ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2022 р. Справа№ 925/218/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022

у справі № 925/218/22 (суддя Кучеренко О.І.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське"

про стягнення 122989,38 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У 2022 році Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" про стягнення 122989,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови від 03.02.2022 у справі №925/36/21, відповідач фактично виконав рішення суду з повернення частини попередньої оплати та сплати неустойки 09.02.2022, тобто прострочив виконання вказаного зобов`язання у період з 29.12.2020 (встановлена Північним апеляційним господарським судом дата початку прострочення виконання зобов`язання з повернення попередньої оплати) до 09.02.2022, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій на цю заборгованість.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" 48 948,91 грн суму пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати, 6217,54 грн 3% річних від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати, 21221,45 грн інфляційних втрат від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати та 1540,93 грн судового збору.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення попередньої оплати в зв`язку з чим позивачем правомірно нараховано 48948,91 грн. пені з 18.02.2021 до 29.06.2021 за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення частини попередньої оплати.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Красногірське" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий господарський суд помилково визначив період прострочення відповідача з повернення попередньої оплати на користь позивача період з 29.12.2020 по 29.06.2021 р., тоді як період прострочення є з 29.12.20 по 09.02.22 р. Крім того, судом першої інстанції неправильно застосована ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022, витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/218/22.

05.09.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №925/218/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 у справі №925/218/22, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З приводу клопотання апелянта про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 13 ст. 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо ГПК України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Тобто, зазначеною нормою закріплено дискреційні повноваження суду в межах процесуального закону зі свободою розсуду вирішити питання про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи при розгляді апеляційних скарг, зазначених у статті 271 ГПК.

Клопотання апелянта, щодо необхідності апеляційного розгляду у судовому засіданні не підтвердженні вагомими аргументами, доказами та не є очевидними.

З урахуванням наведеного, враховуючи відсутність доводів, викладених у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське", щодо проведення судового засідання з викликом учасників справи, а також враховуючи конкретні обставини справи, межі розгляду справи апеляційним судом, предмет оскарження, колегія суддів не вбачає необхідності у розгляді апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 у справі №925/36/21 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 393996,00 грн. пені та 5909,94 грн. судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 у справі №925/36/21 та прийнято у скасованій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 185 412, 53 грн. попередньої оплати у вигляді курсової різниці оплаченої суми, 741,65 грн. пені за прострочення у поверненні попередньої оплати; 315 247, 68 грн. неустойки за прострочення передачі товару, 7101, 69 грн. витрат по сплаті судового збору.

Під час розгляду справи №925/36/21 судами першої та апеляційної інстанції були встановлені такі факти.

27.02.2020 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Красногірське» було укладено договір купівлі-продажу №437/ФКД (далі договір). За умовами цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Красногірське» зобов`язалося передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 1000 метричних тонн +/-5% кукурудзи 3 класу урожаю 2020 року, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс зобов`язалося внести передоплату, прийняти товар та провести повний розрахунок за поставлений товар (пункт 1.2 договору).

05.03.2020 відповідач видав позивачу аграрну розписку під урожай 2020 року як підтвердження безумовного виконання зобов`язання відповідно до пункту 3.13 договору.

Строком поставки товару за договором визначений період з 01.10.2020 до 30.10.2020 (пункт 3.2 договору та аграрної розписки).

На виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач у період з 28.02.2020 до 10.03.2020 перерахував відповідачу 1 652 622, 57 грн. передоплати за кукурудзу урожаю 2020 року, а відповідач прийняв передоплату на загальну суму 1 652 622, 57 грн. що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та не оспорювалося сторонами у справі, претензії щодо повноти перерахування передоплати за товар відсутні.

06.08.2020 позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення порушення зобов`язання по аграрній розписці №3280 (складеній відповідно до договору №437/ФКД від 27.02.2020. Тобто вимогу про усунення порушення, направлено позивачем на адресу відповідача ще до настання строку поставки.

21.08.2020 (до визначеного договором строку поставки товару) відповідач повернув суму передоплати за товар у сумі 1 652 622,57 грн. на вказаний позивачем рахунок. Водночас, відповідачем зобов`язання за договором у частині поставки зерна кукурудзи 3 класу українського походження урожаю 2020 року виконане не було.

04.11.2020 приватним нотаріусом Старовойтовим О.С. вчинено виконавчий напис №3972 на підставі аграрної розписки відповідача №3280.

06.11.2020 приватним виконавцем Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження №63527715 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за аграрною розпискою та накладено арешт на врожай кукурудзи 3 класу 2020 року, що належить відповідачу.

17.12.2020 позивачем направлено вимогу про повернення передоплати за вих.№ 497, у якій зазначено про використання відповідачем суми попередньої оплати, здійсненої за договором у еквіваленті суми 66935 доларів США при поверненні 21.08.2020 гривневого еквіваленту без врахування офіційного курсу долара США станом на дату такого повернення.

За даними інтернет-сторінки http://minfin.com.ua/currency/mb/ курс продажу долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку України станом на 21.08.2020 становив 27,4600 грн, відповідно сума попередньої оплати у гривневому еквіваленті 66935 доларів США на вказану дату повернення становила 1 838 035,10 грн та при поверненні відповідачем 1 652 622,57 грн, тому Північний апеляційний господарський суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення курсової різниці у сумі 185 412,53 грн.

Враховуючи неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, та права покупця обумовленого частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати, після направлення позивачем вимоги про повернення передоплати (17.12.2020) останній вже не може вимагати передання товару, тоді як повернення відповідачем 21.08.2020 передоплати (за відсутності вимоги покупця) свідчить про невиконання відповідачем договору, відмову від договору в односторонньому порядку, у зв`язку з чим є підставою для передбаченої договором та законом відповідальності.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, Північній апеляційній господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 185 412,53 грн попередньої оплати у вигляді курсової різниці оплаченої суми, 741,65 грн пені за прострочення у поверненні попередньої оплати; 315 247,68 грн неустойки за прострочення передачі товару, 7101,69 грн витрат по сплаті судового збору.

Також апеляційним судом у справі №925/36/21 встановлено, що строк виконання зобов`язань відповідача з поставки товару встановлений договором №437/ФКД від 27.02.2020 (з 01.10.2020 до 30.10.2020), тому відповідно за спливом такого строку з 31.10.2020 при невиконанні договору відповідачем, зокрема, з урахуванням відмови від його виконання в односторонньому порядку, що підтверджує порушення вимог договору та чинного законодавства є підставою вважати прострочення продавцем передачі товару в періоді з 31.10.2020 по 17.12.2020, наслідком чого є застосування до відповідача відповідальності, передбаченої договором у вигляді сплати неустойки згідно з пунктом 5.7 договору. Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума неустойки, сплата якої за прострочення продавцем передачі товару передбачена договором, що мала місце у періоді до направлення покупцем вимоги про повернення такої передоплати (17.12.2021) за умови належного виконання зобов`язання позивача в частині перерахування згідно з договором передоплати за товар, становить 315 247, 68 грн.: 3 283 830 грн. : 100 х 0,2 х 48 (кількість днів прострочення). Враховуючи прострочення відповідача у виконанні зобов`язання з повернення повної суми передоплати за вимогою позивача від 17.12.2020 у період з 29.12.2020 на користь позивача, у межах заявленого розрахунку пені, підлягає стягненню сума у розмірі 741,65 грн. (185 412,53 грн. : 100 х 0,2 х 2 (кількість днів прострочення 29.12.2020-30.12.2020).

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, місцевим господарським судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду відповідачем фактично здійснено зобов`язання з повернення попередньої оплати позивачу, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» протягом 09-11 лютого 2022 року (т. 1 а.с. 15).

Викладене вище зумовило звернення позивача з даним позовом до суду для стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати разом із 3% річними та інфляційними втратами та 3% річних та інфляційних витрат від суми простроченого грошового зобов`язання зі сплати неустойки за прострочення передачі товару у примусовому порядку.

Як слідує з тексту апеляційної скарги у цій справі, рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується лише в частині стягнення 48 948, 91 грн. суми пені за прострочене зобов`язання з повернення попередньої оплати. При цьому, відповідачем не заперечується факт прострочення у період з 29.12.2020 по 09.02.2022 р., а відтак, враховуючи, що в іншій частині рішення не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України рішення в частині стягнення 6217,54 грн. 3% річних від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати та 21 221, 45 грн. інфляційних втрат від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, під час апеляційного перегляду оспорюваного рішення колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права в іншій частині рішення.

Як було зазначено раніше, місцевим господарським судом задоволено позовні вимоги у зв`язку з тим, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення попередньої оплати та позивачем правомірно нараховано 48948,91 грн. пені з 18.02.2021 до 29.06.2021 за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення частини попередньої оплати.

Вирішуючи спір, місцевий господарський суд правильно визначив правову природу правовідносин, які склалися між сторонами, вказавши, що такі відносини мають ознаки договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Під час розгляду справи №925/36/21 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідності до статті 599 Цивільного кодексу України спірний договір купівлі-продажу не припинений внаслідок його належного виконання, а повернення відповідачем передоплати за договором є односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов`язання, що є прямим порушенням зобов`язального права та підставою для відповідальності встановленої договором за його невиконання.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (стаття 216 Господарського Кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (статті 217, 218 Господарського Кодексу України).

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 у справі 925/36/21 встановлено та підтверджено виникнення у відповідача з 28.12.2020 грошового зобов`язання з повернення позивачу частини попередньої оплати за договором у сумі 185 412,53 грн. та невиконання останнім вказаного зобов`язання з 29.12.2020. Одночасно також встановлено правомірність застосування до відповідача та наявність підстав для стягнення з нього встановленої договором пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення попередньої оплати за кожен день прострочення та стягнуто з відповідача пеню за період з 29.12.2020 (дата початку прострочення) до 30.12.2020 (дата подання позову у справі №925/36/21).

Так, колегія суддів наголошує, що відповідно до пункту 5.8.1 договору №437/ФКД, у разі не поставки товару у терміни, визначені договором, та у разі неповернення передоплати покупець має право нарахувати продавцю, а продавець зобов`язаний сплатити штрафні санкції, а саме пеню у розмірі 0,2% від суми неповернутої передоплати за кожен день прострочення.

При цьому, як вірно встановлено місцевим господарським судом, фактичне виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення частини попередньої оплати у сумі 185 412,53 грн. здійснено 09.02.2022, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське». При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується і з висновком місцевого суду, що обов`язок з повернення частини попередньої оплати виник у відповідача з 29.12.2020, даний факт не заперечується і самим відповідачем.

Однак, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що місцевим господарським судом не правильно застосовано ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та зазначає наступне.

Згідно пункту 5.8. договору №437/ФКД, у разі не поставки товару у терміни визначені цим договором, продавець на вимогу покупця, зобов`язується повернути передоплату покупцю. У разі неповернення такої передоплати покупець має право нарахувати продавцю, а продавець зобов`язаний сплатити, наступні штрафні санкції.

Відповідно до п. 5.8.1. Договору №437/ФКД нараховується пеня у розмірі 0,2% від суми неповерненої передоплати за кожен день прострочки.

Як встановлено судом першої інстанції та зазначалося вище, прострочення виконання зобов`язання зі сторони відповідача перед позивачем мало мiсце з 29.12.2020 по 09.02.2022 р.

Одночасно колегія суддів наголошує, що згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що хоча прострочення з неповернення суми передоплати відповідачем і мало місце по 09.02.2022 року (фактичне виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 р. у справі №925/36/21, згідно виписки про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське»), однак нарахування пені, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, припинилося через шість місяців, тобто 29.06.2021 року, від дня коли дане зобов`язання мало бути виконано.

При цьому як зазначалося раніше, згідно з умов договору №437/ФКД від 27.02.2020 сторонами не встановлено іншого строку для нарахування пені за вказане правопорушення.

А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Красногірське" 48 948,91 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 року у справі №925/218/22 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва" на рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 року у справі №925/218/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 року у справі №925/218/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 20.07.2022 року у справі №925/218/22.

4. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/218/22.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко