РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.11.2022Справа № 910/9588/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЗТ-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексіменерджи»

про стягнення 2.020.434,14 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Мелконян Н.Г.

за участю представників сторін

від позивача Гаращенко І.В., ордер серії АА № 1220532 від 12.07.2022

від відповідача не з`явився

Суть спору :

22.09.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БЗТ-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексіменерджи» про стягнення 2.020.434,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.07.2021 між сторонами укладений договір поставки нафтопродуктів № 91-ДП від 16.08.2021 згідно якого позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними на суму 8.371.582,14 грн. За умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати повну вартість товару на умовах 100% попередньої оплати протягом 2 банківських днів з дати виставлення рахунку-фактури позивачем, але у будь-якому разі до моменту відвантаження такого товару. Відповідачем сплачено за поставку товару лише 6.351.148,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було сплачено за поставлений товар у повному обсязі, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 2.020.434,14 грн основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 відкрито провадження у справі № 910/9588/22; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.10.2022.

25.10.2022 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач визнає борг у повному обсязі та просить розглядати справу без участі відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9588/22 від 25.10.2022 клопотання відповідача про розгляд справи без участі відповідача повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не скріплено електронним підписом.

25.10.2022 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.11.2022.

08.11.2022 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач визнає борг у повному обсязі та просить розглядати справу без участі відповідача.

Позивач в судовому засіданні 08.11.2022 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 08.11.2022 не з`явився.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 08.11.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЗТ-Україна» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексіменерджи» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 91-ДП (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця (поставити), а покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити нафтопродукти, а саме паливо дизельне (далі - товар) - на умовах, визначених даним договором і додатковими угодами або додатками до нього, що є невід`ємними частинами даного договору (далі - додатки) та оформлюються сторонами на підставі заявок покупця.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 2.020.434,14 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 12.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 12.2 договору якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про розірвання договору за 30 календарних днів до закінчення стоку його дії, договір вважається продовженим на 1 (один) рік на тих самих умовах.

Сторонам доказів в підтвердження виявлення небажання продовжувати договірні відносини не подано, а отже договір є продовженим.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, одиниця виміру кількості товару та кількість поставки кожної партії товару, умови поставки, строки поставки, ціна та вартість товару, умови оплати, виробник товару та інші необхідні умови визначаються та погоджуються сторонами в додатках, що є невід`ємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 1.3. договору поставка партії товару в межах граничних показників (мінімальний і максимальний об`єм поставки, зазначений у відповідному додатку до даного договору) є поставкою товару належної кількості.

Згідно з п. 1.4. договору загальна кількість товару за даним договором становить суму кількості поставленого протягом терміну дії даного договору товару, згідно видаткових накладних на товар.

Відповідно до п. 3.1. договору ціна товару є орієнтовною та договірною, зазначається і узгоджується сторонами в залежності від умов поставки товару для кожної партії товару окремо в додатку до даного договору.

21.01.2022 між сторонами укладено додаток № 3 до договору, згідно якого сторони дійшли згоди, що постачальник має поставити покупцю нафтопродукти (виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ»), а саме паливо дизельне ДТ-З-К5, сорт F у кількості 240,000 т, загальною вартістю 8.200.800,00 грн.

Згідно з п.п. 5, 6 додатку № 3 від 21.01.2022 сторони погодили, що датою поставки товару (партії товару) постачальником сторони будуть вважати дату оформлення видаткової накладної на товару (партію товару). Строк поставки товару до 20.02.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 8.351.148,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 104 від 07.02.2022 на суму 4.108.942,50 грн та № 124 від 16.02.2022 на суму 4.242.205,50 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору остаточна (кінцева) вартість товару (партії товару), поставленого за окремими додатками до договору, зазначається у доповненнях до відповідних додатків до цього договору.

16.03.2022 сторонами укладено доповнення № 1 до додатку № 3 від 21.01.2022 до договору, яким сторони підтвердили, що постачальник передав, а покупець прийняв товар у кількості 244,400 т вартістю 8.371.582,14 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 4.1. договору розрахунки між сторонами здійснюються в грошовій одиниці України - гривні. Вид розрахунків - безготівковий. Форма розрахунків - платіжним дорученням.

Відповідно до п. 4.2. договору розрахунки за товар (партію товару) здійснюються покупцем на умовах 100% попередньої оплати, якщо інше не передбачено додатками до цього договору.

Згідно з п. 3 додатку № 3 від 21.01.2022 передбачено, що покупець здійснює 100% оплату вартості товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 7 (сем) банківських днів з дати поставки товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка визнана відповідачем та згідно підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків станом на 30.08.2022 становить 2.020.434,14 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 2.020.434,14 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БЗТ-Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексіменерджи» (04050, м Київ, вул. Глибочицька, 13, секц. 1, офіс 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЗТ-Україна» (01133, м. Київ, бульв. Л.Українки, 7Б, ) 2.020.434 (два мільйони двадцять тисяч чотириста тридцять чотири) гри 14 коп. боргу, 30.306 (дев`яносто тисяч чотирнадцять) грн 51 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 15.11.2022.

СуддяВ.В.Сівакова