ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Дніпро Справа № 904/1228/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства "Міко-Експрес" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р. (суддя Мілєва І.В., м. Дніпро) у справі

за позовом: Приватного підприємства "Тарпан", Полтавська область, м. Горішні Плавні

до Приватного підприємства "Міко-Експрес", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 124 393,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство "Тарпан" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Міко-Експрес", про стягнення 124 393,80 грн. основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортне обслуговування № 06032017 від 06.03.2017р., в частині оплати наданих послуг.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р. закрито провадження у справі за позовом, в частині стягнення основного боргу, у розмірі 94 549,00 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору. Позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" 29 844,80 грн. основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору, у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 12 000,00 грн..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне підприємство "Міко-Експрес", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р. в частині стягнення 29 844,80 грн. основного боргу та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 12 000,00 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Приватного підприємства "Міко-Експрес" витрати по сплаті судового збору, у розмірі 2 325,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 800,00 грн..

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що на момент винесення рішення, заборгованість складала 29 844,80 грн., проте 22.07.2022 p., 29.07.2022 р. та 03.08.2022 р. Відповідачем було сплачено на користь Позивача ще 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №316 та випискою по рахунку з 25.07.2022 р. по 09.08.2022 р..

Відтак, Скаржник звертає увагу на те, що у Відповідача відсутня заборгованість за надані послуги перед Позивачем.

Також Скаржник зазначає на тому, що Відповідачем частково сплачено заборгованість по оплаті судового збору, відповідно до розрахунку: 30 000,00 грн. (здійснена оплата) - 29 844,80 грн. (заборгованість на момент винесення рішення) = 155,20 грн.. 2481,00 грн. (витрати по сплаті судового збору) - 155,20 грн. = 2 325,80 грн. залишок заборгованості з оплати витрат по сплаті судового збору.

Скаржник вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності таких витрат, ступеню складності справи, кількістю та обсягу підготовлених процесуальних документів і наданих сторонами доказів, часу витраченому адвокатом, категорії справи та сумі предмету спору, Позивачем не подано належних доказів понесення витрат на правовому допомогу, в договорі на правову допомогу відсутній розмір та порядок обчислення наданої по даній справі правової допомоги (погодинної або фіксованої оплати), що не дає можливості як суду, так і Відповідачу пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру наданої правової допомоги - все це дає об`єктивні підстави вважати, що такі витрати не можуть бути стягнуті з Відповідача.

Апелянт вважає безпідставним покладення на відповідача витрат на правову допомогу в сумі 12 000, 00 грн., оскільки вона є завищена та не обгрунтована. Сума, яка на думку Відповідача, може бути стягнута з Відповідача - 5 800,00 грн. (сума понесених витрат за підготовку позовної заяви та пакету документів необхідних для звернення до суду).

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Приватне підприємство "Тарпан" у своєму відзиві підтримує факт погашення суми основного боргу, при цьому, вважає апеляційну скаргу в частині зменшення витрат на правову допомогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач вказує на те, що всі заявлені витрати на правову допомогу є документально підтвердженими та об`єктивно виправданими.

Позивач просить суд прийняти до уваги, що сторони договору про правову допомогу погодили обсяг робіт, які виконані та/або мають бути виконані представником позивача для захисту інтересів ПП «ТАРПАН» в т.ч. проведення переговорів, аналіз судової практики, проведення арифметичних розрахунків, тощо. Усі погоджені сторонами роботи виконані та виконуються представником позивача без зауважень та застережень клієнта. Вказані роботи оплачені, про що свідчить акт наданих послуг, квитанція до прибуткового касового ордера та заяви наявні в матеріалах справи. Дійсно, у самій позовній заяві немає арифметичних розрахунків, але ж робота адвоката, полягає не лише в підготовці позовної заяві - договором передбачений повний супровід справи в суді. Під час підготовки заяв про закриття провадження в частині сум, які сплачувалися відповідачем під час судового розгляду, арифметичні розрахунки були необхідними з точки зору добросовісності поведінки позивача, як учасника судового процесу: повідомлення суду про зміни розміру позовних вимог є передумовою правильного вирішення спору.

