ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Справа № 915/754/21(915/1205/21)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1, ; E-mail: , www.elektropostach.mk.ua, E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1),

до відповідача: Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" (55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, вул.Дружби Народів, буд.8, ; електронна адреса: ),

про: стягнення заборгованості у розмірі 76197,63 грн, -

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

в с т а н о в и в:

04.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №03/13-1121 від 02.08.2021 (вх.№11950/21), в якій просить стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" заборгованість за невиконання умов Договору №47/1040/412 про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020, а саме за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за спожиту активну електричну енергію протягом періоду з 16.02.2021 по 31.05.2021 у розмірі 76197,63 грн, з яких: 42544,03 грн пеня, 24279,24 грн збитки від інфляції та 9374,36 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми статей 525, 526, 625, 714 Цивільного кодексу України, статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та мотивовані несвоєчасним виконанням боржником договірних грошових зобов`язань щодо оплати за спожиту активну електричну енергію протягом періоду з 16 лютого 2021 по 31 травня 2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021, - справу №915/1205/21 призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 21.10.2021 суд постановив матеріали справи №915/1205/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про стягнення заборгованості за невиконання умов Договору №47/1040/412 про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020, а саме за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за спожиту активну електричну енергію протягом періоду з 16.02.2021 по 31.05.2021 у розмірі 76197,63 грн, з яких: 42544,03 грн пеня, 24279,24 грн збитки від інфляції та 9374,36 грн - 3% річних, - передати судді Господарського суду Миколаївської області Ржепецькому В.О. для розгляду спору по суті в межах справи №915/754/21 про банкрутство Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство".

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №110 від 23.10.2021 у справі №915/1205/21 призначено повторний автоматизований розподіл на підставі ухвали суду від 21.10.2021

Згідно витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 23.10.2021 головуючим у справі №915/1205/21 визначено суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 27.10.2021 справу №915/1205/21 прийнято до свого провадження для розгляду в межах справи №915/754/21 про банкрутство Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" та присвоєно їй номер 915/754/21(915/1205/21), розгляд справи почато спочатку, підготовче засідання у справі призначено на 22 листопада 2021 року о 11:15 год., встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

22.11.2021 судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

29.11.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про призначення підготовчого засідання у справі на 23 грудня 2021 року о 11:00 год.

23.12.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 26 січня 2022 о 10:00 год.

24.01.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Відповідач просить суд:

1) поновити процесуальний строк для подання відзиву;

2) відмовити в задоволені позову.

На обґрунтування клопотання про поновлення процесуальних строків відповідач посилається на норми ст. ст. 113, ч. 1, 4 ст. 119, 165, п. 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України та зазначає, що в судовому засіданні відповідачу по справі стало відомо, що Господарським судом Миколаївської області на юридичну адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та повернуто суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Копію позовної заяви відповідач не отримував.

Заперечення відповідача проти позову обґрунтовано посиланням на норми ч. 3 ст. 11 Кодексу України з процедур банкрутства, п.п.4 п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-ІХ та мотивовано тим, що неустойка (штраф, пеня), а також три відсотки річних та індекс інфляції не застосовується за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань у зв`язку з дією мораторію, який введено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.08.2021.

26.01.2022 судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Ухвалою суду від 28.01.2022 судове засідання у справі призначено на 15.02.2022 о 10:30 год.

07.02.2022 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Позивач просить суд відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві та задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач вважає застосування штрафних санкцій таким, що не суперечить умовам Договору та нормам чинного законодавства України.

15.02.2022 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 14.03.2022 об 11:00 год.

Судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 14 березня 2022 року об 11:00, не відбулося у зв`язку з обставинами, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

25.07.2022 відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 25.07.2022 № 41 було відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 24.02.2022, який на даний час продовжено до 20 листопада 2022 року включно.

Ухвалою суду від 18.08.2022 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14 вересня 2022 року о 10:00 год.

14.09.2022 судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку не відбулося оскільки виник збій обладнання системи. Судове засідання відкладено на 11.10.2022 об 11:30 год.

04.10.2022 відповідачем подано до господарського суду письмові пояснення до судових дебатів.

Зокрема, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90% з урахуванням майнового стану підприємства та відсутності об`єктивної можливості виконувати свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідач зазначає, що заборгованість, яка вже погашена, виникла в результаті неналежного виконання виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Законом України "Про ціни та ціноутворення" повноважень щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо сплати комунальних послуг, які надаються підприємством комунальної власності та господарських зобов`язань щодо відшкодування різниці між затвердженим розміром тарифів і економічно обгрунтованими витратами на виробництво та постачання комунальних послуг, чим підприємству було завдано значні збитки. Посилаючись на судову практику, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суда та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах №127/15672/16-ц, 910/4590/19, 902/417/18, 904/5610/19 та враховуючи фінансове становище КП ТВКГ, відповідач вважає, що заявлені до стягнення штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками кредитора за фактичної відсутності вини підприємства в простроченні зобов`язання. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків в наслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання. Відповідач просить суд врахувати також соціальну значимість підприємства для життєдіяльності населення та соціальної інфраструктури міста Южноукраїнська.

11.10.2022 судове засідання не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання, зокрема у період з 11:30 по 11:55 у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою від 11.10.2022 судове засідання у справі призначено на 09.11.2022 об 11:30 год.

Враховуючи воєнну ситуацію та стан небезпеки у Миколаївській області, з метою забезпечення балансу між нормами ст. 3 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень Закону України "Про правовий режим воєнного стану", приймаючи до уваги обставини даної справи, судом створено учасникам умови належного балансу безпеки та ефективної реалізації їх процесуальних прав, шляхом визнання явки у вказане засідання необов`язковою.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Клопотанням від 07.11.2022 позивач просить суд розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Сторони правом участі у судовому засіданні не скористались.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

09.11.2022 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" та Комунальним підприємством "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" був укладений Договір № 47/1040/412 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач, як постачальник, продає у 2021 році електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а відповідач, як споживач, оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

За умовами наведеного договору:

- цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору (п. 1.1);

- споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору (п. 5.1);

- ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.4);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.5);

- оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем (п. 5.7);

- у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору (п. 5.8);

- за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1);

- цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (п. 13.1).

Відповідно до умов п.п. 2, 3, 5 Комерційної пропозиції (Додаток 3 до Договору) оплата за електричну енергію здійснюється за фактичними обсягами споживання електричної енергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. У випадку співпадіння дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. Датою оплати рахунка вважається дата надходження коштів на рахунок постачальника.

Постачальник до 6 числа наступного за розрахунковим місяця надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електроенергію у попередньому місяці.

У разі несвоєчасної оплати платежів за фактично спожиту електричну енергію, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за кожен день прострочення платежу: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Додатковими угодами від 19.03.2021, від 23.04.2021, від 27.05.2021, від 01.06.2021, від 02.06.2021 сторони вносили зміни до додатків 2, 3 до Договору та п.6.2. Договору.

Договір з додатками та додатковими угодами до нього скріплені підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову є майнова вимога постачальника електричної енергії до споживача про стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за спожиту активну електричну енергію.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини порушення споживачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором постачання електричної енергії, в частині своєчасності здійснення розрахунків з постачальником електричної енергії.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є, зокрема, договори.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про електропостачання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов вищенаведеного договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія", було надано Комунальному підприємству "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" послуги на суму 4535328,95 грн, що підтверджується актами про прийняття-передавання послуг:

- від 31.01.2021 на суму 968361,17 грн (за січень 2021);

- від 28.02.2021 на суму 1116728,39 грн (за лютий 2021);

- від 31.03.2021 на суму 1118794,52 грн (за березень 2021);

- від 30.04.2021 на суму 837770,52 грн (за квітень 2021);

- від 31.05.2021 на суму 493674,35 грн (за травень 2021).

Постачальником надано споживачу рахунки відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції:

- № 47/1040/1/1 від 08.02.2021 на суму 968361,17 грн (за січень 2021);

- № 47/1040/2/1 від 09.03.2021 на суму 1116728,39 грн (за лютий 2021);

- № 47/1040/3/1 від 05.04.2021 на суму 1118794,52 грн (за березень 2021);

- № 47/1040/4/1 від 06.05.2021 на суму 837770,52 грн (за квітень 2021);

- № 47/1040/5/1 від 02.06.2021 на суму 493674,35 грн (за травень 2021).

Всього на загальну суму 4535328,95 грн.

Також, на виконання п. 5 Комерційної пропозиції постачальником виставлялися споживачу рахунки щодо оплати пені, інфляційних витрат та 3 % річних:

- № 47/1040/2/1 від 09.03.2021 на суму 11865,74 грн (за лютий 2021);

- № 47/1040/3/1 від 05.04.2021 на суму 29700,98 грн (за березень 2021);

- № 47/1040/4/1 від 06.05.2021 на суму 60978,10 грн (за квітень 2021);

- № 47/1040/5/1 від 02.06.2021 на суму 10841,78 грн (за травень 2021).

Відповідачем здійснено оплату за спожиту активну електричну енергію, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень:

- №14 від 23.03.2021 на суму 968361,17 грн за січень 2021 (а.с. 37);

- №20 від 29.04.2021 на суму 2235522,91 грн за лютий, березень 2021 (а.с. 38);

- №28 від 04.06.2021 на суму 837770,52 грн за квітень 2021 (а.с. 39).

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за отриману активну електроенергію закон покладає на споживача.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум відповідачем не спростовано, контррозрахунок не надано, заперечень щодо факту порушення строків оплати не висловлено.

Таким чином, відповідно до наданих суду позивачем доказів та вищезазначених обставин, що не спростовані та не заперечені відповідачем, останній розрахувався за спожиту активну електричну енергію за січень-квітень 2021 року, водночас порушив договірні зобов`язання в частині своєчасності здійснення відповідних платежів.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриману активну електроенергію позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає таке.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 9374,36 грн та інфляційні нарахування в сумі 24279,24 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що позивачем правильно визначено період та нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Стосовно заперечень відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає, що інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Положення статті 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 9374,36 грн та інфляційних нарахувань в сумі 24279,24 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань по сплаті рахунків за спожиту активну електричну енергію відповідачу позивачем було нараховано пеню на загальну суму 42544,03 грн, у тому числі:

- по рахунку № 47/1040/1/1 від 08.02.2021 на суму 968361,17 грн (за січень 2021) за період з 16.02.2021 по 22.03.2021 в сумі 11620,33 грн.;

- по рахунку № 47/1040/2/1 від 09.03.2021 на суму 1116728,39 грн (за лютий 2021) за період 17.03.2022 по 28.04.2021 в сумі 17898,24 грн;

- по рахунку № 47/1040/3/1 від 05.04.2021 на суму 1118794,52 грн (за березень 2021) за період з 13.04.2021 по 28.04.2021 в сумі 7172,54 грн;

- по рахунку № 47/1040/4/1 від 06.05.2021 на суму 837770,52 грн (за квітень 2021) за період 15.05.2021 по 31.05.2021 в сумі 5852,92 грн.

За приписами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За правилами п. 5 Комерційної пропозиції, у разі несвоєчасної оплати платежів за фактично спожиту електричну енергію, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.

Таким чином, на підставі наведених правових норм та положень Договору, позивач правомірно нарахував пеню.

Разом з тим, відповідно до п. 15 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнити від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" та даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними напрямками діяльності відповідача є надання послуг теплопостачання, водопостачання та водовідведення.

Позивачем пеню нараховано за період з 16.02.2021 по 31.05.2021, тобто в межах дії карантину.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 42544,03 грн задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Заперечення відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем пені з посиланням на норми Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд вважає безпідставними виходячи з такого.

Відповідно до п.п. 4 п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч.1 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

У частині 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено, що предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Як вбачається зі змісту п. 2.1., 2.2. укладеного між сторонами Договору та Додатку №2 до Договору, постачальник (позивач) продає у 2021 році електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну або господарську діяльність.

Господарський суд відзначає, що жоден з об`єктів місця поставки (передачі) товару Відповідачеві, визначених в зазначеному Додатку №2 Договору, не відноситься до житлових, садових, садибних або дачних будинків.

Таким чином, в розумінні вищезазначених норм законодавства та умов договору, позивач не надає відповідачу житлово-комунальних послуг.

Стосовно клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд зазначає, що враховуючи те, що судом відмовлено у стягненні пені, підстави для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" (55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, вул.Дружби Народів, буд.8, ; електронна адреса: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1, ; E-mail: , www.elektropostach.mk.ua) на поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, код 42129888: 24279,24 грн - інфляційні втрати; 9374,36 грн - 3% річних та 1002,57 грн - витрати по сплаті судового збору.

3.Відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 42544,03 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

6.Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна

компанія" (54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1, ; E-mail: , www.elektropostach.mk.ua),

відповідач: Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" (55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, вул.Дружби Народів, буд.8, ; електронна адреса: ).

Повний текст судового рішення складено та підписано судом 18.11.2022.

Суддя В.О.Ржепецький