ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2022 Справа № 917/546/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марс 2018"

про стягнення 102 660 281, 15 грн

за участю представника позивача - Севастьянова І. А.;

від відповідача - не з`явився

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося з позовом Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марс 2018" про стягнення 102 660 281, 15 грн, у тому числі: 100 000 006,99 грн основного боргу за товар, поставлений за договором поставки № 12/01/01/338-НП від 01.02.2021, 2 356 164,55 грн пені, 304 109,61 грн - 3% річних.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в порушення договірних зобов`язань відповідач несвоєчасно оплачував поставлений товар.

Позивач подав заяву від 07.07.2022 вих № 01/01/07-420 (вхід. № 4603 від 12.07.2022; а.с.50) про збільшення розміру позовних вимог, в якій прохав стягнути з відповідача 108 990 418,58 грн, у тому числі: 100 000 006,99 грн основного боргу за товар поставлений згідно договору поставки № 12/01/01/338-НП від 01.02.2021, 5 780 822,32 грн пені, 509 589,08 грн - 3% річних, 2 700 000,19 грн - інфляційних.

Суд ухвалою від 26.07.2022 прийняв вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.61).

Позивач подав заяву від 15.09.2022 (вхід. № 6526 від 15.09.2022; а.с.106-111) про збільшення розміру позовних вимог, в якій прохає стягнути з відповідача 123 236 124,42 грн, у тому числі: 100 000 006,99 грн основного боргу за товар поставлений згідно договору поставки № 12/01/01/338-НП від 01.02.2021, 14 410 959,91 грн пені, 1 027 397,33 грн - 3% річних, 7 797 760,19 грн - інфляційних.

Ухвалою від 20.09.2022 суд прийняв вказану заяву до розгляду (а.с.128-129). Подальший розгляд справи проводиться в межах збільшених позовних вимог.

Відповідач у відзиві від 11.08.2022 (вхід. № 5528 від 15.08.2022; а.с.75-76), проти позову заперечує посилаючись на те, що:

- відповідно до п.6.1. Договору у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), враховуючи викликане цим скрутне матеріальне становище відповідача, у ТОВ «МАРС 2018» виникли суттєві перешкоди для виконання зобов`язань з оплати за товар за договором;

- строк виконання зобов`язань відповідача по договору поставки не настав, оскільки строк виконання зобов`язань сторін по договору відкладається відповідно часу, протягом якого будуть діяти обставини непереборної сили (форс - мажорні обставини).

- доказом дії форс-мажорних обставин є виданий Торгово-промисловою палатою України лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, в якому підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди і виконання відповідно яких/-го ся неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Позивач у відповіді на відзив від 17.08.2022 (вхід. № 5685 від 18.08.2022; а.с.81-85) заперечує мотиви відповідача, з огляду на таке:

- відповідач не направляв позивачу повідомлення згідно з п. 6.2. Договору щодо виникнення у останнього форс-мажорних обставин та неспроможність через це виконати обов`язки за Договором, тому відповідач не вважається таким, то підпадає під дії форс-мажорних обставин та несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не наводить жодних доказів чи аргументів, що підтверджують той факт, що обставини на які відповідач посилається були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання за договором;

- наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають на тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), не було зафіксовано, що м. Кременчук (місцезнаходження відповідача) або будь-якій іншій територіальній громаді Полтавської області перебували в районі проведення бойових дій або були в окупації чи оточенні.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2022 даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.23-24).

Ухвалою від 16.06.2022 було залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с.28). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.31-44).

За цим позовом Господарський суд Полтавської області ухвалою від 28.06.2022 відкрив провадження у справі № 917/546/22, призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження підготовче засідання та встановив сторонами строки для подання заяв по суті справи (а.с. 45-46).

Ухвалою від 26.07.2022 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів (а.с.61-63).

Ухвалою від 20.09.2022 суд відкладав підготовче засідання на 20.10.2022 в зв`язку з відсутністю доказів надсилання поштою відповідачу ухвали від 26.07.2022 через тимчасове припинення відправки поштової кореспонденції судом чи доказів доставки цієї ухвали відповідачу у системі "Електронний суд" (а.с.128-129).

Ухвалою від 20.10.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Про час та місце розгляду справи по суті сторони повідомлені належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням від 13.10.2022 та від 24.10.2022 про вручення ухвали відповідачу, розпискою позивача від 20.10.2022 про отримання ухвал та розпискою позивача від 20.10.2022 про повідомлення дати судового засідання.

Неявка відповідача не перешкоджає проведенню цього судового засідання та розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи по суті суд заслухав пояснення та дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 17.11.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив таке.

Між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (позивачем, замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Марс 2018" (відповідачем, покупцем) укладено договір поставки № 12/01/01/338-НП від 01 лютого 2022 року (далі - Договір; а.с.9-11), за умовами якого сторони узгодили наступне:

- п.1.1 - постачальник зобов`язується поставити та передати покупцеві у власність нафтопродукти (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його;

- п.1.3 - постачальник протягом лютого 2022 поставляє покупцю товар в наступному асортименті, кількості, за ціною та наступними умовами поставки, а саме:

ЕХW - резервуари нафтобаз, що належать ТОВ "НАФТАСІТІ" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів:

бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну BASF) в кількості 756,717 тонн; ціна 39636 грн/тонну; вартість 29 993 235,01 грн з ПДВ;

бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 в кількості 393,531 тонн; ціна 40738 грн/тонну; вартість 16 031 664,30 грн з ПДВ;

бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну BASF) в кількості 104,195 тонн; ціна 40738 грн/тонну; вартість 4244695,49 грн з ПДВ;

паливо дизельне Епеrgу-ДП-3-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 461,146 тонн; ціна 34857 грн/тонну; вартість 16 074 166,13 грн з ПДВ;

всього 1715,589 тонн вартістю 66 343 760,93 грн з ПДВ.

EXW - франко-резервуар ПАТ «Укртатнафта»: м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3:

паливо дизельне Епеrgу-ДП-3-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 965,552 тонн; ціна 34857 грн/тонну; вартість 33 656 246,06 грн з ПДВ;

всього 965,552 тонн вартістю 33 656 246,00 грн з ПДВ.

Загальна вартість товару з ПДВ, що поставляється за цим договором, складає 100 000 006,99 грн;

- п.3.2 - передача-приймання товару за кількістю і якістю здійснюється у встановленому чинним законодавством України порядку, з оформленням Акту приймання-передачі товару;

- п.3.3 - моментом поставки товару і моментом переходу права власності на товар до покупця вважається момент підписання уповноваженими представниками обох сторін Акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної;

- п.4.3 - покупець здійснює розрахунки по цьому Договору в розмірі 100 % вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 9 цього Договору, в строки не пізніше 30 квітня 2022 року;

- п.5.2 - у випадку, порушення строків оплати за поставлений товар відповідно до цього договору, покупець сплачує постачальникові, на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від ціни не оплаченого товару, за кожний день прострочення;

- п. 7.1 - цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 30 квітня 2022 року включно, але в будь-якому випадку до моменту його повного виконання.

Позивач на виконання умов договору передав у власність відповідача нафтопродукти на загальну суму 100 000 006,99 грн, що сторони підтвердили шляхом підписання наступних актів:

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 1 від 28.02.2022 на суму 29 993 235,01 грн, за яким передано бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну BASF) в кількості 756,717 тонн (а.с. 12);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 2 від 28.02.2022 на суму 16 031 664,30 грн, за яким передано бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 в кількості 393,531 тонн (а.с. 13);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 3 від 28.02.2022 на суму 4 244 695,49 грн, за яким передано бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну BASF) в кількості 104,195 тонн (а.с. 14);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 4 від 28.02.2022 на суму 16 074 166,13 грн, за яким передано паливо дизельне Епеrgу-ДП-3-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 461,146 тонн (а.с. 15);

- акт приймання-передачі нафтопродуктів № 5 від 28.02.2022 на суму 33 656 246,06 грн, за яким передано паливо дизельне Епеrgу-ДП-3-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 965,552 тонн (а.с. 16).

03.05.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості (а.с.17-18).

Позивач у позові вказує, що відповідач оплату за отриманий товар не провів, це й стало підставою для звернення з позовом до суду.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 ГК України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів оплати боргу у сумі 100 000 006,99 грн суду не надав.

Заперечення відповідача проти позову з підстав настання форс-мажорних обставин суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно з п.6.1. Договору при настанні обставин непереборної сили - обставин, які не можуть бути передбачені сторонами при укладанні цього Договору, і проти виникнення яких сторони не можуть вжити відповідних заходів (форс-мажорні обставини), строк виконання зобов`язань Сторін ) цьому Договору відкладається відповідно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Сторона, що допустила внаслідок дії форс-мажорних обставин невиконання, або неналежне виконання зобов`язані, по цьому Договору в цілому, або окремих його умов, звільняється від відповідальності за таке невиконання, або неналежне виконання на час дії форс-мажорних обставин.

Згідно з п. 6.2. Договору сторона, для якої настали обставини форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше 10-ти календарних днів повідомити іншу сторону про неспроможність виконати зобов`язання (їх частину) по цьому Договору. Сторона, що не виконала зазначені умови не вважається такою, що підпадає під дію обставин форс-мажору та несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно умов цього Договору. Необхідним і достатнім доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою країни Сторони, для якої настали обставини форс - мажору.

Згідно з п.6.3. Договору поняття „Форс-мажорні обставини за цим Договором ні при яких умовах не включає відсутність коштів та/або неможливість виконання фінансових зобов`язань. Зобов`язання покупця щодо здійснення всіх фінансових розрахунків є абсолютними та безумовними.

В ст. 14-1 Закону України Про Торгово-промислові палати в Україні (від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР; зі змінами, внесеними згідно із Законом № 530-IX від 17.03.2020) вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст. 14-1 Закону України Про Торгово-промислові палати в Україні).

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП) оприлюднила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким на підставі ст. 14, 14№ Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що вказаний лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджує невідворотність, непередбачуваність, об`єктивність обставин, тобто, наявність форс-мажору.

Проте, ще одним обов`язковим критерієм звільнення винної сторони від відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання і обставинами непереборної сили, який на практиці визначається завжди щодо кожного спірного зобов`язання окремо.

Зазначене твердження випливає зі змісту ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо).

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання».

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладений у постанові від 21 вересня 2022 року у cправі № 911/589/21, про те, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (п.5.21 постанови).

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 31 серпня 2022 року у cправі № 910/15264/21, де вказано:

- відповідно до ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 ГК та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

- надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

- невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

- між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

-Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (п.99).

- для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, наведено висновок щодо застосування ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 30 травня 2022 року у cправі № 922/2475/21, де Верховний Суд констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Проаналізувавши наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, яким затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають на тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), не було зафіксовано, що м. Кременчук (місцезнаходження відповідача) або будь-якій іншій територіальній громаді Полтавської області перебували в районі проведення бойових дій або були в окупації чи оточенні.

Відповідно до ст.13, 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків

Відповідач не надав до суду жодного доказу в підтвердження того, яким чином вказані обставини перешкодили йому перерахувати на рахунок позивача суму боргу.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не наводить жодних доказів чи аргументів, що підтверджують той факт, що обставини, на які відповідач посилається, були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання за Договором.

Отже, відповідач не довів причинно-наслідковий зв`язок між наявними форс- мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язань саме за спірним договором.

У п. 6.2. Договору вказано, що сторона, для якої настали обставини форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше 10-ти календарних днів повідомити іншу сторону про неспроможність виконати зобов`язання (їх частину) по цьому Договору. Сторона, що не виконала зазначені умови не вважається такою, що підпадає під дію обставин форс-мажору та несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно умов цього Договору.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 31 серпня 2022 року у cправі № 910/15264/21, де вказано:

- повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору;

- водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п.5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Відповідач не надав суду доказів повідомлення позивача згідно з вимогами п. 6.2. Договору про настання форс-мажорних обставин, що перешкоджають виконанню саме спірного договору. Це позбавляє відповідача права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності за умовами п. 6.2. Договору.

Таким чином позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 100 000 006,99 грн суд визнає обґрунтованим та задовольняє.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за і кожен день прострочення виконання (ч. 1,3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з п. 5.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків по Договору сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та встановлену чинним законодавством України.

У п. 5.2. Договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати за поставлений товар відповідно до Договору, покупець сплачує постачальникові, на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно з п.4.3 Договору покупець здійснює розрахунки в розмірі 100 % вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в строки не пізніше 30 квітня 2022 року;

Відповідно до ст. 253 ЦК України початок перебігу строку, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, позивач правомірно заявив вимоги про стягнення 14 410 959,91 грн пені за період 01.05.2022 02.09.2022 (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог; вхід. № 6526 від 15.09.2022; а.с.114-115). Правильність розрахунку перевірена судом.

Таким чином позовні вимоги про стягнення пені суд задовільняє.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивач правомірно заявив вимоги про стягнення 1 027 397,33 грн - 3% річних за період 01.05.2022 02.09.2022, 7 797 760,19 грн - інфляційних за період 01.05.2022 31.08.2022 (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог; вхід. № 6526 від 15.09.2022; а.с.114-115). Правильність розрахунку перевірена судом.

Отже, суд задовольняє вимоги про стягнення 1 027 397,33 грн - 3% річних та 7 797 760,19 грн - інфляційних.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

Суд встановив, що при подачі цього позову позивач сплатив 868 350,00 грн судового збору за платіжним дорученням від 03.06.2022 № 8917-П22 (а.с.8). Факт надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 06.06.2022 (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Марс 2018" (вул. Соборна, буд. 40/2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 41631979) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 00135390) 100 000 006 грн 99 коп. основного боргу, 14 410 959 грн 91 коп. - пені, 1 027 397 грн. 33 коп. 3 % річних, 7 797 760 грн 19 коп. інфляційних, 868 350 грн 00 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 18.11.2022

Суддя Т. М. Безрук