ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження у справі

21 листопада 2022 року м. Харків Справа № 913/248/22
Провадження №19/913/248/22
Суддя Косенко Т.В., розглянувши матеріали
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 22 806 грн 69 коп.,
Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (далі ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка) 17.11.2022 (дата надходження позовної заяви від 16.11.2022 з доданими до неї документами через підсистему «Електронний суд») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 22 806 грн 69 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 01.09.2021 між ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка та ОСОБА_1 укладено контракт №32/21 про здобуття освіти в закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.
30.05.2022 відповідачка звернулася до керівництва ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка з рапортом про відрахування з навчання та звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням.
Наказом ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка від 01.06.2022 №79 о/с відповідачку було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».
З посиланням на абз.5 п.3 розділу ІІ контракту №32/21, п.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» позивач просить стягнути за період з 16.08.2021 по 31.05.2022 витрати на утримання курсанта в сумі 22 806 грн 69 коп., у т.ч. по грошовому забезпеченню 2 023 грн 23 коп., по продовольчому забезпеченню 8 823 грн 71 коп., по речовому забезпеченню 8 639 грн 65 коп., комунальні послуги та спожиті енергоносії 3 320 грн 10 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2022 справа передана на розгляд судді Косенко Т.В.
Також 17.11.2022 ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з заявою від 17.11.2022 про залишення позовної заяви без розгляду, у якій просило повернути позовну заяву.
Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 17.11.2022 заява передана на розгляд судді Косенко Т.В.
Згідно приписів п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Відповідно до ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Частинами 1-3 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Статтею 20 ГПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, зокрема, відповідно до п.1 ч.1 вказаної статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 укладала контракт №32/21 про здобуття освіти в закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, саме як фізична особа, то такий договір не є правочином у господарській діяльності, в розумінні ст.20 ГПК України.
Таким чином, з позовної заяви вбачається, що її суб`єктний склад не відповідає суб`єктному складу, який би відповідав вимогам Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, наявні підстави для відмови в прийнятті господарським судом позовної заяви до розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Пунктом 1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Частиною 3 ст.6 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
Згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною 1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
Ураховуючи викладене, працівники поліції є представниками органу державної виконавчої влади. А тому їх служба є публічною.
Статтею 72 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності. Порядок, організацію та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.
Частиною 4 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори про відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби. У цьому судовому рішенні також зауважено, що в рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Відносно заяви позивача від 17.11.2022 про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що позов було направлено не за підсудністю та просив повернути позовну заяву.
Згідно із ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: 1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу); 3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви; 4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; 5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 6) до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
При цьому, відповідно до ч.8 ст.174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.
Водночас, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, що унеможливлює повторне звернення з нею до господарського суду, тому у задоволенні заяви ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка від 17.11.2022 про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.
Керуючись ст.ст.4, 20, 175, 232 234 ГПК України, суд
1. У відкритті провадження у справі за позовом Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка до фізичної особи ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 22 806 грн 69 коп. відмовити.
2. Роз`яснити Луганському державному університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
3. У задоволенні заяви Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка від 17.11.2022 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 21.11.2022 у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Інформацію у справі можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/sud5014.

Суддя Тетяна КОСЕНКО