Позивач вважає, що розмір витрат понесених на правову допомогу, відповідає рівню звичайних цін, які склалися на ринку юридичних послуг у спорах, що витікають з договорів перевезення. По вартості окремих робіт, - то час на їх виконання прописаний в доданому договорі на правову допомогу і відповідному акті наданих послуг. Кожна окрема година роботи адвоката оцінювалася сторонами не за фіксованою ціною, а за погодженням з клієнтом, враховуючи його інтереси та рівень складності виконуваної роботи.

Таким чином, Позивач вказує на те, що всі заявлені витрати на правову допомогу є документально підтвердженими та об`єктивно виправданими.

Крім того, Позивач зазначив, що погоджується на зарахування суми, у розмірі 155,20 грн., що є надлишком від основної суми погашеної заборгованості, в погашення судових витрат.

Від Позивача до суду надійшла заява, в якій він інформує суд про те, що 12.09.2022р., платіжними дорученнями №№ 438,439, Відповідач здійснив компенсацію витрат позивача на правничу допомогу, в сумі 12 000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору, в розмірі 2 481,00 грн..

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022р., для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Антоніка С.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2022р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Міко-Експрес" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р. у справі № 904/1228/22 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 3 721,50 грн..

Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.09.2022р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу, для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі, тощо визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Антоніка С.Г., Чус О.В..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Міко-Експрес" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.11.2021р., у зв`язку з вирішенням питання щодо щодо відкриття апеляційного провадження, на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/1228/22, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Антонік С.Г., Березкіна О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2022р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛТ ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.07.2022р. у справі № 904/1228/22 прийнято до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

06.03.2017р., між Приватним підприємством "Тарпан" (перевізник) та Приватним підприємством "Міко-Експрес" (експедитор) було укладено договір на транспортне обслуговування № 06032017 (далі - договір).

За даним договором перевізник здійснює перевезення вантажів, наданих експедитором, а експедитор бере на себе зобов`язання оплачувати послуги перевізника в порядку і на умовах, викладених в даному договорі (п. 1.1. договору).

Конкретні умови перевезень вантажів, наданих експедитором зазначаються в заявках на перевезення. Кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строки виконання, вартість послуг перевізника - зазначаються в заявках на перевезення, які є невід`ємними частинами даного договору і надаються експедитором перевізнику перед кожним перевезенням або групою перевезень (п. 1.2. договору).

Заявка-замовлення на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками перевізника і експедитора. Сторони визнають юридичну силу заявки-замовлення на перевезення, переданої шляхом факсимільного зв`язку (п. 1.3. договору).

Експедитор зобов`язаний оплатити перевізникові вартість транспортних послуг, яка зазначається у заявці на перевезення вантажів (п. 2.1.5. договору).

Вартість послуг перевізника за даним договором встановлюється в українських гривнях (п. 4.1. договору).

Вартість послуг перевізника, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень) вказуються в заявках (п. 4.2. договору).

Оплата вартості послуг перевізника, що надаються ним за даним договором здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок перевізника, якщо інше не обумовлено в заявці (п. 4.3. договору).

Оплата здійснюється на підставі оригіналів наступних документів - рахунку перевізника, виставленого згідно умов даного договору, акту виконаних робіт та оригіналу CMR (п. 4.4. договору).

Оплата здійснюється через 10 днів після отримання оригіналів документів, вказаних в п. 4.4. Банківські витрати по переведенню коштів перевізнику відносяться на рахунок експедитора, якщо інше не передбачено в заявці (п. 4.5. договору).

Всі додатки і зміни до даного договору оформляються в письмовому вигляді і вступають в силу не раніше дати їх підписання уповноваженими представникам сторін. Всі додатки до даного договору є його невід`ємними частинами. Сторони визнають юридичну силу додатків, переданих шляхом факсимільного зв`язку (п. 5.1. договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє потягом року (п. 8.1. договору).

З моменту підписання даного договору всі попередні листування, переговори між перевізником і експедитором по предмету договору втрачають юридичну силу (п. 8.2. договору).

Договір вважається продовженим на один рік на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не заявила про його розірвання до моменту закінчення його строку дії (п. 8.3. договору).

Позивач зазначає, що від ПП «Міко-Експрес» надійшла заявка на перевезення № 37288 (а.с. 11), умови якої було прийнято перевізником.

Відповідно до умов вказаної заявки перевізник узяв на себе зобов`язання надати автотранспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутом м. Жешув (Підкарпатське воєводство, Польща) - м. Кременчук (Полтавська обл.). Узгоджена сторонами вартість перевезення, відображена в розділі «Узгоджена сума фрахту/умови оплати» заявки, склала 60 000,00 грн. За змістом цього ж пункту заявки умови оплати: 30 днів за оригіналами документів.

Позивач зазначає, що на виконання вимоги ч. 3 ст. 909 ЦК України та ст.ст. 4, 9 КДПВ - на підтвердження укладення договору перевезення, у коносамент (у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної) CMR А№ 201221 (а.с. 12) (згідно Глави VI КДПВ) внесені дані про наступного перевізника, яким є ПП «Тарпан». Позивач зазначає, що з Нідерландів (місця завантаження, відображеного в графі 4 CMR) до Польщі перевезення здійснювалося автомобілем іншого перевізника. Згідно даних графи 18 CMR, вантажовідправником було передбачено перезавантаження на автопоїзд належний ПП «Тарпан», який вказаний в розділі «Вимоги до машини» укладеної Заявки.

Як стверджує позивач, перевезення було виконане належним чином, без будь-яких застережень та зауважень замовника перевезення та вантажоодержувача. Факт його належного виконання підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в цій графі. Також, сторонами підписано та скріплено їх печатками акт надання послуг № 1527 від 29.12.2021р., про надання відповідачу послуг, на суму 60 000,00 грн. (а.с. 13).

Позивач зазначає, що документи, що є підставою для здійснення оплати, 04.01.2022р. були направлені замовнику перевезення рекомендованим листом № 003, на підтвердження чого позивач надав копію фіскального чеку (а.с. 14).

Відповідно до повідомлення про вручення (а.с. 14) вказане поштове відправлення було отримане адресатом 14.01.2022р..

Як зазначає позивач, тридцять днів, встановлених для оплати, минули 13.02.2022р.. Враховуючи те, що останній день для здійснення платежу припадає на вихідний - неділю, перевезення мало бути оплачене не пізніше першого робочого дня - у понеділок 14.02.2022р.. Втім, оплата проведена не була, з наступного дня - 15.02.2022р. грошове зобов`язання ПП «Міко-Експрес» на суму 60 000,00 грн. вважається простроченим.

01.02.2022р., від ПП «Міко-Експрес» на адресу перевізника надійшла заявка на перевезення № 38263 (а.с. 15). Її умови прийняті перевізником. На виконання вимоги ч.3 ст.909 ЦК України та ст.ст.4, 9 КДПВ - на підтвердження укладення договору перевезення складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR № б/н від 02.02.2022р. (а.с. 16).

Відповідно до умов заявки перевізник узяв на себе зобов`язання надати автотранспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутом м. Нойвід (земля Рейнланд-Пфальц, Німеччина) - м. Горішні плавні (Полтавська обл.). Узгоджена сторонами вартість перевезення, відображена в розділі «Узгоджена сума фрахту/умови оплати» Заявки, склала 2 000,00 євро. За змістом цього ж пункту заявки кошти за перевезення сплачуються у гривнях, за курсом НБУ, встановленим на день представлення довідки про транспортні витрати, протягом тридцяти днів з моменту отримання оригіналів документів.

Позивач стверджує, що перевезення було виконане належним чином, без будь-яких застережень та зауважень замовника перевезення та вантажоодержувача. Факт його належного виконання підтверджується наявністю відтиску печатки та підпису уповноваженої особи вантажоодержувача в накладній CMR (зміщені з графи 24 в графу 28) та відсутністю будь-яких приміток вантажоодержувача в графі 24 накладної.

Позивач зазначає, що документи, що є підставою для здійснення оплати та довідка про транспортні витрати 09.02.2022р. були направлені на адресу замовника перевезення рекомендованим листом № 830, на підтвердження чого позивач надав копію фіскального чеку (а.с. 17).

