальних умов, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача сплатити викупний лізинговий платіж на умовах пункту 6.4, загальних умов, а лізингоодержувач зобов`язаний сплатити викупний платіж. У випадках, передбачених пунктами 6.1.5-6.1.6 загальних умов, право лізингоодержувача на придбання об`єкта лізингу згідно умов цього договору припиняються.

За умовами п. 6.6 загальних умов договору у будь-якому випадку, незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1 - 6.1.4 , 6.1.8 загальних умов.

У разі порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4, 6.5, 9.3 загальних умов договору лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку: лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця, лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю, незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від Договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Пунктами 8.1, 8.2 загальних умов договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, і якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов`язків за договором. Сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Згідно п. 10.1 загальних умов договору даний договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами (в тому числі, обов`язкового підписання сторонами додатків "Загальні умови договору", "Специфікація", "Довідка", "Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на об`єкт лізингу", "Графік сплати лізингових платежів", "Технічний асістанс", "Поняття нормального зносу", "Акт огляду (Типова форма)" до договору).

Пунктом 10.9 загальних умов договору передбачено, що усі повідомлення та вимоги та інша кореспонденція направляються поштою рекомендованим або цінним повідомленням, чи кур`єрською доставкою в разі, якщо лізингоодержувач змінить місцезнаходження та/або фактичну адреси (які вказані у договорі) та не повідомить про такі зміни у порядку, визначеному цим договором, усі повідомлення та інша кореспонденція, направлена лізингодавцем та адреси лізингоодержувача, зазначені у цьому договорі вважаються належним чином направленими лізингодавцем та отриманими лізингоодержувачем. При цьому, достатнім доказом направлення сторонами одна одній повідомлень, вимог та іншої кореспонденції є розрахунковий документ (касовий чек) про направлення рекомендованого повідомлення.

У разі прийняття лізингодавцем рішення про направлення повідомлення, вимоги чи іншої кореспонденції іншій стороні засобами електронної пошти е-mail повідомлення та або іншими каналами телекомунікацій, в тому числі, з використанням додатків (sms, viber, whats app, telegram) сторони в порядку ст. 10, 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", сторони домовились що вказані повідомлення вимоги чи інша кореспонденція вважаються такими що надані/надіслані в письмовій формі та доставлені/одержані лізингоодержувачем, якщо: а) документи направлені з електронної пошти лізингодавця (що вказана в цьому договорі та/або електронну адресу ) на електронну пошту лізингоодержувача (або його уповноваженої/контактної особи), що вказана в цьому договорі та/або взяту з заяви-анкети на одержання послуг фінансового лізингу електронну пошту та/або в офіційних письмових документах (в тому числі, бланку), підписаних лізингоодержувачем власноруч (або електронним цифровим (кваліфікованим електронним) підписом лізингоодержувача; б) документ підписано електронним цифровим підписом лізингодавця (відсканований власноручний підпис на від сканованому документі, що міститься у вкладенні е-mail повідомлення та/або електронний підпис уповноваженої особи лізингодавця під текстом/супровідним листом лізингодавця та/або електронним цифровим підписом (кваліфікованим електронним) підписом лізингодавця, що міститься у вкладенні е-mail повідомлення.

Відповідно до акту від 29.10.2021 року приймання-передачі об`єкта лізингу в користування за вищевказаним договором відповідач передав позивачу об`єкт лізингу, а саме: автомобіль Peugeot 301, загальною вартістю 414192 грн, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_2.

14.04.2022 відповідач направив на адресу позивача повідомлення № 1144 про розірвання (відмову від договору), укладеного між сторонами та повернення об`єкту лізингу. Підставою дострокового розірвання договору лізингодавцем визначено п. п. 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 загальних умов договору.

15.04.2022 відповідач додатково направив на адресу позивача повідомлення № 1165 про розірвання (відмову від договору), укладеного між сторонами та запропонував позивачеві два варіанти дій: достроковий викуп об`єкта Лізингу або повернення об`єкта лізингу Лізингодавцю протягом трьох робочих днів.

У відповідь позивачем було направлено лист від 19.04.2022 року про розірвання договору фінансового лізингу та додаткову угоду про розірвання договору лізингу.

Позивач у справі вважає, що лізингодавець не законно в односторонньому порядку розірвав (відмовився від договору фінансового лізингу № 210915-9/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду міста Києва.

II. Предмет та підстави позову.

Предметом позову є вимога позивача про визнання недійсним одностороннього розірвання (відмову від) договору фінансового лізингу № 210915-9/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021 року, оформленого повідомленням № 1142 від 14.04.2022 року (оскаржуваний односторонній правочин)

Юридичними підставами позову є статті 202, 203, 215, 216, 236, 509, 651 ЦК України, ст. 188 ГК України, ст. 3 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Фактичними підставами позову є дії відповідача по розірванню договору фінансового лізингу шляхом односторонньої відмови від договору через порушення умов договору, допущені позивачем.

III. Доводи позивача у справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірний односторонній правочин суперечить вимогам чинного законодавства, а також умовам укладеного між сторонами договору, оскільки відповідачем було допущено довільне помилкове тлумачення умов п. п. 6.1.1-6.1.3 договору. За умовами п. п. 6.1.1-6.1.3 договору відповідач мав право змінити умови договору в односторонньому порядку, а не розірвати (відмовитися від) договору. Позивач не вивозив об`єкт лізингу з території України, що підтверджується листом Львівської митниці ДМС України, що містить дані про повернення автомобіля в Україну в добровільному порядку. Дії щодо перетину кордону транспортним засобом було вчинено в межах евакуаційних заходів осіб, що цього гостро потребували через військову агресію Російської Федерації. До того ж, за твердженнями позивача, дії лізингоодержувача було вчинено за умов існування обставин непереборної сили, що у відповідності до ст. 8 договору звільняє сторону від відповідальності.

IV. Заперечення відповідача у справі.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що п. 2 ч. 4 ст.17 Закону України "Про фінансовий лізинг" та п. п. 6.1.2, 6.1.3, п. 6.1, п. 6.6 договору передбачено право лізингодавця на односторонню відмову від договору в разі, якщо об`єкт лізингу буде вивозитись лізингоодержувачем за межі території України без отримання письмової згоди лізингодавця, або в разі якщо лізингоодержувач порушує умови будь-яких інших договорів фінансового лізингу. Також навів перелік обставин, які стали підставною для одностороннього розірвання договору, зокрема: наявність прострочення сплати лізингових платежів з 07.03.2022, що станом на дату складення відзиву складає 124 дні, тобто більш як 60 календарних днів; вивезення предмету лізингу на територію Республіки Польща; відмова лінзогоодержувача у наданні лізингодавцю інформації про стан та адресу базування об`єкту лізингу; ненадання звіту у формі, що встановлений додатком до договору "Довідка" та фото спідометра і всіх чотирьох сторін авто не пізніше 10.02.2022 року (ще до введення воєнного стану), що дає йому право відповідно до умов договору та норм ЦК України на одностороннє розірвання договору, яким відповідач правомірно і скористався.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо правомірності розірвання відповідачем договору лізингу в односторонньому порядку, що було вчинено шляхом направлення повідомлення № 1142 від 14.04.2022 та про повернення об`єкта лізингу впродовж трьох робочих днів або достроковий викуп об`єкта лізингу Лізингоодержувачем.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи були порушені позивачем обов`язки за договором фінансового лізингу ?

- Чи мав право відповідач на одностороннє розірвання договору шляхом вчинення відмови від договору та чи є підстави для визнання такої відмови від договору незаконною?

- Чи звільняється позивач від відповідальності за неналежне виконання умов договору, в зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (військовою агресією росії на території України)?

Висновки суду щодо зазначених вище питань.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, повідомлення сторони договору може вважатися одностороннім правочином, у випадку, якщо воно породжує, змінює чи припиняє права та обов`язки обох сторін договору.

Умови чинності правочинів встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: законність змісту правочину, наявність у сторін необхідного обсягу цивільної дієздатності, наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину, його адекватність внутрішній волі, відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату.

Статтею 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 року у справі № 911/2768/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Тобто з наведеного полягає, що за загальним порядком розірвання правочину пов`язано з волевиявленням обох його сторін, а не одноособовими діями одного з контрагентів, якщо інше не встановлено домовленістю сторін або іншим законом.

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні визначено Законом України "Про фінансовий лізинг".

Фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг").

У ст. 10 вказаного Закону передбачено, що лізингодавець має право, зокрема, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом, вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Як вказувалось вище, у розділі 6 загальних умов договору сторонами визначено порядок зміни умов правочину, виконання та припинення договору.

Пунктом 6.3 загальних умов Договору унормовано, що у випадках передбачених пунктами 6.1.1-6.16, 6.1.8 загальних умов, лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача сплатити викупний лізинговий платіж на умовах пункту 6.4 загальних умов, а лізингоодержувач зобов`язаний сплатити викупний платіж. У випадках, передбачених пунктами 6.1.5.-6.1.6 загальних умов договору, право лізингоодержувача на придбання об`єкта лізингу згідно умов цього договору припиняються.

За умовами п. 6.6 загальних умов договору у будь-якому випадку, незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1 - 6.1.4 , 6.1.8 загальних умов.

У разі порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4, 6.5, 9.3 загальних умов договору лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитись від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку: лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Тобто умовами укладеного між сторонами правочину передбачено право лізингодавця в односторонньому порядку достроково розірвати договір лізингу за наявності певних умов.

Зокрема, з системного аналізу умов укладеного між сторонами правочину вбачається, що сторонами досягнуто згоди про те, що лізингодавець має право на одностороннє розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 6.1.1 - 6.1.4, 6.1.8 загальних умов договору, та у випадках порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4, 6.5, 9.3 загальних умов.

Суд не погоджується із твердженнями позивача про те, що настання обставин, передбачених пунктами 6.1.1 - 6.1.4, 6.1.8 загальних умов договору, має наслідком лише виникнення права лізингоодержувача на зміну умов договору, оскільки у п. 6.6 договору вказано, що незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1 - 6.1.4 , 6.1.8 загальних умов договору.

В контексті наведеного суд звертає увагу, що вимога до лізингоодержувача здійснити викупний платіж є правом лізингодавця, а не його обов`язком, та реалізація чи нереалізація цього права ніяким чином не впливає на право у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1 - 6.1.4 , 6.1.8 загальних умов договору.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, а саме з листа № 7.4-1-23/13/6665 від 05.04.2022 Державної митної служби України Львівської митниці автомобілем Peugeot 301, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було здійснено перетин державного кордону 19.03.2022 року у пункті пропуску "Краківець-Корчова". МП "Яворів", де оформлено картку відмови № UA 209030/2022/001046 від 19.03.2022 року у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право користування і (або) розпорядженням транспортним засобом.

Доказів письмової згоди лізингодавця на вивезення об`єкту лізингу за межі території України відповідно до умов п. 4.3 договору позивачем до суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачем було порушено умови п. 4.3 загальних умов договору, яким передбачено, що до припинення даного договору об`єкт лізингу не може вивозитись чи будь-яким іншим чином переміщуватись за межі території України, бути переданим (відчуженими лізингоодержувачем за будь-якими договорами, обтяженим будь-якими обтяженнями будь-якими особами без письмової згоди лізингодавця).

Посилання позивача на те, що виїзд транспортного засобу був обумовлений настанням 24.02.2022 року обставин непереборної сили - військової агресії з боку Російської Федерації, суд до уваги не приймає, оскільки умовами договору не передбачено таке право позивача на вивезення автомобіля за кордон при настанні певних обставин, у тому числі форс-мажорних.

Позивач не довів необхідність у вивезенні саме транспортного засобу, що є об`єктом лізингу за договором, для перетину фізичними особами кордону України (відсутність іншого транспорту або неможливість перетнути кордон у інший спосіб, а отже ним було порушено зобов`язання п. 4.3 загальних умов Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Крім того, пунктами 8.1, 8.2 загальних умов договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, і якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов`язків за договором. Сторони зобов`язані письмово, не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Тобто сторонами договору досягнуто згоди щодо чіткого порядку дій сторін у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Дійсно, Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14 № Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин та не могли бути ними передбачені; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер.

Тобто, обставина, приклад якої наведено в ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань за конкретним договором.

Відтак, такі обставини, як оголошена чи неоголошена війна, військові дії, введення воєнного стану та комендантської години самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами. Вони можуть набути статусу форс-мажорних виключно за умови правової кваліфікації їх такими судом в межах вирішення кожного окремого спору.

Іншими словами, повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, та зумовлені цими діями наслідки, є обставиною, яка за умови доведення неможливості виконання учасником цивільних правовідносин своїх договірних зобов`язань, може бути кваліфікована судом як форс-мажор та бути підставою для звільнення такої особи від відповідальності за порушення такого зобов`язання.

В даному спорі Договір укладався з метою використання позивачем, як лізингоодержувачем, автомобіля (об`єкту лізингу) для надання послуг таксі, а з перелічених обставин, які можуть визнаватися форс-мажорними та розпочали свою дію з 24.02.2022, - є введення комендантських годин, яке могло унеможливлювати надання послуг таксі у містах.

Підстав вважати, що введення воєнного стану знаходиться у причино-наслідковому зв`язку із неможливістю виконання а) грошового зобов`язання за Договором, б) зобов`язання не вивозити автомобіль за межі країни, в) зобов`язання не обмежувати доступ лізингодавця до GPS трекінгу позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Проте, всупереч умов п. 8.2 договору позивачем не було повідомлено відповідача не пізніше 10 діб з моменту настання обставин непереборної сили про настання таких обставин та про те, що вказані обставини перешкоджають належному виконанню договору.

При цьому, судом також враховано, що повідомлення сторін договору та порядок їх направлення визначений у п. 10.9 загальних умов договору.

Однак, доказів повідомлення позивачем відповідача про настання обставин непереборної сили, які перешкоджають належному виконанню цього договору, у спосіб, що визначений п. 10.9 договору, позивачем до матеріалів справи не надано. До того ж, позивачем також не доведено належними та допустимими доказами того, що вивезення транспортного засобу за межі України дійсно було обумовлено саме настанням форс-мажорних обставин, а саме військової агресії Російської Федерації проти України.

Одночасно, слід зауважити, що повернення транспортного засобу - об`єкта лізингу на територію України, у зв`язку з оформленням Державною митною службою України Львівської митниці картки відмови № UA 209030/2022/001046 від 19.03.2022 року ніяким чином не впливає та не нівелює обставин порушення позивачем п. 4.3 загальних умов договору.

При цьому, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17 щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджуються обставини порушення позивачем умов п. 4.3 договору та відсутності форс-мажорних обставин для звільнення позивача від відповідальності за таке порушення умов договору, що стало підставою для виникнення у відповідача права у односторонньому порядку відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу, що вказує на обґрунтованість та правомірність одностороннього розірвання (відмови від) договору, оформленого повідомленням № 1142 від 14.04.2022 року, а отже і відсутність підстав для визнання вказаного правочину недійсним.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд покладає сплачений судовий збір та витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Рент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про визнання недійсним одностороннього правочину (лист № 1142 від 14.04.2022) про розірвання договору фінансового лізингу відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача у справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2022

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких