ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"23" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/880/22

Суддя господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи підприємця Філіп Василини Василівни, с. Стеблівка Хустського району Закарпатської області суми 16 128,00 грн. боргу за Договором №140 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода від 24.05.2019 року та 2 484,53 грн. пені,

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022 р. до Господарського суду Закарпатської області звернувся Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород із заявою про видачу судового наказу, за змістом якої просить стягнути з боржника фізичної особи піприємця Філіп Василини Василівни суми 16 128,00 грн. боргу за Договором №140 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода від 24.05.2019 р. та 2 484,53 грн. пені.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 2 484,53 грн. пені, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже згідно норм ст.230 ГК України вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, а сама пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання відповідно до ст. 549 ЦК України та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Заявлена заявником до стягнення пеня в сумі 2 484,53 грн є штрафною санкцією в розумінні приписів ч.1 ст.230 ГК України, а отже за своєю правовою природою не входить до складу грошової заборгованості за договором (не є основним зобов`язанням), тобто вимога заявника в цій частині не відповідає ч.1 ст.148 ГПК України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами ч.ч.2, 3 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором має розглядатись у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав та періодів таких нарахувань, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави у видачі судового наказу поданої Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Філіп Василини Василівни, 2 484,53 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Частиною 2 ст.153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород у видачі судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця Філіп Василини Василівни, с. Стеблівка Хустського району Закарпатської області суми 2 484,53 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором №140 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода від 24.05.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом строку, передбаченого ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.11.2022 р.

Суддя Ремецькі О.Ф.