ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. Справа №910/6065/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Плотніцький Б.Д.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" б/н від 22.10.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/3569/21 від 26.10.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 (суддя Яворський Б.І., повний текст складено 04.10.2021)

у справі № 910/6065/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські перспективи" (надалі ТзОВ "Українські перспективи"), м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі ПАТ "Українська залізниця") в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

про зобов`язання укласти договори

за участю учасників справи:

від позивача: Цукорник С.Г. адвокат (ордер серії ВС №1159048 від 12.09.2022);

від відповідача: Пантюшева Н.М.- адвокат (свідоцтво серія ЛВ№000835)

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Українські перспективи" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до ПАТ "Українська залізниця" про визнання укладеними між ПАТ «Українська залізниця» та ТзОВ «Українські перспективи» правочинів, а саме: угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014; угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/Т-14230п/НЮ від 06.01.2014; угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/МЧЛьвів-14235п/НЮ від 06.01.2014; угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014; угоди № 1 про внесення змін до договору № 47ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018; угоди № 1 про внесення змін до договору №48ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018; угоди № 1 про внесення змін до договору №ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ від 23.01.2018, в частині продовження терміну дії договорів та терміну проведення рекламних послуг до 31.03.2023 (т. 3, а.с. 127-129).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами існує співпраця в частині надання рекламних послуг на підставі укладених договорів, дія яких неодноразово пролонговувалась. З огляду на закінчення терміну дії перелічених угод, 19.03.2018 позивач скерував ПАТ «Українська залізниця» та на Регіональну філію «Львівська залізниця» пропозицію укласти угоди про внесення змін до наведених договорів в частині продовження терміну їх дії та терміну проведення рекламних кампаній до 31.03.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2018 задоволено заяву ТзОВ «Українські перспективи» про забезпечення позову. Забезпечено позов шляхом заборони відповідачу та іншим особам, які діють від імені та/або на замовлення відповідача вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій, які належать ТзОВ «Українські перспективи» та розміщені за визначеними адресами (т 1, а.с. 160-163).

Ухвалою від 04.09.2019 Господарський суд міста Києва визнав відповідачем у справі № 910/6065/18 ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» і передав справу № 910/6065/18 за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області (т. 5, а.с. 43-47).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 року у справі №910/6065/18 (суддя Б.І. Яворський) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.06.2018 у вигляді заборони ПАТ «Українська залізниця» та іншим особам, які діють від імені та/або на замовлення відповідача, вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій, які належать ТзОВ «Українські перспективи», та розміщені за визначеними адресами (т. 7, а.с. 95-105).

В ході розгляду справи суд встановив, що між сторонами (АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" та ТзОВ «Українські перспективи») виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладених договорів про надання рекламних послуг, зокрема: №Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014, №Л/П-14227п/НЮ, №Л/Т-14230п/НЮ та №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ від 06.01.2014. Сторони наведеними договорами погодили розміщення лише частини рекламних конструкцій з терміном надання відповідних послуг до 31.03.2018. Відповідач листом №воНЗ-1-10/2162 від 03.05.2018 повідомляв позивача про припинення орендних відносин з 01.05.2018, пропозиції позивача щодо продовження терміну дії договорів не прийняв. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність зі сторони відповідача конклюдентних дій в розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК України, а саме щодо прийняття пропозиції на розміщення рекламних конструкцій на спірних об`єктах на новий строк. Суд також зауважив, що спірні договори позивачем укладалися з ПАТ «Українська залізниця» та ДТГО «Львівська залізниця». Предметом спору, серед іншого, є вимога до Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" про визнання укладеними між сторонами угод про внесення змін до договору № 47ТУ-12БМЕС-18/10 та №48ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018; угоди про внесення змін до договору № ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ від 23.01.2018. Наведені правочини укладені позивачем з ПАТ «Українська залізниця» в особі Філії «Пасажирська компанія» та Виробничим підрозділом «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд». Відповідач не є стороною наведених договорів, а вказані структурні підрозділи (Філія «Пасажирська компанія» та Виробничий підрозділ «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд») не є учасниками провадження. Отже, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в цій частині до Регіональної філії «Львівська залізниця» не можуть бути задоволені, оскільки відповідач не наділений повноваженнями укладення (пролонгації) договорів від імені інших самостійних структурних підрозділів АТ «Українська залізниця». Правом на пролонгацію договору наділена сторона відповідного правочину, а РФ "Львівська залізниця" у даному випадку такою не є. Крім того, суд вказав, що серед способів захисту прав та законних інтересів не зазначено такого способу захисту, як зобов`язання особи до укладення відповідних договорів.

ТзОВ «Українські перспективи» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 року у справі №910/6065/18, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у своїй пропозиції, ТзОВ «Українські перспективи» щодо укладення угод про внесення змін до вищезазначених договорів в частині продовження терміну дії договору та терміну проведення рекламної кампанії до 31.03.2023 року, вказали ПАТ «Українська залізниця», що в разі акцепту пропозиції до 31 березня 2018 року виставити ТзОВ «Українські перспективи» рахунки на оплату рекламних послуг по вказаних договорах. В акцепт пропозиції щодо укладення договорів в частині продовження терміну їх дії та терміну проведення рекламних кампаній до 31.03.2023 року, ПАТ «Укрзалізниця» в особі своїх виробничих та відокремлених підрозділів оперативно виставила рахунки на оплату за квітень 2018 року, за травень 2018 року (та й у подальшому по всіх вище перелічених договорах продовжувала виставляти рахунки з посиланням на спірні договори та підписувати акти наданих послуг за спірними договорами). Відповідно, ТзОВ «Українські перспективи» їх оплатило. Стверджує, що Товариством належним чином було надано пропозицію щодо укладення договорів, яку своїми діями акцептував відповідач. А також позивачем було дотримано порядок, передбачений, зокрема, ст. 181 ГК України, щодо надсилання для підписання проекту договору. Однак, відповідач, отримавши проект договору, його не підписав, протокол розбіжностей не склав та у двадцятиденний строк не надіслав його позивачу разом з підписаним договором відповідно до ч. 4 ст. 181 ГК України. Скаржник також звертає увагу, що суд першої інстанції посилається на лист №воНЗ-1-10/2162 від 03.05.2018, як на відхилення пропозиції ТзОВ «Українські перспективи» та згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано умовах. Однак, такий лист на адресу Товариства скерований не був (доказів надсилання вказаного листа відповідач не надав). Крім того, такий датований вже після прийняття пропозиції. Поза увагою суду залишився лист РФ «Львівська залізниця» №НЮ-960 від 14.05.2018 року, у якому остання просить згідно з чинними договорами №Л/П-14227п/НЮ від 06.01.14, №Л/Т-14230п/НЮ від 06.01.2014, №Л/Е-17883п/НІО від 01.10.17, №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ від 06.01.2014, № Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014 надати копії проектно-технічної документації в термін до 27.06.2018 року, що безсумніву спростовує позицію відповідача про неприйняття пропозиції та позицію суду першої інстанції щодо існування позадоговірних відносин. Скаржник вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про неналежність відповідача з приводу продовження договорів №47ТУ-12БМЕС-18/10 від 27 лютого 2018 року, №48ТУ-12БМЕС-18/10 від 27 лютого 2018 року, №ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ від 23 січня 2018 року, оскільки відповідачем у справі є AT «Українська залізниця». Те, що відповідача було уточнено AT «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська Залізниця», не означає що Філія є відповідачем, остання лише здійснює представництво інтересів AT «Українська залізниця». При цьому, під час розгляду справи представники відповідача діяли від AT «Українська залізниця».

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.10.2021 справу №910/6065/18 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Українські перспективи" на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі № 910/6065/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кордюк Г.Т. справу № 910/6065/18 розподілено до розгляду судді Плотніцькому Б.Д., в зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді Скрипчук О.С. та Плотніцький Б.Д.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним, прийнятим у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Вказує, що твердження скаржника про скерування на адресу Регіональної філії листа від 19.03.2018 (який скаржник називає «пропозицією»), не відповідають дійсності. Рекомендований лист з ідентифікатором поштового відправлення №124 справді надсилався на адресу Регіональної філії, однак зміст цього листа не відповідає «пропозиції» позивача від 19.03.2018, на яку він посилається в позовній заяві. Вищезгаданий лист №160318-02 датований 16.03.2018 стосується надання роз`яснень про причину рішення Регіональної філії «Львівська залізниця» щодо демонтажу конструкцій ТзОВ «Українські перспективи». Натомість, 23.03.2018 на адресу Філії надійшов лист №230318-01, який містив вже іншу «пропозицію», а саме: «...продовжити дію укладених між ТзОВ «Українські перспективи» та ПАТ «Укрзалізниця» договорів про надання послуг до кінця 2018». Розглянувши звернення позивача від 16.03.2018 №160318-02 та від 23.03.2018 №230318-01, Регіональною філією «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», з метою досягнення компромісу, враховуючи інтереси клієнта, направлено лист-пропозицію від 05.04.2018 №НЗЕ-10/1700, в якому повідомлялося про прийняття рішення про продовження надання рекламних послуг згідно з договорами щодо розміщення частини рекламних конструкцій на період з 01.04.2018 до 01.05.2018, та до 30.06.2018 - щодо іншої частини. 03.05.2018 Регіональною філією «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» скеровано вимогу №в.о.НЗ-1-10/2162 про демонтаж вищезгаданих конструкцій та попереджено про їх демонтаж Залізницею у відповідності з пп. 3.3.10, 3.3.3.11 договорів. Таким чином, очевидно, що пропозиція позивача зі спірними змінами до договорів була відхилена відповідачем листами від 05.04.2018 №НЗЕ-10/1700, 03.05.2018 №в.о.НЗ-1-10/2162. Відповідач зазначає, що правовідносини, які склалися між AT «Укрзалізниця» та ТзОВ «Українські перспективи», починаючи з квітня, після закінчення строку дії договорів, мають характер позадоговірних. Оплата ТзОВ «Українські перспективи» рекламних послуг, тобто, вчинення позивачем майнових (юридичних) дій на користь AT «Укрзалізниця», якраз і стала тією підставою для виникнення позадоговірних правовідносин. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 у справі № 910/6065/18 залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «Українські перспективи» без задоволення.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

01.01.2014 між Держаним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (Розповсюджувач) та ТзОВ «Українські перспективи» (Рекламодавець) укладено договір №Л/ДН-1-14201п/НЮ про надання рекламних послуг. За цим договором та відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» (в частині розміщення реклама на транспорті) Розповсюджувач розміщає рекламні конструкції, які є власністю Рекламодавця на об`єктах залізничного транспорту, а Рекламодавець здійснює оплату згідно виставлених рахунків за розміщення реклами на Залізниці у сумі, визначеній у додатках до цього договору (п. 2.1 договору) (т. 1, а.с. 42-45).

Згідно із п. 2.2 договору умови розміщення рекламних конструкцій, а саме: тип рекламоносія, адресна програма, термін розміщення, вартість послуг з розміщення реклами та інші особливості договору визначаються в додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.

Усі фінансові взаємини між сторонами оформлюються документально і підтверджуються банківськими документами сторін. Оплата послуг здійснюється Рекламодавцем на підставі рахунків-фактур, виставлених Розповсюджувачем не пізніше 25-го числа поточного місця, коли проводиться рекламна компанія (надаються послуги). У випадку початку надання послуги після 25-го числа поточного місяця, послуги за цей місяць оплачуються до початку їх надання (п.п. 4.1, 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.5 договору підписання сторонами договору та додатку до цього договору, укладеного на період проведення рекламної кампанії, є підтвердженням Рекламодавцем свого зобов`язання оплати послуги Розповсюджувача з розміщення реклами на Залізниці за весь період проведення рекламної кампанії.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 01.01.2014 та діє до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Будь-які зміни та доповнення до даного договору здійснюються в письмовій формі за підписом уповноважених представників сторін (п.п. 5.1, 10.1 договору).

В подальшому сторонами підписано додатки: №01 від 01.01.2014, №02 та №03 від 01.08.2015, №04 від 01.10.2015, №05 від 28.09.2016 до даного договору, а 29.12.2017 - додаткову угоду №10 до договору, якою сторонами продовжено чинність договору та період проведення рекламної кампанії з 01.01.2014 до 31.03.2018 та погоджено вартість послуг. У додатках до договору визначено, що виконання зобов`язань за договором від імені Розповсюджувача здійснюватиме Відокремлений підрозділ «Львівська дирекція залізничних перевезень» (т. 1, а.с. 46-51).

06.01.2014 між Держаним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (Розповсюджувач) та ТзОВ «Українські перспективи» (Рекламодавець) укладено договори: №Л/П-14227п/НЮ, №Л/Т-14230п/НЮ та №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ про надання рекламних послуг, з аналогічними умовами, а також додатки до договорів та додаткові угоди №10 від 29.12.2017 про продовження чинності договорів, період проведення рекламної кампанії з 01.01.2014 до 31.03.2018 та вартість послуг (т. 1, а.с. 14-22, 23-28, 35-41).

У додатку №01 до договору №Л/П-14227п/НЮ визначено, що виконання зобов`язань за договором від імені Розповсюджувача здійснюватиме Відокремлений підрозділ «Львівська дистанція колії», за додатком №02 Відокремлений підрозділ «Підзамчівська дистанція колії», за додатком №03 Відокремлений підрозділ «Кам`янка-Бузька дистанція колії», за додатком №04 Відокремлений підрозділ «Ходорівська дистанція колії» (т. 1, а.с. 18-21).У додатку №01 до договору №Л/Т-14230п/НЮ визначено, що виконання зобов`язань за договором від імені Розповсюджувача здійснюватиме Відокремлений підрозділ ВП «Локомотивне депо Львів-Захід», а у додатку №01 від 06.01.2014 до договору №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ - Відокремлений підрозділ «Львівська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт», за додатком №02 від 22.07.2016 Виробничий структурний підрозділ «Львівська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» (т. 1, а.с. 27, 39-40).

23.01.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Філії «Пасажирська компанія» (Виконавець) та ТзОВ «Українські перспективи» (Замовник) укладено договір №ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ про надання рекламних послуг з додатками. Згідно із п. 1.1 договору Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику послуги по тимчасовому розміщенню на території та об`єктах Виконавця спеціальних рекламних конструкцій Замовника з можливістю подальшого експонування на них рекламоносіїв, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги (т. 1, а.с. 64-68).

Умови надання послуг, а саме: адресна програма, тип спеціальних рекламних конструкцій, термін розміщення, вартість послуг визначаються у додатках та додаткових угодах, що є невід`ємними частинами даного договору (п. 1.2 договору).

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та застосовується до відносин між сторонами, що виникли з 01.01.2018. Договір може бути пролонгований за погодженням сторін. У додатку до договору сторони погодили період надання послуг з 01 січня 2018 по 31 березня 2018 (т. 1, а.с. 69-70).

27.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Львівське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» (Розповсюджувач) та ТзОВ «Українські перспективи» (Рекламодавець) укладено договори №47ТУ-12БМЕС-18/10 та №48ТУ-12БМЕС-18/10 про надання рекламних послуг. За цими договорами та відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» (в частині реклама на транспорті), Розповсюджувач розміщає спеціальні рекламні конструкції, які є власністю Рекламодавця на території Залізниці, а Рекламодавець здійснює оплату згідно виставлених рахунків за розміщення реклами на території Залізниці у сумі, визначеній у п.2.2 до цього договору (п. 2.1 договорів) (т. 1, а.с. 52-57, 58-63).

Умови розміщення рекламних конструкцій, а саме: тип рекламоносія, адресна програма, термін розміщення, вартість послуг з розміщення реклами та інші особливості договору визначаються в додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною договору (п. 2.2 договорів).

В умовах (адресна програма, термін розміщення (рекламна кампанія), вартість послуг, особливі умови) розміщення спеціальних рекламних конструкцій зазначено, зокрема, що виконання зобов`язань від імені Розповсюджувача здійснюватиме Виробничий підрозділ «Львівське територіальне управління» філії БМЕС ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно із п. 4.5 договорів підписання сторонами договору, укладеного на період проведення рекламної кампанії, є підтвердженням Рекламодавцем свого зобов`язання оплати послуги Розповсюджувача з розміщення реклами за весь період проведення рекламної кампанії на підставі виставлених Розповсюджувачем рахунків-фактур та підписаних сторонами актів наданих послуг.

Пунктом 5.1 договорів визначено, договір набирає чинності з 01.01.2018 та діє до 31.03.2018. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору, жодна сторона не звернулася з письмовою пролонгацією про розірвання, термін дії договору вважається продовженим на такий самий термін, на таких самих умовах (п.5.3 договорів).

Будь-які зміни та доповнення до даного договору здійснюються в письмовій формі за підписом уповноважених представників сторін (п.11.1 договорів).

Регіональна філія «Львівська залізниця» листом №воНЗ-1-10/1263 від 02.03.2018 повідомила ТзОВ «Українські перспективи» про припинення надання рекламних послуг з 01.04.2018 за договорами: №Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014 у частині розміщення рекламних конструкцій за адресою: м.Львів, вул.Зубрівська, вул.Луганська, вул.Опришківська, вул.Єрошенка, вул.Пластова, вул.Зелена та вул.Б.Хмельньцького; №Л/Т-14230п/НЮ від 06.01.2014 у частині розміщення рекламних конструкцій за адресою: м.Львів, вул.Левандівська; №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ від 06.01.2014 у частині розміщення рекламних конструкцій за адресою: м.Львів, вул.Чернівецька та за договором №Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.08.2015 у частині розміщення рекламних конструкцій за адресою: м.Львів, вул.Левандівська, та вул.Шевченка, з пропозицією їх демонтажу 01.04.2018 (т. 1, а.с. 215-216).

На вказане звернення позивач на адресу Залізниці надіслав лист вих. № 160318-02 від 16.03.2018, в якому зокрема, просив надати роз`яснення про причину рішення РФ «Львівська залізниця» щодо демонтажу конструкцій ТзОВ «Українські перспективи» (т. 1, а.с. 210-211).

19.03.2018 позивач скерував на адресу ПАТ «Укрзалізниця» та РФ «Львівська залізниця» пропозицію щодо укладення угод про внесення змін до укладених між сторонами договорів в частині продовження терміну дії договорів та терміну проведення рекламних кампаній до 31.03.2023. Зазначив, що у випадку прийняття вказаних пропозицій, виставити Товариству до 31.03.2018 рахунки на оплату рекламних послуг по вказаних договорах (т. 1, а.с. 72-87).

23.03.2018 позивач скерував на адресу відповідача лист-відповідь вих. № 230318-01 щодо припинення надання рекламних послуг з боку РФ «Львівська залізниця» з 01.04.2018, з проханням розглянути можливість продовження всіх договорів між ТзОВ «Українські перспективи» і РФ «Львівська залізниця» до 31 грудня 2018 року (т. 1, а.с. 213-214).

Як зазначає позивач у позовній заяві, ПАТ «Українська залізниця» в особі своїх виробничих та відокремлених підрозділів виставила ТзОВ «Українські перспективи» рахунки на оплату за квітень 2018 року та травень 2018 року за надання послуг з тимчасового розміщення спеціальних рекламних конструкцій згідно вищезазначених договорів про надання рекламних послуг, які Товариство оплатило (т. 1, а.с. 88-121).

05.04.2018 РФ «Львівська залізниця», за результатами розгляду листів позивача №160318-02 від 16.03.2018 та №230318-01 від 23.03.2018 із проханням про продовження до 31.12.2018 дії укладених договорів про надання послуг, листом №НЗЕ-10/1700 повідомила позивача про прийняте Залізницею рішення про продовження надання рекламних послуг на період з 01.04.2018 до 01.05.2018, в іншій частині з 01.04.2018 до 30.06.2018 за договорами №Л/П-14227п/НЮ, №Л/Т-14230п/НЮ та №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ від 06.01.2014 та необхідністю їх демонтажу 01.05.2018 (щодо першої частини) (т. 1, а.с. 219-220).

06.04.2018 ТзОВ «Українські перспективи» надіслало ПАТ «Укрзалізниця» підписані проекти угод про внесення змін до вищезазначених договорів про надання рекламних послуг. 03.05.2018 позивачем повторно надіслано відповідачу підписані проекти угод про внесення змін до договорів про надання рекламних послуг (т. 1, а.с. 122-123, 124-125).

Згодом, РФ «Львівська залізниця» на підставі п.п. 3.3.10 та п.3.3.11 укладених договорів, скерувала на адресу ТзОВ «Українські перспективи» лист за №воНЗ-1-10/2162 від 03.05.2018 з вимогою про демонтаж рекламних конструкцій та зазначила, що у випадку його невиконання самостійно здійснить їх демонтаж з покладенням понесених витрат на Товариство. У вказаному листі міститься посилання на лист №НЗЕ-10/1700 від 05.04.2018 про припинення рекламних послуг з 01.05.2018. Докази скерування вказаного листа долучені до матеріалів справи (т. 1, а.с. 221-224).

14.05.2018 Регіональна філія «Львівська залізниця» надіслала на адресу ТзОВ «Українські перспективи» лист № НЮ-960, в якому просила надіслати в термін до 27.06.2018 на адресу Залізниці копії проектно-технічної документації на всі встановлені рекламні конструкції, що знаходяться на території та об`єктах РФ «Львівська залізниця» згідно з чинними договорами (№ Л/МЧЛьвів-14235п/НЮ від 06.01.2014, № Л/Е-17883п/НЮ від 01.10.2017, № Л/Т-14230п/НЮ від 06.01.2014, № Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014, № Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2016) в термін до 27.06.2018 (т. 2, а.с. 146).

ТзОВ «Українські перспективи» листом вих. № 110618/01 від 11.06.2018 надіслав на адресу Залізниці копії проектно-технічної документації на встановлені конструкції ТзОВ «Українські перспективи», що знаходяться на території та об`єктах РФ «Львівська залізниця» (т. 2, а.с. 147-148).

12.06.2018 СП «Львівська дирекція залізничних перевезень» та СП «Служба колії» РФ «Львівська залізниця» повернули позивачу надмірно сплачені кошти за розміщення реклами, що підтверджується копіями платіжних доручень, з призначенням платежу «повернення надмірно сплачених коштів …» та «… у зв`язку із закінченням терміну дії договору №Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014 …» (т. 2, а.с. 170-173).

Вищевказані обставини стали підставою звернення позивача до відповідача до суду.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між Держаним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (Розповсюджувач) та ТзОВ «Українські перспективи» (Рекламодавець) укладено договори про надання рекламних послуг, зокрема: №Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014, №Л/П-14227п/НЮ, №Л/Т-14230п/НЮ та №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ від 06.01.2014. За умовами даних договорів Розповсюджувач розміщає рекламні конструкції, які є власністю Рекламодавця на об`єктах залізничного транспорту, а Рекламодавець здійснює оплату згідно виставлених рахунків за розміщення реклами на Залізниці у сумі, визначеній у додатках до цього договору.

Наведеними договорами сторони погодили розміщення лише частини рекламних конструкцій, з терміном надання відповідних послуг до 31.03.2018.

За приписами ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Відповідно до частини 7 названої статті Кодексу строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Загальний порядок внесення змін до господарського договору встановлено статтею 188 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, 02.03.2018 Регіональна філія «Львівська залізниця» листом №воНЗ-1-10/1263 повідомила ТзОВ «Українські перспективи» про припинення надання рекламних послуг з 01.04.2018 і позивач на такий надавав відповідь, що підтверджує лист від 16.03.2018 №160318-02, а згодом і лист №230318-01 від 23.03.2018. Наведені обставини свідчать про його отримання позивачем а, отже, відповідач (Розповсюджувач) відмовився від продовження дії спірних договорів.

В подальшому, РФ «Львівська залізниця», на підставі п.п. 3.3.10 та п.3.3.11 укладених договорів, скерувала на адресу ТзОВ «Українські перспективи» лист за №воНЗ-1-10/2162 від 03.05.2018 з вимогою про демонтаж рекламних конструкцій та зазначила, що у випадку його невиконання самостійно здійснить їх демонтаж з покладенням понесених витрат на Товариство. У вказаному листі міститься посилання на лист №НЗЕ-10/1700 від 05.04.2018, згідно якого РФ «Львівська залізниця», за результатами розгляду листів позивача №160318-02 від 16.03.2018 та №230318-01 від 23.03.2018 із проханням про продовження до 31.12.2018 дії укладених договорів про надання послуг, повідомила позивача про прийняте Залізницею рішення про продовження надання рекламних послуг на період з 01.04.2018 до 01.05.2018, в іншій частині з 01.04.2018 до 30.06.2018 за договорами №Л/П-14227п/НЮ, №Л/Т-14230п/НЮ та №Л/МЧ Львів-14235п/НЮ від 06.01.2014 та необхідністю їх демонтажу 01.05.2018 (щодо першої частини).

Наведені обставини підтверджують той факт, що рішення про припинення правовідносин з позивачем не було спонтанним і Залізниця максимально ішла на зустріч контрагенту, надаючи йому додатковий термін для здійснення демонтажу рекламних конструкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

З аналізу наведених норм права вбачається, що договір може бути укладений за рішенням суду, проте, лише у випадку існування норм закону, що передбачають обов`язковість укладення такого договору. Сторонам гарантується свобода договору, вибору контрагента та визначення умов договору на основі вільного волевиявлення. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Право сторін вільно визначати умови договору може бути обмежено тільки тими випадками, коли актом цивільного законодавства передбачено обов`язковість положень цього акту для сторін договору і сторони не вправі відступити від їх положень.

Беручи до уваги вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність зі сторони відповідача конклюдентних дій в розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК України, а саме прийняття пропозиції щодо укладення договорів про надання рекламних послуг в частині продовження терміну дії договорів на розміщення рекламних конструкцій на новий строк.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що в акцепт пропозиції щодо укладення договорів в частині продовження терміну дії договорів та терміну проведення рекламних кампанії до 31.03.2023 року, ПАТ «Укрзалізниця» в особі своїх виробничих та відокремлених підрозділів виставила рахунки на оплату за квітень 2018 року, за травень 2018 року, які відповідач оплатив.

Виставлення рахунків на оплату, після отримання відповідачем листа про бажання позивача продовжити дію договорів не може свідчити про прийняття ним пропозиції, оскільки такі рахунки виставлялися і до цього щомісячно, а після закінчення строку дії спірних договорів відповідач надавав послуги у позадоговірному порядку, адже рекламні щити не були демонтовані позивачем, що підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується.

Відтак, як вірно зауважив суд першої інстанції, виставлення рахунків відбулося б незалежно від того, чи направляв би позивач пропозицію продовження договорів. Натомість листи від 02.03.2018 та 03.05.2018, які отримав позивач, чітко свідчать про відсутність волі і бажання відповідача (Розповсюджувача) на продовження договірних відносин з позивачем (Рекламодавцем).

Здійснені позивачем платежі упродовж 2020 року не є безумовною обставиною продовження спірних договорів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 справа №906/745/18).

Щодо заявлених позовних вимог в частині визнання укладеними між сторонами угод про внесення змін до договору № 47ТУ-12БМЕС-18/10 та №48ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018; угоди про внесення змін до договору № ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ від 23.01.2018, колегія суддів враховує таке.

Вказані правочини укладені позивачем з ПАТ «Українська залізниця» в особі Філії «Пасажирська компанія» та Виробничим підрозділом «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд». Відповідач не є стороною наведених договорів, а вказані структурні підрозділи (Філія «Пасажирська компанія» та Виробничий підрозділ «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд») не є учасниками провадження.

Позивач не визначав АТ «Українська залізниця» в особі Філії «Пасажирська компанія» та АТ «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Львівське територіальне управління» та філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» відповідачами у даному спорі, а виключно йому належить таке право. Відповідач не наділений повноваженнями укладення (пролонгації) договорів від імені інших самостійних структурних підрозділів АТ «Українська залізниця». Правом на пролонгацію договору наділена сторона відповідного правочину, а РФ "Львівська залізниця" у даному випадку такою не є, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає підставним висновок місцевого господарського суду, що у позивача відсутні правові підстави пред`явлення позову у цій частині до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Львівська залізниця».

З огляду на вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про визнання укладеними між ПАТ «Українська залізниця» та ТзОВ «Українські перспективи» правочинів, а саме: угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/П-14227п/НЮ від 06.01.2014; угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/Т-14230п/НЮ від 06.01.2014; угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/МЧЛьвів-14235п/НЮ від 06.01.2014; угоди № 11 про внесення змін до договору № Л/ДН-1-14201п/НЮ від 01.01.2014; угоди № 1 про внесення змін до договору № 47ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018; угоди № 1 про внесення змін до договору №48ТУ-12БМЕС-18/10 від 27.02.2018; угоди № 1 про внесення змін до договору № ПК/ВокЛьвів-18/25д-ПКЮ від 23.01.2018, в частині продовження терміну дії договору та терміну проведення рекламних послуг до 31.03.2023

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської від 23.09.2021 року у справі №910/6065/18.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські перспективи» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2021 року у справі №910/6065/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено 16.11.2022.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді Б.Д. Плотніцький

О.С. Скрипчук