УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

15.11.2022Справа № 910/12066/22

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Кив, вул. Юрія Іллєнка, 31)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корса» (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21) заборгованості у розмірі 210 853, 93 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корса» заборгованості у розмірі 210 853, 93 грн.

Заява обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" з 23.06.2022 є постачальником універсальних послуг зокрема і для боржника - ТОВ «Корса». Боржник на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» приєднався до публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, договір зареєстрована за реквізитами - №2085083ПУ(ПОН) від 23.06.2020 та споживачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Заявник вказує, що в рамках дії такого договору за період з 23.06.2022 по 11.07.2022 боржнику було нараховано 560 853, 93 грн за спожиту електричну енергію згідно рахунку №2085083/6/1 від 01.07.2022 на суму 175 679, 27 грн з ПДВ, та рахунку №2085083/7/1 від 11.07.2022 на суму 385 174, 66 гргн з ПДВ. Однак, боржником сплачено лише 350 000, 00 грн, у зв`язку з чим заборгованість за вказаний період становить 210 853, 93 грн, яку і просить стягнути в наказному провадженні.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

В заяві, заявник посилається на Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України №148 від 13.04.2022 з подальшими змінами (надалі - Положення).

Так, згідно п. 2 Положення споживачам гарантується постачання електричної енергії на умовах універсальної послуги, з урахуванням цього Положення, у разі припинення постачання електричної енергії попереднім постачальником на ринку електричної енергії внаслідок присвоєння постачальнику статусу «Дефолтний» або зупинення дії його ліцензії з постачання електричної енергії споживачу.

Згідно п. 4 Положення ПУП (постачальник універсальних послуг) зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачу електричної енергії відповідно до пункту 2 цього Положення (незалежно від величини договірної потужності його електроустановок) з дня наступного за днем припинення постачання попереднім постачальником.

Постачання електричної енергії таким споживачам здійснюється ПУП за ціною універсальної послуги для малих непобутових споживачів, а спожиті обсяги електричної енергії включаються в обсяг електричної енергії, спожитої споживачами універсальної послуги - малими непобутовими споживачами.

Споживач та ПУП зобов`язані оформити договірні відносини протягом 10 робочих днів з дня зміни записів в реєстрах точок комерційного обліку або шляхом приєднання до публічного договору, який затверджується НКРЕКП.

Положеннями ч. 3 ст. 639 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно п. 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 з подальшими змінами - Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Таким чином, в даному випадку закон не вимагає, щоб договір на постачання електричної енергії був укладений виключно в письмовій формі, однак, застосування передбаченого Розділом ІІ Господарського процесуального кодексу України інституту наказного провадження вимагає існування між сторонами укладеного саме в письмовій формі договору, в межах реалізації якого і виникли вимоги заявника.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Заявник стверджує, що на виконання вимог п. 4 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану - ТОВ «Корса» приєднаося до публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Універсальна», а укладений між сторонами Договір зареєстровано за реквізитами №2085083ПУ(ПОН), натомість до заяви про видачу судового наказу не додану заяву-приєднання боржника на вказаних умовах до договору постачання електричної енергії.

Суд зазначає, що встановлення укладення між сторонами договору постачання шляхом оплати рахунку (попри таку можливість) не є укладенням господарського договору у формі єдиного документа та вимоги за таким договором не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження з огляду на приписи ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Матеріали поданої заяви не містять доказів укладення між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який в програмному комплексі заявника з обліку юридичних споживачів електричної енергії зареєстровано за реквізитами - 2085083ПУ(ПОН) від 23.06.2022, в письмовій формі в розумінні положень ч. 3 ст. 639 Цивільного кодексу України.

Відсутність підписаного боржником договору або ж заявки на приєднання до договору може свідчити про заперечення, невизнання чи оспорення ним свого обов`язку перед постачальником або заперечення щодо обсягу наданої електричної енергії, що доводиться на загальних підставах в позовному порядку. При цьому, долучене до заяви про видачу судового наказу повідомлення про приєднання до договору постачання електричної енергії, що складене постачальником (заявником) та надіслане боржнику (споживачу) не є документом, що підтверджує, в розумінні Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, Правил роздрібного ринку електричної енергії та ЦК України, укладення між сторонами Договору постачання електричної енергії.

Отже, викладені в заяві про видачу судового наказу обставини свідчать про наявність спору про право, що виключає можливість розгляду заявлених вимог в порядку наказного провадження.

Згідно з частини 2 статті 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У зв`язку з вище наведеним, суд дійшов висновку про наявність підстави до відмови у видачі судового наказу, що передбачена п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, а заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корса» заборгованості у розмірі 210 853, 93 грн

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких