СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Харків Справа № 905/1911/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.

за участю представників сторін:

позивача Максименко Я.О. (адвокат, в режимі відеоконференції)

відповідача Бузівська Н. М. (адвокат, в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Запоріжжя (вх. №768 Д/2)

на рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2022 (суддя Зекунов Е.В., повний текст рішення складено 23.02.2022) у справі №905/1911/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промбудмеханізація, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Запоріжжя

про стягнення 4 786 476,57 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Промбудмеханізація звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення 4 786 476,57 гривень, з яких, 2 350 489,20 грн основний борг, 1 699 325,41 грн пеня, 472 663,25 грн інфляційні втрати, 263 998,71 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов Договору про надання послуг №670 від 09.04.2019, у зв`язку з чим утворилась заборгованість та, як вважав позивач, підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2022 у справі №905/1911/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Промбудмеханізація до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення 4 786 476,57 грн задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промбудмеханізація (01103, місто Київ, Залізничне шосе, будинок 47, ) основний борг - 2 350 489,20 грн, пеню 169 932,54 грн, інфляційні втрати - 472 663,25 грн, 3% річних - 263 998,71 грн та судовий збір у розмірі 71 797,15 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення виконання відповідачем умов договору №670 від 09.04.2019 є підставою для стягнення основного боргу та нарахованих на суму заборгованості фінансових санкцій за порушення відповідачем строків розрахунків за договором. Акт перевірки ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча від 23.09.2021 №711/32-00-07- 01-01-27/00191129 податковим органом та податкові повідомлення-рішення від 05.11.2021 Східного міжрегіонального управління ДПС, не були прийняті судом як належні та допустимі докази на обґрунтування правових підстав для невиконання відповідачем своїх обов`язків у строки, встановлені пунктом 3.1 договору та додатковими угодами до нього. Також суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені на 90% за клопотанням відповідача, частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча) із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив:

1. Рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2022 у справі № 905/1911/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження по справі №905/1911/21 у зв`язку з відсутністю предмету спору;

2. Якщо суд прийде до висновку, що заявлена пеня та 3 % річних підлягає стягненню, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, виходячи з загальних принципів справедливості, добросовісності та розумності, встановлених в ст. 3 Цивільного Кодексу України, в порядку ст. 233 Господарського Кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального Кодексу України, максимально зменшити суму пені та трьох процентів річних до 5 % від суми, що підлягає стягненню з відповідача.

3. У випадку якщо суд прийде до висновку про задоволення позовних вимог задовольнити клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення до 01.06.2023.

4. Судові витрати покласти на позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча зазначав наступне:

- 09.04.2019 між ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Замовник) та ТОВ Промбудмеханізація (Виконавець) укладено договір №670, за умовами якого, Виконавець зобов`язався за завданням та заявками Замовника надавати послуги з навантаження та переміщення шлаку. Замовник зобов`язався прийняти та сплатити такі послуги.

- за результатом позапланової перевірки податковим органом ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, складено Акт від 23.09.2021 №711/32-00-07- 01-01-27/00191129, яким встановлено завищення позивачем суми податкового кредиту на 130 410 247 грн. Вказане порушення відбулось при відображені в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення. До переліку включено ТОВ Промбудмеханізація із сумою податкового кредиту 1 982 856,40 грн за договором №670 від 09.04.2019, який є предметом спору у справі №905/1911/21.

- за умовами п. 11.12. договору у разі, якщо на підставі документів, оформлених за наслідками перевірки, проведеної уповноваженими державними органами будуть виявлені порушення Виконавцем або контрагентами Виконавця, встановлених чинним законодавством вимог, що підлягають виконанню платниками податків, у зв`язку з якими для Замовника настануть негативні фінансові наслідки, виражені у втраті права на включення до податкового кредиту певних сум податку на додану вартість, умови виконання грошових зобов`язань Замовника перед Виконавцем за договором вважатимуться зміненими з дати оформлення документів за результатами перевірки. Відповідачем 19.11.2021 оскаржено податкові повідомлення-рішення податкового органу від 05.11.2021 р №000/388/32-00-07-01-01-27 та №000/389/32-00-07-01- 01-27, натомість на час розгляду справи у суді результати оскарження не отримано;

-за інформацією податкового органу позивач перебував у списках ризикових платників податків та не здійснив жодних дій, направлених на виключення ТОВ Промбудмеханізація із вказаного списку, а тому оплата за надані послуги за договором №670 від 09.04.2019 здійснювалась відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі;

- на момент розгляду справи у суді був відсутній предмет спору, оскільки відповідачем здійснювалася процедура оскарження рішення податкового органу. Відповідно, на момент розгляду справи по суті відповідачем ще не були порушені права позивача, обов`язок відповідача по сплаті коштів, враховуючи п.11.12 договору, ще не наступив. Отже, на час розгляду справи та прийняття судового рішення права позивача порушені не були, а тому суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі №905/1911/21 на підставі ст. 231 ГПК України;

- неправомірним є висновок суду першої інстанції про те, що передбачена п. 11.12. договору відповідальність Виконавця не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань з надання послуг, оскільки виникає у разі невиконання ним вимог податкового законодавства, а наявність акту перевірки податкового органу від 23.09.2021 ніяким чином не обґрунтовує причини порушення відповідачем договірних строків оплати за надані послуги. В той же час, саме наявність вказаного акту перевірки та повідомлень-рішень свідчить про наявність підстав для автоматичного застосування п. 11.12 договору та зміну строків розрахунків з Виконавцем;

- висновок суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи повідомлень з боку відповідача про наміри застосовувати до ТОВ «Промбудмеханізація» наслідків пункту 11.12. договору і про те, що про їх застосування позивач дізнався лише з відзиву відповідача на позовну заяву, є безпідставним, оскільки умовами договору не передбачено обов`язок відповідача повідомляти позивача про застосування п. 11.12 договору. Вказаний пункт передбачає автоматичне застосування виключно за результатами перевірки, а не за бажанням відповідача. Тому, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та самостійно здійснив трактування умов спірного договору;

- надавши оцінку вимогам податкового законодавства, суд першої інстанції не надав оцінку спірним правовідносинам з урахуванням п.11.2. договору, умовами якого встановлено виконання грошових зобов`язань відповідача з моменту закінчення оскарження документів за результатами перевірки. Отже, до моменту закінчення оскарження Замовник не несе відповідальності у вигляді неустойки, штрафів, пені, а також інших санкцій/компенсацій, пов`язаних з порушенням термінів виконання грошових зобов`язань у сумі, що відповідає величині негативних наслідків, що настали для Замовника.

У наданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, позивач з доводами апелянта не погоджується, оскільки вважає, що підписавши договір та погодившись з його умовами, а також підписавши акти виконаних робіт, відповідач має здійснити розрахунки за отримані послуги. Факт отримання послуг відповідачем не заперечується. Про наявність у позивача статусу «ризиковості» відповідач дізнався з Акту перевірки податкового органу від 23.09.2021 та податкового повідомлення-рішення від 05.11.2021, що ніяким чином не пояснює порушення відповідачем строку здійснення розрахунків за надані послуги у 2019 році, тобто протягом дії договору. Акт приймання наданих послуг є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність (в редакції , чинній на час спірних правовідносин)» та підтверджує реальне здійснення господарської операції. Отже, твердження апелянта , що він може втратити податковий кредит назавжди, є безпідставними. Апелянт відвертає увагу суду від господарських зобов`язань до податкових, в той час як спір у даній справі стосується стягнення з відповідача заборгованості за невиконання умов договору. Спірний пункт 11.12. договору може бути застосований лише за наявності встановлених порушень з боку Виконавця в розумінні ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, згідно якої збитки має відшкодувати лише боржник, який порушив зобов`язання. В той же час, всі податкові накладні, складені та подані позивачем до податкового органу в ході виконання договору, були прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Виходячи з умов п. 11.12. договору, Замовник або визнає, що ним порушується строк оплати послуг, або попереджає Виконавця про причини порушення строку, як того потребують умови п. 11.12 договору, яка знімає відповідальність з Замовника за прострочення. Саме при таких умовах і допускається застосування п. 11.12. договору, коли Виконавець обізнаний про причини застосування до нього відповідної санкції та можливість надати свої аргументи у разі незгоди з застосуванням відповідних обмежень. У зв`язку з цим, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 задоволено клопотання ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча та поновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2022 у справі №905/1911/21 та призначено справу до розгляду на 20.10.2022. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 10 днів з дня вручення ухвали. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Вирішено інші процедурні питання.

Судове засідання 20.10.2022 не відбулось у зв`язку із знаходженням судді-доповідача Лакізи В.В. у відпустці.

Ухвалою суду від 21.10.2022 повідомлено сторони, що судове засідання відбудеться 27.10.2022.

27.10.20.22 судове засідання було відкладено на 02.11.2022 у зв`язку з неможливістю приєднання представника ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча до відеоконференцзв`язку через відключення електроенергії у Київській області за місцезнаходженням представника.

В судовому засіданні 02.11.2022, що відбувалось в режимі відеоконференції, представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення уповноважених представників позивача та відповідача, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

09.04.2019 між ТОВ Промбудмеханізація (надалі Виконавець) та ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (надалі Замовник) укладено Договір № 670.

За умовами п. 1.1. договору Виконавець зобов`язався за завданням Замовника надавати послуги з навантаження та переміщення шлаку за маршрутами: 1) Шламова карта №3 ЦХП Балка Грековата, 2) АМКОМ-1 ЦПШ Балка Грековата згідно зведеної заявки Замовника, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити на умовах договору (якщо інше не передбачено положеннями цього договору) надані послуги.

Відповідно до п. 3.1. Договору Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додатком №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 90 календарних днів з моменту підписання акта наданих послуг.

У п. 2.1. Договору сторони погодили, що ціна послуг, які надаються за договором, визначається відповідно до протоколу погодження договірних цін, що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1).

Згідно з п. 2.2. Договору загальна орієнтовна вартість послуг, включаючи витрати на паливо та обсягу за договором, орієнтовно складає:

2.2.1. Шламова карта №3 ЦХП Балка Грековата:

- середньомісячний обсяг шлаку, що переміщується, 22 000,00 тонн;

- вартість послуг, включаючи витрати на паливо, становить 13 200 844,80 (тринадцять мільйонів двісті тисяч вісімсот сорок чотири грн., 80 коп.) без ПДВ, ПДВ 2 640 168,96 (два мільйони шістсот сорок тисяч сто шістдесят вісім грн.). , 96 коп.), сума з ПДВ 15 841 013,76 (п`ятнадцять мільйонів вісімсот сорок одна тисяча тринадцять грн., 76 коп.).

2.2.2. АМКОМ-1 - балка Грековата:

- середньомісячний обсяг шлаку, що переміщується, 180 000 тонн;

- вартість послуг, включаючи витрати на паливо, становить 108 006 912,00 (сто вісім мільйонів шість тисяч сто шістдесят вісім грн., 00 коп.) без ПДВ, ПДВ 21 601 382,40 (двадцять один мільйон шістсот одна тисяча триста вісімдесят) грн., 40 коп.), сума з ПДВ 129 608 294,40 (сто двадцять дев`ять мільйонів шістсот вісім тисяч двісті дев`яносто чотири грн., 40 коп.).

Орієнтовна вартість цього договору може бути скоригована Сторонами залежно від обсягу послуг, що фактично надається.

У разі збільшення обсягів фінансування укладається додаткова угода без проведення тендерних процедур, але в обсязі, що не перевищує загальні річні обсяги за протоколом.

Згідно ж із п. 8.2. Договору Замовник зобов`язується сплатити надані Виконавцем послуги у порядку, встановленому цим договором.

Договір набирає сили з моменту підписання та діє до 31.03.2020 року включно з правом продовження його строку його дії по узгодженню сторін. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим Договором (п.15.1).

Договір підписаний уповноваженими особами та засвідчений печатками сторін.

Додатковими угодами до Договору №670 сторони змінювали терміни погашення простроченої заборгованості. Зокрема, 01.10.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Додаткова угода № 3 до договору № 670 від 09.04.2019, відповідно до п. 2 якої, прострочена заборгованість (грошові зобов`язання Замовника, термін виконання яких настав на дату набрання чинності цією Додатковою угодою) підлягає сплаті протягом 120 календарних днів від дати підписання додаткової угоди № 3. Також, 29.11.2019 між Виконавцем та Замовником була підписана Додаткова угода №4 до договору № 670 від 09.04.2019, відповідно до п. 2 якої Додаткова угода №3 від 01.10.2019 до договору вважається такою, що втратила чинність з 29.11.2019.

Таким чином, підписавши договір (з урахуванням додаткових угод), сторони погодились із його істотними умовами, зокрема, погодили строки, порядок та розмір оплати послуг, які надаються Виконавцем та отримуються Замовником.

Також, у п. 11.1. сторони дійшли згоди, що за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Сплата неустойки не звільняє Сторони від виконання прийнятих він зобов`язань у натурі.

Зокрема, за умовами п. 11.2. Договору, у разі порушення терміну оплати наданих послуг, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше за подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Звертаючись до господарського суду позивач зазначав, що умови договору ним виконано належним чином, що підтверджував підписаними сторонами Актами наданих послуг. Натомість, порушуючи умови договору, відповідач своєчасних розрахунків за надані позивачем послуги своєчасно та в повному обсязі не здійснив. Вказані обставини стали підставою звернення ТОВ «Промбудмеханізація» до господарського суду з вимогами про стягнення з ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча суми основного боргу у розмірі 2 350 489,20 грн за виконані та прийняті роботи та нарахованих фінансових санкцій, а саме, 1 699 325,41 грн пені по простроченій заборгованості, 472 663,25 грн інфляційних збитків, 3 % річних у розмірі 263 998,71 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Спір у даній справі виник з приводу виконання сторонами умов договору №670 від 09.04.2019, предметом якого є надання позивачем послуг з навантаження та переміщення шлаку згідно зведеної заявки відповідача. Отже, укладений між сторонами Договір №670 від 09.04.2019 за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні правила надання послуг визначені статтею 901 ЦК України, якою передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1. ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з наведених приписів законодавства, загальних правил обов`язковості виконання договірних зобов`язань, характеру спірних правовідносин, сторони прийняли на себе обов`язок належним чином виконати умови договору №670 від 09.04.2019.

Загальне правило ст.903 ЦК України передбачає оплатність послуги за договором про надання послуги, якщо договором передбачено надання послуг за плату, отже, правила та вимоги щодо оплатності послуг застосовуються у разі їх надання. Тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг. За відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг.

Правова позиція з цього питання викладена в постановах Верховного Суду від 21.06.2022 у справі №915/103/21, від 03.06.2022 у справі №915/104/21, від 07.06.2022 у справі №911/27/21.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Як визначено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п. 3.1. договору сторони встановили порядок розрахунків за надані Виконавцем та отримані Замовником послуги та строки здійснення таких розрахунків. Зокрема, розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додатком №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 90 календарних днів з моменту підписання акта наданих послуг.

За умовами п. 11.2. Договору, у разі порушення терміну оплати наданих послуг, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше за подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №670 від 09.04.2019 позивач, за завданням Замовника (відповідача), в період з 09.04.2019 по 18.12.2019 виконував роботи (надавав послуги) з навантаження та переміщення шлаку.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором, позивачем до матеріалів справи надано Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які свідчать, що на виконання умов договору, за завданням Замовника Виконавцем виконано роботи (надано послуги), обумовлені договором. З наданих Актів вбачається, що вони підписані уповноваженими представниками Виконавця та Замовника без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Дослідженням Актів здачі-приймання робіт (надання послуг), з урахуванням вимог п. 3.1. договору щодо строку розрахунків за кожним Актом, а також умов п. 11.2. договору, яким встановлено підстави та розмір нарахування пені за порушення терміну оплати наданих послуг, судом першої інстанції правомірно встановлено наступне.

Щодо Акту наданих послуг № 20 від 13.05.2019.

13.05.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 20 на загальну суму 1 752 746,40 грн. (один мільйон сімсот п`ятдесят дві тисячі сімсот сорок шість гривень 40 копійок).

Строк сплати за Актом № 20 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 11.08.2019 року.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 20 відбулась 11.09.2019, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 11.08.2019 - закінчується 10.09.2019, та загалом складає 31 календарний день.

Згідно доводів Позивача, оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 20, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 50 373,45 грн (п`ятдесят тисяч триста сімдесят три гривні 45 копійок).

Щодо Акту наданих послуг № 21 від 13.05.2019.

13.05.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 21 на загальну суму 1 411 087,20 грн (один мільйон чотириста одинадцять тисяч вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Строк сплати за Актом № 21 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 11.08.2019 року.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 21 відбулась 11.09.2019, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 11.08.2019 - закінчується 10.09.2019, та загалом складає 31 календарний день.

Згідно доводів Позивача, оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 21, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 40 554,26 грн (сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 26 копійок).

Щодо Акту наданих послуг № 20 від 22.05.2019.

22.05.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 20 на загальну суму 4 092 627,60 грн (чотири мільйони дев`яносто дві тисячі шістсот двадцять сім гривень 60 копійок).

Строк сплати складає 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 20.08.2019 року.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 20 відбулась 18.09.2019, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 20.08.2019 - закінчується 17.09.2019, та загалом складає 29 календарних днів.

Позивач стверджує, що Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом №20 до Договору, тому керуючись п.11.2 Договору, він просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 109 211,49 грн (сто дев`ять тисяч двісті одинадцять гривень 49 копійок).

Щодо Акту наданих послуг № 21/1 від 03.06.2019.

03.06.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 21/1 на загальну суму 4 086 966,00 грн (чотири мільйони вісімдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 00 копійок).

Строк сплати складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 01.09.2019, проте надані послуги фактично було оплачено Замовником лише 04.10.2019, тобто оплата за даним Актом була прострочена.

Однак, як було зазначено вище, 01.10.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Додаткову угода № 3 до договору № 670 від 09.04.2019, відповідно до п. 2 якої, прострочена заборгованість (грошові зобов`язання Замовника, термін виконання яких настав на дату набрання чинності цією Додатковою угодою) підлягає сплаті протягом 120 календарних днів від дати підписання додаткової угоди № 3.

Таким чином, у зв`язку із додатковим врегульованим Сторонами строку оплати за Актом № 21/1, період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 02.09.2019 - закінчується 30.09.2019 (період до укладення Додаткової угоди № 3), та загалом складає 29 календарних днів.

За доводами Позивача, Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 21/1, тому він керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 107 604,78 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 25 від 12.06.2019.

12.06.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 25 на загальну суму 3 964 107,60 грн (три мільйони дев`ятсот шістдесят чотири тисячі сто сім гривень 60 копійок). Договірний строк оплати складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 10.09.2019

Оплата за даним Актом відбувалась наступним чином:

- 10.10.2019 Замовником було частково оплачені надані послуги у розмірі 2 754 707,60 грн. (два мільйони сімсот п`ятдесят чотири тисячі сімсот сім гривень 60 копійок);

- 31.01.2020 Замовником було сплачено ще 800 000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 копійок);

- 13.03.2020 Замовником сплачено залишок заборгованості у розмірі 409 400,00 грн. (чотириста дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

01.10.2019 Сторони додатково врегулювали строки оплати за цим Актом, уклавши Додаткову угоду № 3, відповідно до п. 2 якої, вони подовжили строк оплати простроченої заборгованості на 120 календарних днів з дня підписання цієї Додаткової угоди.

Враховуючи те, що на момент укладення Додаткової угоди № 3, Замовником вже було прострочено оплату за Актом № 25, то на період до її укладення, а саме з 11.09.2019 по 30.09.2019 може бути нарахована пеня. Прострочення оплати в даному періоді часу складає 20 календарних днів. У цьому разі, керуючись п.11.2 Договору, розмір пені за даний період часу складає 71 679,75 грн (сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят дев`ять гривень 75 копійок).

За умовами додаткової угоди, наступна оплата за Актом № 25 мала бути 28.01.2020, однак 29.11.2019 між Виконавцем та Замовником була підписана Додаткова угода №4 до договору № 670 від 09.04.2019 (далі - Додаткова угода №4), відповідно до п. 2 якої Додаткова угода № 3 від 01.10.2019 до договору вважається такою, що втратила чинність з 29.11.2019.

Отже, з 29.11.2019 розпочала діяти редакція договору, що діяла до підписання Додаткової угоди № 4, тому з 29.11.2019 Виконавець має право нараховувати пеню, за невиконання Замовником грошових зобов`язань за Актом № 25 до Договору.

Замовником було частково оплачені надані послуги лише 10.10.2019 у розмірі 2 754 707,60 грн, таким чином станом на 29.11.2019 розмір простроченої заборгованості за Актом № 25 до Договору складав: 3 964 107,60 - 2 754 707,60 = 1 209 400,00 грн.

31.01.2020 Замовником було сплачено ще 800 000,00 грн.

Тобто, в період з 29.11.2019 по 30.01.2020 Замовник мав заборгованість за Актом № 25 у розмірі 1 209 400,00 грн. (один мільйон двісті дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок), на яку може бути нарахована пеня. Прострочення оплати в даному періоді часу складає 63 календарних дня.

За порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 25 у цей період, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 58 216,87 грн.

13.03.2020 Замовником було повністю погашена заборгованість за Актом № 25 у розмірі 409 400,00 грн.

Тобто, в період з 31.01.2020 по 12.03.2020 Замовник мав заборгованість за Актом № 25 у розмірі 409 400,00 грн., на яку може нарахована пеня. Прострочення оплати в даному періоді часу складає 42 календарних дня.

Згідно розрахунку наявного в матеріалах справи, за порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 25, Позивач керуючись п. 11.2. Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 10 363,99 грн.

Загальна сума пені нарахованої за Актом № 25 складає 140 260,61 грн. (71 679,75 грн + 58 216,87 грн + 10 363,99 грн.).

Щодо Акту наданих послуг № 26 від 24.06.2019.

24.06.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 26 на загальну суму 3 846 064,80 грн. Строк сплати складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 22.09.2019, проте надані послуги фактично були оплачені Замовником лише 29.10.2019, тобто оплата за даним Актом була прострочена.

Враховуючи положення п. 2 Додаткової угоди № 3 від 01.10.2019, період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 23.09.2019 - закінчується 30.09.2019, та загалом складає 8 календарних днів.

Згідно розрахунків Позивача, за порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 26, Відповідач має сплатити пеню у розмірі 27 818,11 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 28 від 11.07.2019.

11.07.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 28 на загальну суму 3 657 373, 20 грн. Договірний строк оплати складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 09.10.2019.

Однак, 01.10.2019 Сторони додатково врегулювали строки оплати за Актом, уклавши Додаткову угоду № 3, п. 1 якої було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору: Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього Акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додаток №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 120 календарних днів від дати підписання Акту наданих послуг.

Таким чином, датою оплати за Актом № 28 мало бути 08.11.2019, проте надані послуги були оплачені Замовником лише 27.11.2019, тобто оплата за даним Актом була прострочена.

У зв`язку із тим, що оплата за Актом № 28 не була прострочена на момент укладення Додаткової угоди № 3, вона не підпадає під регулювання п. 2 цієї Додаткової угоди, а період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 09.11.2019 - закінчується 26.11.2019, та загалом складає 18 календарних днів.

Згідно розрахунку Позивача, за порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 28, Відповідач має сплатити пеню у розмірі 55 912,72 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 29 від 19.07.2019.

19.07.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 29 на загальну суму 2 100 238,80 грн.

Договірний строк оплати складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 17.10.2019. Однак, 01.10.2019 Сторони додатково встановили строки оплати за Актом, уклавши Додаткову угоду № 3, пунктом 1 якої було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору: 3.1. Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього Акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додаток №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 120 календарних днів від дати підписання Акту наданих послуг.

Новою датою оплати за Актом № 29 стало 18.11.2019, проте надані послуги були оплачені Замовником лише 27.11.2019, тобто оплата за даним Актом була прострочена.

У зв`язку із тим, що оплата за Актом № 29 не була прострочена на момент укладення Додаткової угоди № 3, вона не підпадає під регулювання п. 2 цієї Додаткової угоди, а період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 18.11.2019 - закінчується 26.11.2019, та загалом складає 9 календарних днів.

Оскільки Відповідачем було допущено порушення строків оплати наданих послуг за Актом № 29, позивач керуючись п. 11.2. Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 16 053,88 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 32 від 12.08.2019.

12.08.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 32 на загальну суму 3 140 214,00 грн (три мільйони сто сорок тисяч двісті чотирнадцять гривень 00 копійок).

Договірний строк оплати за Актом складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 10.11.2019. Однак, 01.10.2019 Сторони додатково встановили строки оплати, уклавши Додаткову угоду № 3, пунктом 1 якої було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього Акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додаток №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 120 календарних днів від дати підписання Акту наданих послуг.

Новою датою оплати за Актом № 32 стало 11.12.2019, проте надані послуги були оплачені Замовником лише 24.12.2019, тобто оплата за даним Актом була прострочена.

У зв`язку із тим, що оплата за Актом № 32 не була прострочена на момент укладення Додаткової угоди № 3, вона не підпадає під регулювання п. 2 цієї Додаткової угоди, а період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 11.12.2019 - закінчується 23.12.2019, та загалом складає 13 календарних днів.

Згідно розрахунку Позивача за порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 32, Відповідач має сплатити пеню у розмірі 30 885,94 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 34 від 21.08.2019.

21.08.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 34 на загальну суму 448 534,80 грн. Договірний строк оплати за Актом складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 19.11.2019.

Однак, 01.10.2019 Сторони додатково встановили строки оплати, уклавши Додаткову угоду № 3, пунктом 1 якої було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору - Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього Акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додаток №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 120 календарних днів від дати підписання Акту наданих послуг.

Новою датою оплати за Актом № 34 стало 19.12.2019, проте надані послуги були оплачені Замовником лише 24.12.2019, тобто оплата за даним Актом була прострочена.

У зв`язку із тим, що оплата за Актом № 34 не була прострочена на момент укладення Додаткової угоди № 3, вона не підпадає під регулювання п. 2 цієї Додаткової угоди, а період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 19.12.2019 - закінчується 23.12.2019, та загалом складає 5 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 34, позивач керуючись п. 11.2. Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 1 658,96 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 39 від 11.09.2019.

11.09.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 39 на загальну суму 1 223 052,00 грн. Договірний строк оплати за Актом складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 10.12.2019.

01.10.2019 Сторони змінили строки оплати, уклавши Додаткову угоду № 3, пунктом 1 якої було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору - Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього Акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додаток №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 120 календарних днів від дати підписання Акту наданих послуг.

29.11.2019 Сторони уклали Додаткову угода № 4 до договору № 670 від 09.04.2019 (далі - Додаткова угода №4), відповідно до пункту 2 якої Додаткова угода № 3 втратила силу, а відтак, з 29.11.2019 розпочала діяти редакція Договору, що діяла до підписання Додаткової угоди № 3.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 39 відбулась 28.01.2020, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 10.12.2019 - закінчується 27.01.2020, та загалом складає 49 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 39 до Договору, Позивач просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 44 733,55 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 37 від 23.09.2019.

23.09.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 37 на загальну суму 1 179 649,20 грн. Договірний строк оплати за Актом складав 90 (дев`яносто) календарних днів, а останнім днем оплати було 23.12.2019.

01.10.2019 Сторони змінили строки оплати, уклавши Додаткову угоду № 3, пунктом 1 якої було викладено в новій редакції п. 3.1. Договору - Замовник сплачує виконавцю вартість послуг у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього Акту наданих послуг, який Виконавець надає кожну декаду звітного місяця (Додаток №3) шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі протягом 120 календарних днів від дати підписання Акту наданих послуг.

29.11.2019 Сторони уклали Додатку угоду № 4 до договору № 670 від 09.04.2019, відповідно до пункту 2 якої Додаткова угода № 3 втратила силу, а відтак, з 29.11.2019 розпочала діяти редакція Договору, що діяла до підписання Додаткової угоди № 3.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 37 відбулась 28.01.2020, тобто була прострочена, період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 23.12.2019 - закінчується 27.01.2020, та загалом складає 36 календарних днів.

За порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 37, керуючись п. 11.2. Договору, Позивач просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 31 411,56 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 41 від 02.10.2019.

02.10.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 41 на загальну суму 1 199 689,20 грн. Договірний строк оплати за Актом № 41, з урахуванням Додаткової угоди № 3 складав 120 (сто двадцять) календарних днів, а останнім днем оплати було 01.02.2020.

29.11.2019 Сторони уклали Додаткову угоду № 4, за умовами якої строк оплати за Актом зменшився до 90 (дев`яноста) календарних днів у зв`язку із приведенням умов Договору до попередньої редакції. Відтак, останнім днем оплати за Актом № 46 стала дата - 02.01.2020

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 41 відбулась 25.02.2020, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 02.01.2020 - закінчується 24.02.2020, та загалом складає 54 календарних днів.

За порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 41, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 43 813,31 грн (сорок три тисячі вісімсот тринадцять гривень 31 копійка).

Щодо Акту наданих послуг № 45 від 11.10.2019.

11.10.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 45 на загальну суму 1 270 107,60 грн (один мільйон двісті сімдесят тисяч сто сім гривень 60 копійок).

Договірний строк оплати за Актом № 45, за Додатковою угодою № 3 складав 120 (сто двадцять) календарних днів, а останнім днем оплати було 08.02.2020.

29.11.2019 Сторони уклали Додаткову угоду № 4, внаслідок чого строк оплати за Актом зменшився до 90 (дев`яноста) календарних днів у зв`язку із приведенням умов Договору до попередньої редакції. Відтак, останнім днем оплати за Актом № 45 стала дата - 09.01.2020

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 45 відбулась 03.07.2020, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 09.01.2020 - закінчується 02.07.2020, та загалом складає 176 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 45, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 118 102,61 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 46 від 22.10.2019.

22.10.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 46 на загальну суму 1 280 642,40 грн. Договірний строк оплати за Актом № 46 з урахуванням Додаткової угоди № 3 складав 120 (сто двадцять) календарних днів, а останнім днем оплати було 19.02.2019.

29.11.2019 Сторони уклали Додаткову угоди № 4, за змістом якої строк оплати за Актом зменшився до 90 (дев`яноста) календарних днів у зв`язку із приведенням умов Договору до попередньої редакції. Відтак, останнім днем оплати за Актом № 46 стала дата - 20.01.2019.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 46 відбулась 29.04.2020, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 20.01.2020 - закінчується 28.04.2020, та загалом складає 100 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 46, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 75 119,33 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 48 від 01.11.2019.

01.11.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 48 на загальну суму 1 361 194,80 грн. Строк сплати за Актом № 48 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 30.01.2019.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 48 відбулась 13.11.2020, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 30.01.2020 - закінчується 12.11.2020, та загалом складає 288 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 48, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 164 946,98 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 50 від 11.11.2019.

11.11.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 50 на загальну суму 1 125 404,40 грн. Строк сплати за Актом № 50 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 10.02.2019.

Оплата наданих Виконавцем послуг за Актом № 50 відбулась 13.11.2020, тобто була прострочена. Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 10.02.2020 - закінчується 12.11.2020, та загалом складає 277 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 50, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 128 758,60 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 53 від 21.11.2019.

21.11.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 53 на загальну суму 758 816,40 грн. Строк сплати за Актом № 53 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 19.02.2019.

За Актом № 53 не здійснено жодного платежу.

Прострочена основна заборгованість Замовника перед Виконавцем згідно даного Акту складає 758 816,40 грн (сімсот п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістнадцять гривень 40 копійок).

Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 19.02.2020 - закінчується 15.09.2021, та загалом складає 575 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 53, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 170 848,03 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 54 від 02.12.2019.

02.12.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 54 на загальну суму 672 309,60 грн. Строк сплати за Актом № 53 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 02.03.2020.

За Актом № 54 не здійснено жодного платежу.

Прострочена основна заборгованість Замовника перед Виконавцем згідно даного Акту № 54 складає 672 309,60 грн.

Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 02.03.2020 - закінчується 15.09.2021, та загалом складає 563 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 54, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 146 508,23 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 55 від 11.12.2019.

11.12.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 55 на загальну суму 628 485,60 грн. Строк сплати за Актом № 55 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 10.03.2020.

За Актом № 55 не здійснено жодного платежу.

Прострочена основна заборгованість Замовника перед Виконавцем згідно даного Акту складає 628 485,60 грн.

Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 10.03.2020 - закінчується 15.09.2021, та загалом складає 555 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 55, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 133 927,70 грн.

Щодо Акту наданих послуг № 57 від 18.12.2019.

18.12.2019 між Виконавцем та Замовником було підписано Акт наданих послуг № 57 на загальну суму 290 877,60 грн. Строк сплати за Актом № 57 складав 90 (дев`яносто) календарних днів. Останнім днем оплати було 17.03.2020.

За Актом № 57 не здійснено жодного платежу.

Прострочена основна заборгованість Замовника перед Виконавцем згідно даного Акту складає 290 877,60 грн.

Період за який може бути нарахована пеня фактично розпочинається 17.03.2020 - закінчується 15.09.2021, та загалом складає 548 календарних днів.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати наданих послуг за Актом № 57, Позивач, керуючись п.11.2 Договору, просив стягнути з Відповідача пеню у розмірі 60 821,31 грн.

Як вбачається з наданих Актів, з боку Замовника вони підписані без жодних зауважень та заперечень, що підтверджується відповідною приміткою на актах, згідно з якою Замовник не має претензій до якості наданих Виконавцем послуг.

Таким чином, підписавши вказані акти, відповідач тим самим підтвердив належне надання Виконавцем послуг за укладеним договором та їх прийняття Замовником без зауважень та заперечень щодо строку їх виконання.

Отже, з урахуванням наданих позивачем Актів приймання-передачі, що підтверджують надання Виконавцем послуг за договором наведених приписів законодавства та умов п. 3.1. договору, за наявності доказів надання таких послуг Виконавець вправі розраховувати на здійснення оплати виконаних робіт. Викладене узгоджується з положеннями ч.ч.1, 3 ст. 13, ч.ч. 1,3 ст. 74 ГПК України, які зобов`язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідачем не надано доказів здійснення розрахунків в повному обсязі за укладеним між сторонами договором, а також не надано доказів здійснення таких розрахунків у строки, обумовлені у 3.1.договору (з урахуванням додаткових угод №3 та №4 до договору) , що також підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Враховуючи викладене, відповідач є таким, що прострочив виконання договірних зобов`язань.

Згідно Актів наданих послуг, загальна сума основної заборгованості відповідача за виконані позивачем роботи складає 2 350 489,20 грн.

Оскільки Замовник допустив порушення договірних зобов`язань з оплати виконаних робіт за договором, позивач окрім суми основного боргу нарахував до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 699 325,41 грн, що встановлено сторонами у п. 11.2. договору.

Судом першої інстанції здійснено перевірку розрахунку позивача щодо суми основного боргу та періоду нарахування розміру пені, враховуючи періоди прострочення з урахування умов як п. 11.2 договору, так і додаткових угод №3, №4 до нього. Вказаний розрахунок також перевірено судом апеляційної інстанції та за результатом перевірки встановлено, що розрахунок основного боргу та пені, є арифметично вірним та відповідає розміру заявлених позивачем вимог.

Відповідач проти факту отримання послуг, наданих позивачем не заперечував. В той же час, відповідач вважає, що строк виконання розрахунків за спірним договором не настав, оскільки у спірних правовідносинах має місце порушення позивачем вимог податкового законодавства, що розумінні п. 11.12. договору є відкладальною умовою для здійснення остаточних розрахунків за отримані послуги та застосування до відповідача фінансових санкцій.

Зокрема, наданими до матеріалів справи документам, відповідач підтверджував, що у червні 2021 року Державною податковою службою України Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за червень 2021 року (вх. № від 20.07.2021) з урахуванням уточнюючих розрахунків. За результатам документальної виїзної перевірки складено Акт від 23.09.2021 №711/32-00-07- 01-01-27/00191129, за яким податковим органам виявлено порушення пп. а п. 198.1, абз.1-3,абз.1,2 п. 198.3 ст.198 Податкового Кодексу.

За змістом висновків Акту перевірки (а.с. 6-195 т.4), ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча завищено суму податкового кредиту на 130 410 247 грн при відображені в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня кількість персоналу для надання послуг/виконання робіт; відсутність (або незначна наявність) основних засобів; відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/послуг, постачання ТМЦ; неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації товарів, робіт/послуг; неможливість реального здійснення платником, податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо), а саме до цього переліку включено ТОВ Промбудмеханізація з сумою податкового кредиту 1 982 856,40 грн. за договором №670 від 09.04.2019 (Акт перевірки сторінка 23,24).

Порушення ТОВ Промбудмеханізація відображені у п. 3.2.7. Акту перевірки.

09 листопада 2021 року на адресу ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча надійшли податкові повідомлення - рішення від 05.11.2021 № 000/388/32-00-07-01-01-27 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку та №000/389/32-00-07-01- 01-27 на суму штрафних санкцій у розмірі 10200,00 грн.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення прийнято Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі Акту від 23.09.2021 №711/32-00-07-01-01-27/00191129.

З висновками, викладеними в Акті перевірки, ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча не погодилося та, керуючись приписами п.86.7 ст 86 Податкового Кодексу України, надіслало заперечення на адресу Державної податкової служби України Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

19.11.2021 ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча подало скаргу про відміну податкових повідомлень-рішень від 05.11.2021 р №000/388/32-00-07-01-01-27 та №000/389/32-00-07-01- 01-27 до Органу Державної податкової служби. На даний час очікується розгляд скарги.

Інформація щодо прийнятого ДПС рішення на час вирішення спору у Відповідача відсутня.

Відповідач стверджував, що договір №670 від 09.04.2019 підписано уповноваженими особами, його істотні умови узгоджені сторонами, договір або окремі пункти договору не визнавалася недійсними, отже, умови договору, у тому числі і п.11.12, мають бути виконано сторонами у повному обсязі відповідно до вимог законодавства. За підстав оскарження рішення податкового органу, а також враховуючи умови п.11.12 договору, відповідач вважав, що строки виконання грошових зобов`язань у сумі, яка відповідає величині негативних фінансових наслідків, що настали для Замовника та відповідальність у вигляді неустойки, штрафів, пені, пов`язаних з порушенням термінів виконання грошових зобов`язань, на час звернення позивача до суду не настали. У зв`язку з цим, на думку відповідача, у справі відсутній предмет спору, а тому провадження у даній справі має бути закрито на підставі з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідач також стверджував, що право на недотримання встановлених у договорі строків оплати обумовлено тим, що за інформацією податкового органу, позивач перебував у Списку ризикових платників податків, про що позивачу було достеменно відомо, але зі свого боку позивач жодним чином не здійснив дій направлених на виключення ТОВ Промбудмеханізація з Списку ризикових платників податків, які формують спеціальні комісії при податкових органах. В той же час, потрапляння підприємства до такого списку означає, що всі податкові накладні, які воно виписує своїм замовникам, буде заблоковано. По кожній треба буде подати на розгляд комісії пакет документів, які доводять, що насправді послугу надали. Комісія може як прийняти рішення щодо реєстрації накладної, так і відмовити. В останньому випадку, якщо її рішення не скасує вища комісія або суд, податковий кредит за ПДВ Замовник втратить назавжди.

З приводу наведених доводів відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 цього Кодексу).

За змістом п. 11.12. договору порушення Виконавцем вимог законодавства як платника податків та настання у зв`язку з цим для Замовника негативних фінансових наслідків, строк виконання Замовником грошових зобов`язань за договором підлягає виконанню протягом 20 календарних днів з моменту закінчення оскарження документів за результатами перевірки.

Встановлюючи відповідальність Виконавця у виді відтермінування виконання грошових зобов`язань за надані послуги у сумі, що відповідає величині негативних фінансових наслідків та звільнення Замовника від відповідальності у вигляді неустойки, штрафів, пені, сторони у такий спосіб фактично передбачили компенсацію Замовнику негативних наслідків, яких він може зазнати.

Таким чином, сторони встановили, що порушення саме Виконавцем вимог законодавства як платника податків та настання у зв`язку з цим для відповідача негативних фінансових наслідків, є підставою для зміни строків виконання грошового зобов`язання за договором.

Згідно з пп. 14.1.39 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Тобто, у Податковому кодексі України йдеться про встановлені податковим органом порушення податкового законодавства саме платником податків, якого перевіряли.

Так, внаслідок перевірки можуть бути встановлені саме його порушення та у зв`язку з цим платнику податків можуть бути донараховані податкові зобов`язання та відповідні штрафні санкції, а не у зв`язку з несплатою податків (іншими порушеннями податкового законодавства) контрагентом за договором, які за чинним податковим законодавством не можуть бути підставою для відповідальності юридичної особи, щодо якої в акті перевірки немає доказів її недобросовісності.

В той же час, порушення податкового законодавства контрагентом є підставою для притягнення до юридичної (фінансової, адміністративної, кримінальної) відповідальності такого контрагента.

Саме це й передбачає індивідуальна відповідальність платника податків і наявність податкового застереження не захищає жодну зі сторін договору ані від податкової перевірки, ані від донарахування податкового зобов`язання та, за жодних умов, не дає змоги перекласти відповідальність платника податків за порушення податкового законодавства на іншу особу.

Правову позицію з цього питання було викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 (справа № 806/705/15), яку правовмірно враховано судом першої інстанції. Зокрема, у вказаній постанові Судом зазначено, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Тобто, суд акцентував увагу на непорушності принципу індивідуальної відповідальності, а отже, один платник податків не може зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податкові вигоди у випадку недобросовісності іншого платника податків його контрагента.

Колегія суддів вважає що перевірка податковим органом підприємства відповідача жодним чином не спростовує реальність здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем, адже стосуються виключно діяльності останнього та його взаємовідносин з контролюючим органом.

З огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у податковому праві такі обставини не можуть бути підставою для відповідальності позивача за відсутності доказів узгодженості його дій з контрагентами, які повинні бути зазначені в Акті перевірки.

Формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Обмеження податковими органами права платника податку на податковий кредит з посиланням на невиконання своїх зобов`язань іншими платниками податку по ланцюгу постачання, є неправомірним.

Аналогічна аргументація викладена відповідачем в своїй скарзі про відміну податкових повідомлень-рішень від 05.11.2021 №000/388/32-00-07-01-01-27 та №000/389/32-00-07-01- 01-27.

В даному випадку податковим органом встановлено порушення податкового законодавства саме Замовником, а не Виконавцем, оскільки саме у відношенні підприємства відповідача податковим органом складено Акт перевірки №711/32-00-07-01-01-27/00191129 від 23.09.2021. Доказів порушення Виконавцем вимог законодавства як платником податків та настання у зв`язку з цим негативних фінансових наслідків для відповідача, що в розумінні п. 11.12. договору змінює строк розрахунків для відповідача, матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи наявні податкові накладні, складені та подані позивачем до податкових органів в ході виконання Договору № 670 від 09.04.2019.

Копії квитанцій до цих податкових накладних свідчать, що вони, були прийняті органами Державної податкової служби та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (Копії податкових накладних та квитанції про прийняття том 5, а.с. 23-58, 126-197).

Як стверджує позивач, фактично ним вчинено всі залежні від нього дії, для реалізації відповідачем права на отримання податкового кредиту згідно до чинного законодавства, з господарських операцій за спірними Актами по Договору №670 і жодних порушень з вини позивача допущено не було. Відповідачем протилежного не доведено.

Позивач також зазначає, що порушення відповідачем грошових зобов`язань щодо розрахунків за Актами наданих послуг по договору №670 охоплюються періодом з 13.05.2019 по 18.12.2019.

Зі змісту складеного ДПС Акту перевірки від 23.09.2021 №711/32-00-07- 01-01-27/00191129, на який посилається відповідач, вбачається, що ТОВ Промбудмеханізація внесено до реєстру ризикових контрагентів рішеннями органу ДПС від 05.02.2020, 03.03.2020, 27.03.2020, 04.05.2020, 14.09.2020, 25.02.2020, 12.05.2020. Як встановлено податковим органом, ТОВ Промбудмеханізація здійснюється придбання товарів у суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність (том 4, а.с.180-181).

В той же час, Головним управлінням Державної податкової служби у м.Києві проводилась зустрічна звірка ТОВ Промбудмеханізація відносно документального підтвердження господарських відносин із ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з питання повноти відображення в обліку за період з 01.05.2019 по 31.05.2019

За наслідками перевірки, ДПС було складено довідку від 25.09.2019 за № 10/26-15-05-04-03/37702089, якою підтверджено факт здійснення господарських відносин із ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, їx вид, обсяг, якість та розрахунки, а також встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (том 5, а.с.16-17).

Також, виходячи з положень статей 173, 174 Господарського кодексу України, суд відхиляє доводи скаржника про те, що обставини щодо зменшення відповідачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ та знаходження позивача в реєстрі ризикових платників податків є порушенням з боку позивача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов`язання, адже обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у позивача саме на підставі податкового законодавства. Водночас зазначення сторонами у договорі про те, що порушення Виконавцем вимог законодавства як платника податків та настання у зв`язку з цим для Замовника негативних фінансових наслідків не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні положення містяться в частині першій та другій статті 623 Цивільного кодексу України.

Отже, зазначення сторонами у договорі про обов`язок позивача дотримуватися встановлених чинним законодавством вимог, що підлягають виконанню платниками податків не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (зокрема, включення Виконавця до Списку ризикових платників податків, реєстрація податкових накладних, тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на позивача господарської відповідальності.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду у справах №913/272/18, №908/3565/16, №917/799/17.

Встановлені у справі обставини також свідчать, що порушення відповідачем грошових зобов`язань по розрахункам за спірними Актами наданих послуг по Договору №670, охоплюються періодом з 13.05.2019 по 18.12.2019. Матеріалами справи також підтверджується, що листами від 12.08.2019, 21.08.2019, 07.11.2019, 22.11.2019 позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу виконання Замовником розрахунків за надані послуги (том 5, а.с. 198-208 ). Проте, звернення Виконавця були залишені Замовником без уваги.

Листом від 23.12.2019 № 87/3309 відповідач повідомив ТОВ Промбудмеханізація, що причиною своєї заборгованості за надані у 2019 році послуги по Договору № 670 є відсутність фінансування у Замовника (а.с. 18 т. 5).

В той же час, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що несвоєчасне здійснення розрахунків відповідачем за спірними Актами надання послуг пов`язано саме із урахуванням обставин, обумовлених сторонами у пункті 11.12 договору № 670.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України, отже, відповідальність за порушення податкових зобов`язань встановлюється саме названим кодексом, а не договором та нормами господарського та процесуального законодавства.

З огляду на зміст заявлених позивачем вимог, а саме, стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку із неналежним виконання відповідачем умов договору про надання послуг, суд вважає, що питання з приводу порушення позивачем податкового законодавства, на які посилається відповідач, та настання у зв`язку з цим негативних фінансових наслідків для відповідача здійснюється в податкових правовідносинах, а об`єкт дослідження зводиться до з`ясування дотримання вимог податкового законодавства. Тобто об`єкт дослідження не знаходиться в площині цивільно-правових (господарсько-правових) відносин.

Подібна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №918/216/17.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Зі змісту ст.ст.3, 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням (господарським зобов`язанням) є обов`язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто зобов`язанням виконавця є обов`язок виконати роботи (надати послуги), а зобов`язанням замовника - обов`язок оплатити вартість цих робіт (послуг). Штрафні санкції, відповідно до ст.ст.173, 230 ГК України, можуть нараховуватись лише за неналежне виконання саме основних зобов`язань.

Всі інші дії сторін, які вони зобов`язалися виконувати, хоч і є обов`язковими до виконання, однак є лише умовами договору, спрямованими на встановлення порядку виконання основних своїх зобов`язань, тобто не є зобов`язаннями (господарськими зобов`язаннями) в розумінні ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України. Крім того, колегія суддів зазначає, що норма п. 11.12. може бути застосована лише за наявності встановлених порушень з боку Виконавця (або його Контрагентів), що також відповідає вимогам ч. 1 ст. 623 ЦК України, яка зазначає, що збитки відшкодовує лише боржник, який порушив зобов`язання. В той же час, як вже зазначалось, позивач не є боржником, який порушив зобов`язання за договором про надання послуг.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не надано належних доказів здійснення розрахунків у строки, встановлені п. 3.1. договору, також належними у справі доказами підтверджується порушення відповідачем строків розрахунків за отримані послуги, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 350 489,20 грн. Крім того, в порядку п. 11.2. позивачем правомірно нараховано на суму заборгованості пеню у розмірі 1 699 325,41 грн.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що за результатом позапланової перевірки податковим органом ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, складено Акт від 23.09.2021 №711/32-00-07- 01-01-27/00191129, яким встановлено завищення суми податкового кредиту на 130 410 247 грн, що відбулось при відображені в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами. Отже, на думку апелянта в такому випадку підлягають застосуванню умови п. 11.12. як відкладальна умова для здійснення розрахунків за договором. В той же час, наведені доводи не можуть бути прийняті до уваги. Зокрема, проведення перевірки за вказаним актом стосувалось перевірки підприємства Замовника , а не позивача як Виконавця за договором. Крім того, як вже зазначалось, предметом спору у даній справі є господарські, а не податкові правовідносини сторін. За умовами пункту 11.12 договору відповідальність Виконавця не пов`язана із виконанням ним своїх зобов`язань з надання послуг, оскільки виникає у разі невиконання ним вимог податкового законодавства. В той же час, зазначення сторонами у договорі про обов`язок позивача дотримання встановлених чинним законодавством вимог, що підлягають виконанню платниками податків (в т.ч., але не виключно, вимог, пов`язаних з державною реєстрацією, перебування за місцем реєстрації та своєчасною сплатою податків, зборів та інших обов`язкових платежів) не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські. Отже, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (зокрема, включення Виконавця до Списку ризикових платників податків, реєстрація податкових накладних, тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на позивача господарської відповідальності та, відповідно, не свідчать про зміну строків виконання розрахунків відповідачем.

В апеляційній скарзі апелянт також вважає, що судом першої інстанції безпідставно не закрито провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Як вважає апелянт, оскільки ним здійснювалася процедура оскарження рішення податкового органу, на момент розгляду справи по суті відповідачем ще не були порушені права позивача, обов`язок відповідача по сплаті коштів, враховуючи п.11.12 договору, ще не наступив.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплати суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Одночасно необхідно зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).

У даній справі судом встановлено, що спірні правовідносини сторін стосуються вимог позивача щодо належного виконання відповідачем як Замовником послуг за договором №670 від 09.04.2019. В ході розгляду справи також встановлено, що правовідносини сторін виникли у 2019 році і заборгованість за умовами договору відповідачем не погашена, що обумовило звернення позивача до суду для захисту своїх прав. Як встановлено в ході розгляду справи, посилання відповідача на підстави відтермінування оплати за договором в розумінні п. 11.12 договору є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Крім того, сума як основного боргу, так і фінансових санкцій під час розгляду справи не сплачена, отже, предмет спору під час розгляду справи не припинив існування. За таких обставин підстави для закриття справи в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України відсутні.

З матеріалів справи також вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції також задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 472 663,25 грн та 3% річних в розмірі 263 998,71 грн, нараховані позивачем в порядку ст. 625 ЦК України.

Даний вид неустойки, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги, що виконання основного зобов`язання щодо сплати коштів відповідачем прострочено, нарахування до стягнення вказаних фінансових санкцій відповідачем є правомірним та обґрунтованим.

Перевіркою здійсненого розрахунку позивача заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що він є арифметично та методологічно вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 472 663,25 грн та 3% річних в розмірі 263 998,71 грн задовольнив. Здійснивши власний перерахунок заявленої суми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та 3% річних у визначеному розмірі, оскільки їх розрахунок є арифметично вірним. Отже позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач також просив, що в разі, якщо суд прийде до висновку, що заявлена пеня та 3 % річних підлягає стягненню, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, виходячи з загальних принципів справедливості, добросовісності та розумності, встановлених в ст. 3 Цивільного Кодексу України, в порядку ст. 233 Господарського Кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального Кодексу України, максимально зменшити суму пені та трьох процентів річних до 5 % від суми, що підлягає стягненню з відповідача.

Обґрунтовуючи доводи про зменшення розміру пені та 3% річних апелянт зазначає, що м. Маріуполь (місцезнаходження та реєстрації відповідача на час виникнення спірних правовідносин), було населеним пунктом в якому проводилась антитерористична операція, операція об`єднаних сил. Вказана обставина значно ускладнила ведення господарської діяльності відповідача. Зокрема, у результаті порушення залізничного сполучення, основного джерела постачання сировини, відповідач опинився перед загрозою зупинки. З метою забезпечення та стабілізації обсягів виробництва відповідач був змушений нести додаткові витрати на забезпечення доставки сировини та відправки вантажів іншими способами, використовувати більш дороге імпортне вугілля через неможливість забезпечення українським вугіллям, що знаходиться на тимчасово неконтрольованій державою території. З урахуванням проблем в регіоні, пов`язаних з проведенням військових дій, дуже ускладнилася логістика поставок. Відповідач здійснив частковий перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного, але вимушено несе додаткові витрати, пов`язані зі сплатою додаткових сум залізничного тарифу у розмірі 20000000,00 грн щомісячно. Також, негативним чином на діяльність підприємства, на час виникнення спірних правовідносин, мала пандемія короновірусної інфекції, яка, в тому числі, викликала зміни у кон`юнктурі ринку стальної продукції, зменшення обсягів замовлень внутрішніх та зовнішніх покупців сталевої продукції. Просив суд звернути увагу, що внаслідок збройної агресії Російською Федерацією проти України місто Маріуполь, в якому знаходиться підприємство відповідача, було окуповано. Під час військових дій на території м. Маріуполя, внаслідок обстрілів фактично знищені виробничі потужності підприємства. Незважаючи на неведене, підприємство продовжує підтримувати та виплачувати 2/3 заробітної плати працівникам, яким вдалося виїхати з окупованої території. Відповідно будь-яке додаткове фінансове навантаження на підприємство позбавить його можливості підтримувати працівників, які фактично втратили свої робочі місця та домівки.

Колегія суддів зазначає, що можливість зменшення розміру неустойки передбачене положеннями Цивільного та Господарського кодексів України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Господарський кодекс України деталізує перелік питань, які мають бути вивчені судом при вирішенні питання зменшення розміру неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України в разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки, на що Верховний Суд неодноразово вказував.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 р. № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

В постанові від 16.03.2021 у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначив, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

У постанові від 24.02.2021 у справі № 924/633/20 Верховний Суд зазначив, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Правова позиція з цього питання викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку також посилається апелянт.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір нарахованих до стягнення 3% річних визначено позивачем на підставі закону, розмір їх у договірному порядку сторонами не встановлювався. Крім того, можливість зменшення судом розміру фінансових санкцій, а саме, пені та 3% річних, передбачена як в разі її встановлення у договорі, так і в разі визначення її до стягнення за законом. Тягар відповідних виплат не може бути невиправдано обтяжливим та непосильним для боржника.

У постанові Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 908/1453/14, від 21.01.2021 у справі № 927/704/19, від 30.03.2021 у справі 902/538/18 зазначено, що обставинами, на які сторони справи можуть посилатися при розгляді питання про зменшення неустойки, є критичний фінансово-господарський стан суб`єкта господарювання; наявність заборгованості із заробітної плати; наявність податкового боргу; зменшення прибутку підприємства; відсутність коштів на банківських рахунках; потреба в грошових коштах для підтримання технологічного процесу виробництва; монопольне становище контрагента; стягнення 3 відсотків річних та інфляційних нарахувань; існування дебіторської заборгованості.

Колегія суддів враховує доводи, викладені апелянтом в обґрунтування підстав для зменшення розміру пені та 3% річних. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 14.02.2022 ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча звернулося до господарського суду із заявою про зменшення неустойки, що підлягає до стягнення з відповідача до 10%. Вирішуючи питання про можливість зменшення неустойки, суд першої інстанції надав оцінку співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора та врахував інтереси обох сторін. З урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 90%, проаналізувавши подані відповідачем докази, врахувавши наявність виключної обставини у даній справі для зменшення штрафних санкцій, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 90% та задовольнив позовні вимоги частково, присудивши до стягнення з відповідача на користь позивача 169 932,54 грн неустойки у вигляді пені.

Таким чином, розмір заявленої до стягнення пені судом першої інстанції зменшено на 90 %. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафних санкцій на 95%, про що просить апелянт, нівелюватиме саме значення пені та 3% річних, як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 918/116/19 від 04.02.2020.

Крім того, зменшення розміру пені, а також і 3% річних, про які зазначає скаржник, в даному випадку не буде свідчити про забезпеченням балансу інтересів кредитора та боржника та нівелюватиме саме значення фінансових санкцій, застосованих до відповідача, які, до речі, максимально зменшено судом першої інстанції.

Крім того, у постанові від 21.01.2021 у справі № 927/704/19 Верховний Суд звертає увагу на необхідність подання доказів, що підтверджуватимуть об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунків, зокрема відсутності коштів на інших (поточних) рахунках підприємства, в тому числі неможливості залучення кредитних коштів; ведення належної претензійно-позовної діяльності щодо стягнення дебіторської заборгованості в примусовому порядку.

В той же час, за наявності обставин воєнного стану, доказів, які свідчать про відсутність коштів на поточних рахунках підприємства, заборгованості із заробітної плати, тощо, заявником не надано.

Щодо вимог апелянта про відстрочення виконання рішення до 01.06.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 331 ГПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою сторони може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, вирішення питання щодо відстрочення або розстрочення виконання судового рішення здійснюється тим судом, який розглядав справу як суд першої інстанції та на підставі поданої учасником судового процесу заяви. Оскільки розгляд справи як судом першої інстанції здійснювався Господарським судом Донецької області, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду. За таких підстав у клопотанні відповідача має бути відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2022 у справі №905/1911/21 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2022 у справі №905/1911/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 14.11.2022

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов