ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

01 листопада 2022 року Справа № 906/1269/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.

представники учасників справи:

позивача - Циганенко А.Ю.;

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни на рішення господарського суду Житомирської області 13.07.2022, повний текст якого складено 01.08.2022, у справі №906/1269/21 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Житомирської

дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" м.Житомир

до Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни

смт.Брусилів Житомирської області

про стягнення 84 631 грн 03 коп. заборгованості по розрахунках, штрафних санкцій,

інфляційних втрат та річних,-

В листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни про:

- усунення перешкод у здійсненні права АТ «Укрпошта» в користуванні та розпорядженні належним майном, шляхом звільнення ФОП Мілієнко Н.Г. займаного приміщення (кіоск), що знаходиться по вул.Митрополита Іларіона, 45 в смт.Брусилів Житомирської області;

- стягнення з Відповідача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, згідно якої вимоги збільшено до 84631,03 грн згідно укладеного Договору оренди державного майна №491 від 01.08.2014, з яких: 31312,23 грн основного боргу, 1868,52 грн пені, 50829,88 грн неустойки в розмірі 10% від місячної орендної плати за кожен день використання приміщення на підставі п.п.9.2 Договору, а також 230,81 грн інфляційних втрат, 389,59 грн -3% річних.(арк.справи 1-4).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.07.2022 у справі №906/1269/ 21 позов АТ «Укрпошта» задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у здійсненні права Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» користування та розпорядження майном шляхом звільнення Фізичною особою-підприємцем Мілієнко Ніною Григорівною займаного приміщення (кіоск), що знаходиться по вул.Митрополита Іларіона, 45 в смт.Брусилів Житомирської області. Також присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 31312,23 грн основного боргу, 50829,88 грн договірної неустойки, 230,81 грн інфляційних втрат 389,59 грн -3% річних. Відмовлено у стягненні 1868,52 грн пені.

Ухвалюючи рішення господарський суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Укрпош-та» є законним орендодавцем щодо майна за договором оренди №491 від 01.08.2014 та станом на день звернення до суду з даним позовом (25.11.2021) між сторонами у справі не існувало жодних договірних відносин стосовно приміщення (кіоску), що знаходиться по вул.Митрополита Іларіона, 45 в смт.Брусилів Житомирської області. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки об`єкт оренди не було повернуто Позивачу є законною і такою, що підлягає задоволенню вимога про усунення перешкод у здійсненні права АТ «Укрпошта» в користуванні та розпорядженні майном шляхом звільнення Відповідачем займаного приміщення (кіоск). Крім того, Підприємцем не було надано суду доказів поважності причин або обставин, які б перешкоджали орендареві вчасно повернути майно у встановлений договором строк та спосіб, суд першої інстанції вважає правомірним нарахування Відповідачу неустойки в сумі 50829,88 грн за період з серпня 2021р. по січень 2022р. відповідно до п.9.2 Договору та ст.627 ЦК України.

Місцевий господарський суд також вважає правомірною вимогу Позивача про стягнення з Відповідача орендної плати за період з серпня 2020р. по липень 2021р., оскільки матеріалами справи стверджено, що договір оренди продовжував свою дію до липня 2021 року (включно), а тому відповідно до умов п.3.2 Договору правомірним є нарахування орендної плати, виходячи з розміру 1700,00 грн., встановленого сторонами 30.06.2017, за кожний наступний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Також суд першої інстанції вважає обґрунтованою вимогу про стягнення 230,81 грн інфляційних втрат та 389,59 грн -3% річних.

Відмовляючи у стягненні 1868,52 грн пені, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.2 ст.551 ЦК України для застосування до боржника відповідальності у вигляді пені, вона має бути передбачена законом або договором. Оскільки в договорі оренди державного майна №491 від 01.08.2014 такий вид відповідальності відсутній така позовна вимога не підлягає задоволенню. (арк.справи 159-164).

Не погоджуючись із рішенням, Підприємець подав скаргу до Північно-західного апеляцій-ного господарського суду, в якій рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.2022 у даній справі просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.(арк.справи 170-176).

Обґрунтовуючи скаргу, Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо набуття АТ «Укрпошта» права власності на спірний об`єкт, а саме кіоск, що знаходиться за адресою: Брусилівський р-н, смт.Брусилів, вул. Митрополита Іларіона, 45. Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про преюдиціальність деяких обставин справи не є абсолютною і підлягає доказуванню зі сторони Позивача. Щодо нарахованої суми заборгованості Скаржник вважає, що укладений з Позивачем Договір оренди припинив свою дію 01.10.2017, окрім того, умовами Договору не передбачено сплати орендної плати за весь час фактичного використання об`єкта оренди включно до дати підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди, а тому вважає, що Позивач намагається стягнути заборгованість з орендної плати вже після закінчення дії Договору та без надання доказів перебування спірного майна у власності Позивача. Поміж іншого, Скаржник звертає увагу апеляційного суду, що в матеріалах справи відсутні докази отримання листа про припинення Договору оренди з 01.08.2021, а тому вважає неможливим припинення такого Договору. На думку Апелянта, подавши заяву про збільшення позовних вимог Позивач порушив ч.3 ст.163 ГПК України, оскільки не сплатив судовий збір до подачі такої заяви, а отже суд першої інстанції повинен був повернути таку заяву без розгляду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 відкрито провадження у справі №906/1269/21, розгляд справи призначено на 01.11.2022.(арк.справи 204).

27.09.2022 надійшов відзив, в якому Позивач просить залишити рішення суду першої інс-танції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.(арк.справи 208-213).

Ухвалою апеляційного суду від 17.10.2022 задоволено клопотання АТ «Укрпошта» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Житомирським районним судом.(арк. справи 233-235, 240).

31.10.2022 від ФОП Мілієнко надійшли письмові пояснення та заява про розгляд справи без участі Відповідача.(арк.справи 243-248).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 01.11.2022 Позивач надав свої пояснення, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.08. 2014 Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» (надалі в тексті Підприємство, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Мілієнко Ніною Григорівною (надалі в тексті Підприємець, орендар) укладено договір оренди державного майна №491 (індиві-дуального визначеного майна, що належить до державної власності) (надалі в тексті Договір).

За умовами п.1.1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно кіоск (надалі майно), площею 16,8 кв.м, яке обліковується на балансі Житомирської дирекції УДППЗ «Укрпошта», вартість якого визначена незалежним шляхом і становить за експертною оцінкою 45490,00 грн. Майно передається в оренду з метою торгівлі продовольчими товарами (в т.ч. алкогольними та іншими напоями).

Пунктами 3.1,3.2 Договору сторони обумовили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (із змінами та доповненнями), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (серпень 2014) 833,98 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем на рахунок орендодавця (балансоутримувача) не пізніше 15 числа поточного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.(п.3.3 Договору)

Орендодавець має право в місячний термін порушити питання про дострокове розірвання договору оренди та стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати при її наявності понад трьох місяців від встановленого в договорі оренди терміну внесення орендної плати.(п.8.4 Дого-вору).

Згідно пунктів 2.5, 10.1 Договору, у разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу, в стані не гіршому, ніж на час передачі його в оренду з урахуван-ням фізичного зносу аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим дого-вором. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Після закінчення терміну оренди, орендар зобов`язаний повернути орендо-давцю орендоване майно в термін протягом 3-х діб згідно п.5.7 цього Договору.

У випадку несвоєчасного звільнення приміщень, згідно п.9.2 Договору, орендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі 10% від місячної орендної плати за кожний день використання приміщень.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.08.2014 до 01.07.2017 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.п. 11.1, 11.5 Договору).

Договір підписано сторонами, скріплено відтисками печаток сторін.(арк.справи 14-17)

Матеріали справи свідчать, що 01.08.2014 згідно умов Договору стороми склали акт прийому-передачі індивідуально визначеного майна (кіоск) до договору №491 від 01.08.2014. (арк.справи 19).

30.06.2017 сторони уклали Додаткову угоду №2 до Договору №491 від 01.08.2014, якою продовжено дію договору на строк 3 місяці до 01.10.2017; п.3.1 Договору викладено у новій редакції та визначено, що орендна плата встановлюється за домовленістю сторін та становить 1700 грн. без ПДВ за місяць.(арк.справи 20).

Позивачем 13.07.2021 направлено Відповідачу лист №52-369 від 12.07.2021, відповідно до якого повідомлено Підприємця про припинення дії договору оренди №491 від 01.08.2014 з 30.07. 2021, про необхідність звільнення займаного приміщення та підписати акт передачі майна згідно п.10.1 Договору. До даного листа додано проект акту приймання-передачі. Крім цього, в матеріалах справи міститься опис вкладення, поштова накладна та фіскальний чек, що підтверджує направлення даного листа.(арк.справи 21-24).

Матеріалами справи стверджено, що листами від 14.09.2021 та від 05.10.2021 було повідом-лено ФОП Мілієнко Н.Г. про нарахування неустойки відповідно до п.9.2 Договору в розмірі 10% від місячної орендної плати за кожен день використання приміщення, крім того зазначено, що АТ «Укрпошта» буде продовжувати нараховувати вищезазначену неустойку до дати звільнення орендованого приміщення та підписання акту приймання-передачі майна.(арк.справи 25, 28).

Проте, Відповідач заборгованість з орендної плати не сплатив, об`єкт оренди у визначе-ному Договором порядку не повернув. З метою захисту порушених прав та інтересів Позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Як вже зазначалось, рішенням від 13.07.2022 господарський суд Житомирської області позов АТ «Укрпошта» задоволено частково.(арк.справи 159-164).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Позов є негаторним, предметом спору є також заборгованість з орендної плати та неустойка за неповернення майна.

Відповідно до частини четвертої ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлюних рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.(ч.7 ст.75 ГПК України).

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, яке набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхід-ності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (подібний висновок міститься у пункті 4.26 постанови Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №902/201/19, у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №522/7758/14-ц).

Колегія суддів також враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №917/1338/18, відповідно до яких обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.(ч.4 ст.75 ГПК України).

Як стверджено матеріалами справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/937/19 за позовом Акціонер-ного товариства «Укрпошта» в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» до Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом звільнення ФОП Мілієнко Н.Г. займаного приміщення (кіоск) за адресою Житомирська область смт.Брусилів вул.Митрополита Іларіона, 45 та стягнення з ФОП Мілієнко Н.Г. на користь Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» 39171,95 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.01.2020 (посилання в ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/87764743), яке було частково змінене постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 (посилання в ЄДРСР https://reyestr. court.gov.ua/Review/89107620) присуджено до стягнення з ФОП Мілієнко Н.Г. на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» 27635,74 грн основного боргу, 1278,46 грн інфляційних втрат, 546,47 грн -3% річних, 919,53 грн судового збору; відмовлено в задоволенні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном.

Під час розгляду справи №906/937/19 судом було встановлено, що наказом Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 №56 Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» перетворено у Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», складено передавальний акт, сформовано статутний капітал, затверджено статут Товариства.

Наказом Мінінфраструктури від 05.07.2017 №240 затверджено Акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта», згідно додатку №9 якого кіоск, що знаходиться за адресою Брусилівський р-н., смт.Брусилів, вул.Митрополита Іларіона, 45, що обліковувався на балансі Житомирської дирекції УДПЗ «Укрпошта» передано до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта».

Згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 №611 «Про затверд-ження нової редакції Статуту АТ «Укрпошта» та інші питання діяльності» змінено тип публіч-ного акціонерного товариства «Укрпошта» на приватне та перейменовано останнє в акціонерне товариство «Укрпошта».

Згідно Статуту Акціонерного товариства «Укрпошта», останнє є правонаступником УДППЗ «Укрпошта», 100% акцій якого належить державі в особі Міністерства інфраструктури України.

В абзаці 4 п.3.7 Статуту зазначено, що товариство має у власності майно, що обліковується на його балансі та внесене до його статутного капіталу або набуте ним на законних підставах, здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Крім того, судом у справі №906/937/19 встановлено, що АТ «Укрпошта» набуло право власності на кіоск, що знаходиться за адресою Брусилівський р-н., смт.Брусилів, вул.Митро-полита Іларіона, 45.

Оскільки вищевказаний кіоск є тимчасовою, некапітальною спорудою, згідно ч.4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», останній не підлягає державній реєстрації.

Земельна ділянка, на якій знаходиться спірне майно також перебуває в постійному користу-ванні АТ «Укрпошта», що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою та свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції, що АТ «Укрпошта» є законним орендодавцем вищевказаного майна за договором №491 від 01.08.2014.

Поміж іншого, у справі №906/937/19 суд дійшов висновку, що договір оренди №491 від 01.08.2014 продовжував свою дію і був чинним на момент розгляду справи.

Розмір орендної плати по справі №906/937/19 присудженої до стягнення, розрахований судом виходячи з суми 1700,00 грн., встановленої сторонами 30.06.2017 Додатковою угодою до договору оренди, за кожний наступний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Крім цього, Господарський суд Житомирської області в рішенні від 05.04.2021 у справі №906/1001/20 за позовом АТ «Укрпошта» в особі Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» до Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення 30418,02 грн встановив, що на час розгляду справи договір оренди державного майна №491 від 01.08.2017 продовжував свою дію (посилання в ЄДРСР https://reyestr. court.gov.ua/Review/96308119).

Матеріали справи містять наказ Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 №56, наказ Мінінфраструктури від 05.07.2017 №240 та Статут АТ «Укрпошта» (нова редакція) затверд-жена наказом Мінінфраструктури №333 від 22.06.2021.(арк.справи 30-53, 214-227).

Виходячи зі змісту норми ч.4 ст.75 ГПК України, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Позивач є законним орендодавцем спірного приміщення (кіоску), яке знаходиться по вул.Митрополита Іларіона,45 в смт.Брусилів Житомирської області, оскільки дана обставина є преюдиційним фактом, а отже не потребує повторного доведення.

Вищевикладеними обставинами спростовуються доводи Скаржника про недоведеність належності Позивачу на праві власності спірного майна (кіоску), а тому, на переконання апеля-ційного суду, законним є висновок місцевого господарського суду про задоволення вимоги щодо усунення перешкод і здійсненні права АТ «Укрпошта» в користуванні та розпорядженні майном шляхом звільнення відповідачем займаного приміщення (кіоск), що знаходиться по вул.Митропо-лита Іларіона, 45 в смт.Брусилів Житомирської області.

Стосовно покликань Скаржника на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо сплати судового збору при подачі заяви про збільшення позовних вимог, то колегія суддів зазначає, що згідно пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви АТ «Укрпошта» сплатила 4540,00 грн судового збору, з яких за немайнову вимогу 2270,00 грн та 2270,00 грн за майнову. (арк.справи 8). Однак, первісна майнова вимога Позивача в загальній сумі становила 59 018 грн 23 коп., з якої судовий збір становить 885,27 грн, а відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», не може становити менше 2270,00 грн. Як стверджено матеріалами справи, при поданні заяви від 09.02.2022 майнова вимога збільшилася до 84 631 грн 03 коп., а отже, судовий збір з даної вимоги повинен був становити 1269 грн 47 коп., що є також меншим за 2270,00 грн. З огляду на вищевикладене та те, що Позивачем при поданні позову вже було сплачено 2270,00 грн мінімального розміру судового збору колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийняв до розгляду заяву, якою збільшено майнові вимоги.

Щодо правомірності нарахування заборгованості за Договором оренди, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`яз-ковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобов`язанням, відповідно до ст.509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (переда-ти майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК України, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, перед-бачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногос-подарського інтересу.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано Відповідачем належними та допустимими доказами 12.07.2021 Позивач з дотриманням вимог ст.754 ЦК України та п.11.5 Договору направив Відповідачу лист №53-369 з актом приймання-передачі про припинення дії договору оренди державного майна №491 (індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності) з 30.07.2021 та необхідність повернення протягом 3-х діб орендодавцеві об`єкту оренди з підписання відповідного акту приймання-передачі. На підтвердження даної обставини, в матеріалах справи міститься опис вкладення, поштова накладна та фіскальний чек, що в повній мірі доводить направлення такого листа на адресу відповідача.

На переконання апеляційного та місцевого господарського суду, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/742/18, від 22.10.2019 у справі №910/3705/19, від 31.10.2019 у справі №905/2018/18.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір оренди державного майна №491 від 01.08.2014 припинив свою дію з 01.08.2021 і саме тому, у Відповідача виникли зобов`язання як звільнити і передати за актом орендоване майно, так і сплатити орендну плату за серпень 2020р. липень 2021р.(включно) у визначеному Договором розмірі.

Оскільки матеріалами справи стверджується та не спростовано Відповідачем, що об`єкт оренди не повернуто Позивачу вимога про усунення перешкод у здійснені Позивачем користу-вання та розпорядження спірним майном шляхом звільнення Відповідачем займаного приміщення (кіоску), що знаходиться по вул.Митрополита Іларіона, 45 в смт.Брусилові Житомирської області є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з Відповідача відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України 230,81 грн інфляційних втрат та 389,59 грн -3% річних.

Апеляційний суд вважає правильною відмову місцевого господарського суду у стягненні 1868,52 грн пені через безпідставність нарахування.

Щодо розміру нарахованої неустойки, то колегія суддів звертає увагу, що як зазначалось вище Договір оренди №491 від 01.08.2014 припинив свою дію 01.08.2021.

Згідно із частиною першою статті 785 ЦК України та умовами пунктів 2.5, 10.1 Договору у разі припинення договору найму Відповідач зобов`язаний негайно повернути Позивачеві орендо-ване майно у стані, в якому воно була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець, відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України, має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необ-хідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

До предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку ч.2 ст.785 ЦК України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений догово-ром оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендо-давця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі об`єднаної палати Верховного Суду від 13.12.2019 у справі №910/20370/17).

Укладаючи Договір оренди, сторони погодили, що в разі припинення або розірвання договору орендоване майно повертається орендодавцеві або підприємству, вказаному орендо-давцем у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодовуються орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.(п.5.7 Договору).

Відповідно до п.10.1 Договору, після закінчення терміну оренди, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване майно в термін протягом 3-х діб згідно п.5.7 Договору оренди.

У випадку несвоєчасного звільнення приміщень орендар сплачує орендодавцю неустойку у розмірі 10% від місячної орендної плати за кожний день використання приміщень (п.9.2 Договору).

Як встановлено абз.2 п.2.5 Договору, майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відтак, при укладенні договору оренди майна, орендар та орендодавець, керуючись принци-пом свободи договору згідно із статтею 627 ЦК України, передбачили такі правові наслідки за несвоєчасне повернення об`єкту оренди, як сплата неустойки.

Надаючи оцінку діям орендаря після закінчення орендних правовідносин з орендодавцем, колегія суддів приймає до уваги, що Відповідачем не надано доказів вжиття ним будь-яких заходів спрямованих на повернення орендодавцеві об`єкту найму, рівно як і не надано доказів існування чи створення будь-ким обставин, які перешкоджали поверненню Позивачеві об`єкту найму, не надано і доказів ухилення Позивача від отримання об`єкту найму, у зв`язку з чим, судом першої інстанції було правомірно враховано, що оскільки спірне орендоване майно не було повернуто Позивачу в порядку і строк визначений Договором, то після закінчення його дії обґрунтованим є нарахування та стягнення 50 829 грн. 88 коп неустойки.

На переконання апеляційного суду всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Відповідача про неправомір-ність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни на рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.2022 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/1269/21 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.