Відповідно до повідомлення про вручення (а.с. 17) вказане поштове відправлення було отримане адресатом 18.02.2022р..

Як зазначає позивач, тридцять днів, встановлених для оплати, минули 20.03.2022р.. Враховуючи те, що останній день строку, встановленого для здійснення оплати припадає на вихідний - неділю, перевезення мало бути оплачене не пізніше першого робочого дня - у понеділок 21.03.2022р.. Втім, оплата проведена не була. З наступного дня - 22.03.2022р. грошове зобов`язання ПП «Міко-Експрес» на суму 2000,00 євро вважається простроченим. Оскільки довідка про транспортні витрати разом з іншими документами була отримана відповідачем 18.02.2022р., то саме цей день, є днем визначення курсу НБУ для перерахунку коштів у гривні. Курс НБУ на цей день становив 32,1969 за 1 євро, що передбачає здійснення платежу у гривнях у сумі 64393,80 грн. (2000 х 32,1969). Однак вказані кошти відповідачем сплачені не були.

З огляду на викладене, загальна заборгованість ПП «Міко-Експрес» за два виконані перевезення склала 124 393,80 грн. (60 000,00 + 64 393,80).

Позивач зазначає, що відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

23.06.2022р. позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що після подачі позовної заяви до суду відповідач здійснив часткове погашення боргу, на суму 50 549,00 грн., у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі, в частині стягнення 50 549,00 грн. основного боргу.

04.07.2022р. позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідач здійснив часткове погашення боргу, на суму 20 000,00 грн., у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі, в частині стягнення 70 549,00 грн. основного боргу.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ним було сплачено позивачу в повному обсязі заборгованість, за заявкою на перевезення №37393, у розмірі 60 000,00 грн.. 25.05.2022р. відповідачем було частково сплачено на рахунок позивача заборгованість за заявкою на перевезення № 38263, у розмірі 10 549,00 грн.. Наразі наявна заборгованість лише за заявкою на перевезення № 38263, у розмірі 53 884,80 грн., яка буде сплачена позивачу найближчим часом, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, про стягнення 70 509,00 грн..

19.07.2022р. відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що на момент підготовки заперечення, заборгованість за заявкою на перевезення № 38263 складає 39 844,80 грн., оскільки 06.07.2022р. відповідачем було сплачено на користь позивача ще 14 000,00 грн., у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, у розмірі 39 844,80 грн..

21.07.2022р. позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідач продовжуючи погашення боргу здійснив часткове погашення боргу, на суму 24 000,00 грн., у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі, в частині стягнення 94 549,00 грн. основного боргу.

Доказів оплати поставленого товару, в сумі 29 844,80 грн., відповідач не надав.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 12 000,00 грн. та гонорар успіху, у розмірі 4 000,00 грн..

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.03.2017р., між Приватним підприємством "Тарпан" (перевізник) та Приватним підприємством "Міко-Експрес" (експедитор) було укладено договір на транспортне обслуговування № 06032017 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого, перевізник здійснює перевезення вантажів, наданих експедитором, а експедитор бере на себе зобов`язання оплачувати послуги перевізника в порядку і на умовах, викладених в даному договорі.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Як передбачено ст. 902 ЦКУ України виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи нездійснення Відповідачем повної оплати вартості наданих послуг за договором на транспортне обслуговування № 06032017 від 06.03.2017р., Приватне підприємство "Тарпан" звернулось до господарського суду з позовними вимогами до Приватного підприємства "Міко-Експрес", про стягнення основного боргу у розмірі 124 393,80 грн..

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р. закрито провадження у справі за позовом, в частині стягнення основного боргу, у розмірі 94 549,00 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору. Позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" 29 844,80 грн. основного боргу.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, у розмірі 29 844,80 грн. та розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Оскільки рішення суду в частині 94 549,00 грн. не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Задовольняючи частково позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг відповідач не надав та доводів позивача не спростував.

Оскаржуючи рішення суду, Відповідач посилається на відсутність предмету спору.

Як зазначає Скаржник, на момент винесення рішення, заборгованість складала 29 844,80 грн., проте 22.07.2022 p., 29.07.2022 р. та 03.08.2022 р. Відповідачем було сплачено на користь Позивача ще 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №316 та випискою по рахунку з 25.07.2022 р. по 09.08.2022 р., що свідчить про відсутність заборгованості за надані послуги Відповідача перед Позивачем. Також Відповідач вказує, що частково сплачено і заборгованість по оплаті судового збору, відповідно до розрахунку: 30 000,00 грн. (здійснена оплата) - 29 844,80 грн. (заборгованість на момент винесення рішення) = 155,20 грн.. 2481,00 грн. (витрати по сплаті судового збору) - 155,20 грн. = 2 325,80 грн. - залишок заборгованості з оплати витрат по сплаті судового збору.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, зазначає таке.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Аналогічну правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019р. по справі № 13/51-04 і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.07.2019р. по справі №916/144/18 та від 14.05.2020р. по справі № 907/737/18.

Як зазначалося вище, спір у даній справі стосувався стягнення заборгованості за надані послуги згідно договору на транспортне обслуговування № 06032017 від 06.03.2017р..

З огляду на наведене, колегія суддів констатує той факт, що в процесі розгляду справи предмет спору припинив існування, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, апеляційна скарга, в частині стягнення 29 844,80 грн. основного боргу підлягає задоволенню, а рішення в цій частині підлягає скасуванню та прийняттю в цій частині нового рішення, про закриття провадження.

Крім цього, апеляційним господарським судом взято до уваги, що згідно зі статтею 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу, а згідно з частиною 2 статті 241 ГПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, Позивач також просив суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 12 000,00 грн. та гонорар успіху, у розмірі 4 000,00 грн..

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 1 ч. 4 і ч. 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, в сумі 12 000,00 грн. в суді першої інстанції до матеріалів справи долучено: договір про правову допомогу від 13.04.2022р., укладений між позивачем та адвокатом Лозою В.М., акт приймання-передачі наданих послуг від 15.04.2022р., на суму 12 000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордера № 02-04 від 15.04.2022р., про сплату позивачем адвокату 12 000,00 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008р..

Відповідач у своєму відзиві просить суд відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. та гонорару успіху, у розмірі 4 000,00 грн., оскільки витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності таких витрат.

Господарський суд доречно зазначив на тому, що відповідно до п. 1.1. договору про правову допомогу за цим договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ПП «Міко-Експрес». З цією метою: 1. Здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (4 год.). 2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5 год). 3. Провести аналіз судової практики (1 год.) 4. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (12 год). 5. Здійснити арифметичні розрахунки. (0,5 год.). 6. Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення (4 год.).

За здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду, в розмірі 12 000,00 грн. (п. 2.1. договору про правову допомогу).

З квитанції до прибуткового касового ордера № 02-04 від 15.04.2022р. вбачається, що позивач сплатив адвокату 12 000,00 грн..

Отже, колегія суддів зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є пов`язаними з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на відповідача 12 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, про стягнення з Відповідача 12 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

В частині стягнення гонорару успіху, суд першої інстанції, врахувавши, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 12 000,00 грн. та справа є малозначною, дійшов висновку, що стягнення «гонорару успіху», у розмірі 4000,00грн., не є співрозмірним та необхідним.

Суд першої інстанції визнав дану справу малозначною. Безпосередньо позивач у прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 4), у зв`язку з чим ухвалою суду від 25.05.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, Господарський суд Дніпропетровської області, в частині розподілу судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги в цій частині без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - без зміни.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, в частині стягнення суми основного боргу та прийняттям в цій частині нового рішення, про закриття провадження.

10. Судові витрати.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на Позивача у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 231, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Міко-Експрес" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2022р. у справі № 904/1228/21, в частині стягнення 29 844,80 грн. основного боргу, скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, про закриття провадження.

В іншій частині рішення суду, про закриття провадження стосовно вимог про стягнення заборгованості, у розмірі 94 549,00 грн. та про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 12 000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору, у розмірі 2 481,00 грн. залишити без змін., виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

" Закрити провадження у справі за позовом в частині стягнення основного боргу у розмірі 124 393,80 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з Приватного підприємства "Міко-Експрес" на користь Приватного підприємства "Тарпан" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., про що видати наказ."

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна