ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.11.2022 м. Дніпро Справа № 904/4790/21 (916/274/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал-Південний» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 по справі № 904/4790/21 (916/274/20) (суддя Красота О.І.), повний текст ухвали складено 09.11.2021

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж», м. Дніпро

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПриватОфіс», м. Дніпро

про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 26/12 від 26.12.2019 та одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача-1 ТОВ «Боріваж», відповідача-2 ТОВ «ПриватОфіс» про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 26/12 від 26.02.2019 укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, а також визнання недійсним одностороннього правочину у формі заяви ТОВ «Боріваж» про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог (припинення зобов`язання зарахуванням).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2020 матеріали справи № 916/274/20 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 справу № 916/274/20 передано Господарському суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа № 904/4790/21 про банкрутство ТОВ «Монтана-Естейт» для розгляду спору по суті в межах справи про банкрутство.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Боріваж» оскаржувало її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просило скасувати ухвалу суду повністю і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ТОВ «Боріваж» вказувало на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням ч. 2 ст. 31 ГПК України, ст. 6 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду, що тягне за собою порушення розумних строків розгляду справи, оскільки за ч. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Боріваж» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 у справі № 904/4790/21 (916/274/20) залишено без змін.

Крім того, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Тайлон» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 у справі № 904/4790/21 (916/274/20), оскільки остання вже була переглянута в апеляційному порядку (постанова від 01.02.2022) та фактично не містила інших доводів, відмінних від доводів апеляційної скарги ТОВ «Боріваж» у даній справі.

26.09.2022 на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ «Термінал-Південний» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 у справі № 904/4790/21 (916/274/20).

В апеляційній скарзі ТОВ «Термінал-Південний» просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Монтана-Естейт» про визнання недійсним договору та одностороннього правочину у формі заяви до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження судового розгляду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Термінал-Південний» посилається на те, що є особою, щодо прав та інтересів якої ухвалено оскаржувану ухвалу суду, оскільки є одним з учасників, які володіють часткою в статутному капіталі відповідача ТОВ «Боріваж». При цьому зазначає, що ТОВ «Термінал-Південний» приймає істотну участь у господарській діяльності ТОВ «Боріваж».

Також скаржник зазначає про те, що оскаржувана ним ухвала на його адресу судом не направлялася, а тому він не знав про її наявність, і лише 16.09.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень дізнався про постановлення судом оскаржуваної ухвали.

З посиланням на приписи частин 1, 3 ст. 272 ГПК України ТОВ «Термінал-Південний» вважає, що має право апеляційного оскарження.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а викладені в ухвалі висновки не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 280 ГПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і для направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022 визнано поважною причину пропуску ТОВ «Термінал-Південний» строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2021 по справі № 904/4790/21 (916/274/20), поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження у даній справі в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

15.11.2022 від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Термінал-Південний» та доводів наведених в її обґрунтування, вважає скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню з підстав наведених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Термінал-Південний» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 у справі № 904/4790/21 (916/274/20) слід закрити з огляду на наступні, встановлені апеляційним господарським судом обставини.

Апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з приписами ч. 3 ст. 264 ГПК України при розгляді апеляційної скарги, поданою особою, яка не брала участі в розгляді справи, і яка вважає, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права, інтереси та/або обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на відповідність її статтям 256, 258 ГПК України та за відсутності підстав для залишення скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному судовому рішенні питання про права, інтереси та/або обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо апеляційним господарським судом буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням порушено не було, а питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом не вирішувались, то суд апеляційної інстанції закриває провадження у справі на підставі п. 3 ст. 264 ГПК України.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France», заява № 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права». Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Приписами ст. 17 ГПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (ч. 1 ст. 254 ГПК України).

Отже, особи, які не брали участі у справі, також мають право подавати апеляційні скарги на таке судове рішення, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. При цьому обов`язковою умовою для наявності такого права є вирішення судом у справі питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки. У такому разі особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї такого права, обґрунтувавши наявність трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) права, (2) інтереси та (3) обов`язки. У свою чергу суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з цієї справи таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, або ж це рішення матиме вплив на інтереси скаржника тощо.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братись до уваги.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.10.2021 у справі № 917/1697/20, від 12.11.2018 у справі № 910/2611/18, від 09.04.2019 у справі № 916/1717/17, від 03.07.2019 у справі № 910/15668/18, від 22.05.2019 у справі № 904/7274/17, від 09.07.2019 у справі № 01/1494(14-01/1494).

Отже, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст.ст. 254, 271 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки. Вона повинна не просто зазначити про це у апеляційній скарзі, а довести, що у мотивувальній або резолютивній частині оскаржуваного нею рішення містяться висновки суду про її правомочності, однак скаржником цього зроблено не було.

З урахуванням вище викладеного ТОВ «Термінал-Південний не є учасником справи, а оскаржуваною ухвалою не вирішувалося питання про його права, інтереси та (або) обов`язки.

Крім того, ані мотивувальна, ані резолютивна частина оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не містить жодного посилання, яке б стосувалося прав чи обов`язків ТОВ «Термінал-Південний».

Згідно матеріалів справи, у часі обставин, які розглядалися місцевим господарським судом, встановлені ним події скаржника не стосувалися, питання про права і обов`язки скаржника не вирішувались, що свідчить про необхідність закриття апеляційного провадження згідно з п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Cаме лише посилання апелянта на те, що він є учасником відповідача-1 по справі не може свідчити про те, що спірне рішення впливає на його права або законні інтереси, оскільки відповідач-1 є самостійною юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

При цьому апеляційний господарський суд звертає увагу скаржника на те, що у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (аналогічної позиції дотримується Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень у своєму Висновку № 11 [2008]).

Керуючись ст.ст. 232-235, 264 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал-Південний» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 у справі № 904/4790/21 (916/274/20) - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

І.О. Вечірко