ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.11.2022 м.Дніпро Справа № 908/3418/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Білецька Л.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022р. у справі №908/3418/21

кредитори - 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Модус Операнді", м. Запоріжжя

2. Meradion Commercial LTD, Кіпр

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська хіміко-енергетична компанія", м. Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2022. відкрито провадження у справі №908/3418/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська хіміко-енергетична компанія". Визнані грошові вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус Операнді" до боржника на суму 81200,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 150000,00 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Маглиш Ладу Сергіївну.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 05.07.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська хіміко-енергетична компанія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Маглиш Ладу Сергіївну.

25.07.2022р. від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшло клопотання у якому податкова просила суд: зобов`язати ліквідатора провести аналіз фінансового становища боржника на предмет наявності або відсутності ознак фіктивного банкрутства, зокрема перевірити реальність вимог кредитора; зобов`язати ліквідатора закрити рахунки, надати інформацію про рух грошових коштів по всіх банківських рахунках, ліквідаційний баланс, документи, підтверджуючі інформацію надану у балансі (у т.ч., що підтверджують кредиторську заборгованість), результати проведеної інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, ТМЦ, коштів тощо, надати документи фінансово - господарської діяльності за період з 01.01.2017 року по дату їх надання до контролюючого органу; врахувати надану інформацію та документи при вирішення питання про ліквідацію банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська хіміко-енергетична компанія"; до отримання від ліквідатора документів та проведення перевірки працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області, не затверджувати ліквідаційний баланс банкрута та не приймати рішення про припинення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська хіміко-енергетична компанія"; визнати ГУ ДПС у Запорізькій області учасником по справі про банкрутство, щодо прав та обов`язків яких існує спір.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022р. у справі №908/3418/21 (повний текст складено 26.08.2022р., суддя - Сушко Л.М., м. Запоріжжя) клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області (вх.№8512/08-08/22 від 25.07.2022р.) залишено без задоволення.

Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022р. у справі №908/3418/21 скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2022р. апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали надати докази сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн., докази надіслання апеляційної скарги та доданих до неї документів на адресу учасників справи про банкрутство (описи вкладення та фіскальні чеки або розрахункові квитанції) та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази на підтвердження підстав в її обґрунтування.

Роз`яснено особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог даної ухвали апеляційну скаргу буде повернуто відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог ст. 260 ГПК України.

Копію ухвали суду від 26.09.2022р. скаржником отримано 04.10.2022р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, скаржник мав усунути недоліки апеляційної скарги (з урахуванням вихідних днів) у строк до 14.10.2022р. (включно).

Разом із тим, 17.10.2022р. на адресу апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява від 06.10.2022р. про продовження строку усунення недоліків, в якій він просить продовжити строк для усунення недоліків; відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Заява обґрунтована неможливістю скаржником у встановлений судом строк усунути в повній мірі недоліки щодо надання документу про сплату судового збору, у зв`язку з обставинами викладеними в клопотанні про відстрочення сплати судового збору. Зважаючи на майновий стан органів ДПС, внаслідок впровадження воєнного стану, на рахунку за КВЕК 2800 (за яким здійснюються видатки для сплати судового збору) в умовах воєнного стану не здійснюється фінансування. Вказує, що неможливість забезпечення реалізації податкових органів права на апеляційне та касаційне оскарження рішень господарських судів позбавить можливості податковий орган скористатись правом щодо оскаржень судових рішень, прийнятих з порушенням норм процесуального та матеріального права або скасування рішень суду, які прийняті необґрунтовано, що в свою чергу призведе до втрат Державного бюджету України. Також, ДПС просить врахувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного суду від 14.01.2021 року у справі №0940/2276/18 при вирішенні питання про відкриття проваджень, забезпечення розгляду скарг ДПС по суті, відстрочення щодо сплати судового збору.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Підстави для вчинення господарським судом дій щодо відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати викладені в ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З викладеного вбачається, що наведений нормативний припис передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору лише за наявності викладених вище умов.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини 1 статті 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021р. у справі №0940/2276/18).

Оскільки предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, клопотання ГУ ДПС у Запорізькій області задоволенню не підлягає.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" від 20.05.2010р., заява №24402/02, § 27).

При цьому ЄСПЛ зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р., заява №28249/95, § 60).

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України закріплено граничний строк на усунення недоліків заяви/скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та не може бути продовжений судом в порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України, оскільки його максимальна межа визначена ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, то суд позбавлений можливості продовжити строк понад того, що встановлено Господарським процесуальним кодексом України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018р. у справі №904/5995/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №910/10965/17, від 25.03.2019р. у справі №910/6924/18, від 30.09.2019р. у справі №904/4860/18, в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2021р. у справі №910/13706/19 тощо.

Отже, наданий ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2022р. десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги не може бути продовжений судом поза межами цього строку.

Таким чином, вимоги заяви про продовження строків для усунення недоліків апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства, оскільки ГПК України не передбачено можливості продовження встановлених процесуальним законодавством строків усунення недоліків апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, заява Головного управління ДПС у Запорізькій області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина друга статті 260 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки Головне управління ДПС у Запорізькій області не усунуло недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений апеляційним господарським судом, апеляційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню скаржникові.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 258, 260, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про продовження строку для усунення недоліків - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022р. у справі №908/3418/21 з доданими до скарги матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька