ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
11.11.2022 Справа № 905/862/22
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 255 714,02 грн.,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПЛЕКС «АГРОТЕХ» заборгованості в сумі 255 714,02 грн.
Заяву обґрунтовано порушенням боржником грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №35-08.02.2022/МР/ВСВ від 08.02.2022 на підставі акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 від 31.03.2022.
Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно приписів ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути заборгованість в сумі 255 714,02 грн. за договором про постачання електричної енергії споживачу №35-08.02.2022/МР/ВСВ від 08.02.2022, яка виникла на підставі акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 від 31.03.2022. Заявник зазначає, що вказаний акт приймання-передачі електричної енергії був підписаний ТОВ «ЕНЕРГУМ» та направлений на адресу боржника, який не підписав його та не надав в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання, а тому з огляду на п. 3.5 договору акт прийому-передачі електричної енергії від 31.03.2022 вважається підписаним.
Судом встановлено, що згідно п. 2 п. 7.2 договору про постачання електричної енергії споживачу №35-08.02.2022/МР/ВСВ від 08.02.2022 (далі договір) постачальник зобов`язується нараховувати і виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та договором.
Відповідно до п. 3.5 договору споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання актів приймання-передачі електричної енергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі.
Згідно п. 5.1 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору рахунок за фактично відпущену електричну енергію, надається постачальником споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Надані постачальником рахунки/акти за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті, згідно пункту 4.1 комерційної пропозиції.
Відповідно до п. 13.9 договору рахунок та/або акт приймання-передачі вважається відправленим постачальником належним чином, якщо він направлений Укрпоштою цінним листом з описом, Новою поштою, кур`єром або на електронну пошту споживача яка вказана у Додатку №1 до договору. Датою отримання таких рахунків та/або актів приймання-передачі електроенергії буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Якщо рахунок на оплату та/або акт приймання-передачі електроенергії за цим договором відправлено постачальником на електронну пошту споживача, зазначену у даному пункті, такий рахунок вважається отриманим споживачем у день його відправлення.
Разом із тим, як встановлено судом, заявником до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів на підтвердження направлення на адресу боржника акту приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 від 31.03.2022 на суму 255 714,02 грн. Таким чином, суд відхиляє твердження заявника про те, що боржник прийняв і підписав акт приймання-передачі електричної енергії за березень 2022 від 31.03.2022.
Суд також звертає увагу, що враховуючи приписи розділу 5 договору та п.2, 3 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору, розрахунок за відпущену електричну енергію здійснюється на підставі рахунку, в якому повинна визначатися ціна електричної енергії. Між тим, до матеріалів заяви не надано рахунку та доказів направлення рахунку боржнику.
Відтак, за висновком суду, заявником не надано належних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги.
Крім того, у зв`язку з відсутністю в матеріалах заяви доказів направлення боржнику акту приймання-передачі електричної енергії та рахунку на оплату, із заяви та доданих документів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у заявника, з якою останній звернувся до суду.
Таким чином, за висновками суду, заявником подано заяву про видачу наказу з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).
При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст. 151 ГПК України).
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог ч. 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, а саме ненадання належних та достатніх доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПЛЕКС «АГРОТЕХ» заборгованості в сумі 255 714,02 грн. підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПЛЕКС «АГРОТЕХ» заборгованості в сумі 255 714,02 грн.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 11.11.2022 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.В. Бокова