ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2211/22

за позовом Державного підприємства "Криворізький експертно-технічний центр держпраці", м. Кривий Ріг

до Товариство з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖУНІВЕРСАЛ", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у розмірі 27 803,23 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

ПРОЦЕДУРА

Державне підприємство "Криворізький експертно-технічний центр держпраці" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖУНІВЕРСАЛ" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27 803,23 грн., з яких: 25 728,00 грн - основний борг, 1 635,39 грн - інфляційні втрати, 439,84 грн - 3% річних та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник відповідача 26.08.2022 подав клопотання про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з посиланням на частину 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подане відповідачем клопотання та дослідивши матеріли справи, суд не вбачає підстави для його задоволення з огляду на таке.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У частині 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Але, згідно частини 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи те, що ця справа є малозначною, її розгляд передбачено тільки в порядку спрощеного провадження. Тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки до цієї справи не застосовується частина 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу.

Представник відповідача 26.08.2022 подав відзив на позов.

Представник позивача 03.10.2022 подав відповідь на відзив.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті ст. 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору № 1312/Е від 30.07.2021. Позивачем були виконані підрядні роботи на загальну суму 55 728,00 грн, які останній оплатив частково, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 25 728,00 грн.

Позивачем за неналежне виконання умов договору нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 439,84 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 635,39 грн.

Позиція відповідача

Відповідач з посиланням на частину 2 статті 857 Цивільного кодексу України зазначає, що інформація отримана за результатами аудиту та викладена позивачем у звітах № 12.2-12-12.3-0221.21, № 12.2-12-12.3-0266.21 мала бути використана відповідачем для заповнення та подання декларацій відповідно до Закону України «Про охорону праці». Однак, декларації від відповідача не прийняли, вказавши причину відмови при заповненні декларації потрібно дотримуватися вимог встановлених додатком 8 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відтак, розроблені позивачем звіти не відповідають вимогам чинного законодавства України, є неякісними, що виключає можливість їх використання за призначенням.

До того ж, відповідач вказує, що військова агресія Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є форс-мажорними обставинами. Підприємство відповідача знаходиться в Криворізькому районі Дніпропетровської області, який регулярно підпадає під дію факторів воєнного характеру, а загальний стан економічних процесів спричинених війною призвів до виробничих перебоїв та до значного скорочення доходу підприємства. Відтак, форс-мажорні обставини безпосередньо впливають на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що предметом договору було визначено проведення аудиту охорони праці при виконанні робіт підвищеної небезпеки згідно із заявкою відповідача. Інших зобов`язань, зокрема, щодо подання та реєстрації декларації у позивача за цим договором не було. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, що підтверджується підписаним обома сторонами актом прийняття-здачі робіт від 12.10.2021. Зауважень з боку відповідача акт не містить.

Також, позивач вказує, що зобов`язання відповідача щодо оплати заборгованості виникло 30.07.2021, тобто до введення воєнного стану в Україні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Державним підприємством "Криворізький експертно-технічний центр держпраці" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖУНІВЕРСАЛ" (замовник) було укладено договір № 1312/Е від 30.07.2021 (арк.с.6).

Відповідно до пункту 1.1 договору, виконавець зобов`язується за замовленням згідно поданої заявки виконати, а замовник прийняти та оплатити такі роботи: Проведення аудиту охорони праці при виконанні робіт підвищеної небезпеки та експлуатації обладання підвищеної небезпеки згідно з заявою вих. № 324 від 29.07.2021 на суму 46 440,00 грн без ПДВ.

Згідно пункту 2.1 договору, вартість робіт на момент укладення договору складає 55 728,00 грн з ПДВ.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата робіт за договором проводиться шляхом попереднього перерахування грошових коштів у розмірі 100% вартості робіт на розрахунковий рахунок виконавця згідно рахунку, виданого на підставі заявки замовника.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок № 1312001/Е від 30.07.2021 на суму 55 728,00 грн (арк.с.8).

Відповідачем частково перераховано позивачу попередню оплату у розмірі 30 000,00 грн.

На виконання умов договору позивачем було виконані підрядні роботи на загальну суму 55 728,00 грн., що підтверджується звітом № 12.2-12-12.3-0266.21 від 16.12.2021 (арк.сю48) та підписаним обома сторонами актом прийняття здачі робіт від 12.10.2021 (арк.с.7). Акт підписано без зауважень.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 25 728,00 грн.

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області направило на адресу відповідача лист № 7634-16/04 від 26.10.2021 (арк.с.36), в якому зазначило, що згідно з частиною 8 статті 21 Закону України «Про охорону праці», набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації.

Процедуру реєстрації Декларації визначає Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин. механізмів. устатковання підвищеної небезпеки, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 26.10.2011 № 1107.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року № 77 затверджено Переліки машин, механізмів та устатковання підвищеної небезпеки та Переліки видів робіт підвищеної небезпеки.

Відповідно до пункту 21 Порядку виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені в Групі Б додатку 2. експлуатація машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені в Групі Б переліку машин, механізмів. устатковання підвищення небезпеки, затвердженого Постановою № 77 здійснюються на підставі Декларації.

Додатком 8 до Порядку (в редакції Постанови Мо 77) затверджена форма Декларації, якою передбачені відповідні поля для заповнення. В поданій декларації поля заповнені не у відповідності до встановленої форми (додаток 8 до Порядку).

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області направило на адресу відповідача листи № 8586-16/04 від 24.11.2021, № 9152-16/04 від 08.12.2021 та № 9692-16/04 від 30.12.2021 (арк.с.33-35), в яких зазначило, що зауваження виправлені не в повному обсязі.

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області направило на адресу відповідача лист № 9864-16/04 від 30.12.2021 (арк.с.31), в якому зазначило, що в поданій декларації поля заповнені не у відповідності до встановленої форми (додаток 8 до Порядку).

Позивачем на адресу відповідача 01.06.2022 направлено претензію (арк.с.9), в якій просив оплатити заборгованість у розмірі 25 728,00 грн.

Відповідачем на адресу позивача направлено відповідь (арк.с.10), в якій зазначено, що у своїх відповідях на наші заяви Держпраці вказуючи причину відмови посилається на те, що при заповненні декларації потрібно дотримуватися вимог встановлених додатком 8 Порядку, тобто декларації та розроблені вами звіти № 12.2-12-12.3-0221.21 та № 12.2-12-12.3-0266.21 на основі яких вони були заповнені не відповідають вимогам чинного законодавства України, що виключає можливість їх використання за призначенням.

На час прийняття рішення, доказів оплати виконаних робіт у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини підряду.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати виконаних робіт, а саме пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата робіт за договором проводиться шляхом попереднього перерахування грошових коштів у розмірі 100% вартості робіт на розрахунковий рахунок виконавця згідно рахунку, виданого на підставі заявки замовника.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Суд зазначає, що оскільки сторони не дотримались умов договору в частині здійснення попередньої оплати, тому до правовідносин сторін слід застосувати частину 1 статті 854 Цивільного кодексу України.

Оскільки акт прийняття-здачі робіт було підписано сторонами 12.10.2021, строк оплати виконаних робіт є таким, що настав 13.10.2021.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Актом прийняття здачі робіт від 12.10.2021 підписаний відповідачем, відтак роботи прийняті без заперечень.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 853 Цивільного кодексу України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з повідомленням про наявність прихованих недоліків.

Відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» декларація про провадження господарської діяльності - це документ, яким суб`єкт господарювання повідомляє дозвільний орган про свою відповідність вимогам законодавства до певного виду господарської діяльності (у тому числі матеріально-технічної бази) та на підставі якого набуває право на провадження заявленого виду господарської діяльності і несе передбачену законом відповідальність.

Процедуру заповнення та реєстрації декларації визначає Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затверджений постановою КМУ від 26 жовтня 2011 № 1107 (далі Порядок № 1107).

Зокрема пунктом 21 зазначеного Порядку передбачено, що декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці за формою згідно з додатком 8 подається роботодавцем, тобто, відповідачем, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відтак, відповідач, як суб`єкт господарювання, самостійно заповнює та подає до дозвільного органу декларацію з метою набути право на провадження заявленого виду господарської діяльності та несе передбачену законодавством відповідальність, і ці відносини, не були предметом договору № l312/Е від 30.07.2021 про надання послуг.

Крім того, зі змісту листів дозвільного органу, які відповідач надав до суду у якості доказів, не вбачається жодних зауважень щодо якості та змісту, наданого позивачем звіту за результатами проведеного у відповідача аудиту. Натомість, дозвільний орган вказує саме на порушення суб`єктом господарювання, тобто відповідачем, вимог заповнення декларації, передбачених формою Додатку 8 до Порядку № 1107.

Відтак, відповідачем не доведено порушення позивачем вимог щодо якості виконаних робіт.

Згідно статті 852 Цивільного кодексу України Якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 858 Цивільного кодексу України1. Якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.

Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Відтак, у разі, якщо відповідач уважав, що роботи були виконані неякісно, він мав право висунути до позивача вимоги відповідно до статті 852, 858 Цивільного кодексу України.

Натомість це не звільняє замовника (відповідача) від обов`язку оплатити виконані роботи.

Також, відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пункту 3.1 Регламенту ТПП(2) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Щодо встановлення факту настання форс-мажору, слід зазначити, що відповідно до 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", виключною компетенцією засвідчувати зазначену подію наділена Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та її регіональні підрозділи.

Як випливає із наведеного, сам по собі факт існування обставини форс-мажором не є. Така обставина стане форс-мажорною лише у випадку, якщо особою буде доведено неможливість виконання через неї передбачених умовами договору зобов`язань.

Зважаючи на вищевикладене, саме сертифікат ТПП України підтверджує період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і є належним доказом, який підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відтак, відповідачем не надано належних доказів настання форс-мажорних обставин (сертифікат ТПП України).

До того ж, зобов`язання відповідача щодо оплати заборгованості виникло 13.10.2021, тобто до введення воєнного стану в Україні.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи у розмірі 25 728,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 439,84 грн за період з 31.07.2021 по 23.02.2022 та інфляційних втрат у розмірі 1 635,39 грн за період серпень 2021 по лютий 2022 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, зазначає, що він не є правильним, оскільки позивачем не вірно встановлено строк оплати виконаних робіт.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 281,25 грн за період з 14.10.2021 по 23.02.2022 та сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 1 365,11 грн за період жовтень 2021 лютий 2022.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 2 442,73 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖУНІВЕРСАЛ", (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтню, 16; ідентифікаційний код 32264085) на користь Державного підприємства "Криворізький експертно-технічний центр держпраці" (50042, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Миколи Світальського, 1К; ідентифікаційний код 31223828) основний борг у розмірі 25 728,00 грн, 3% річних у розмірі 281,25 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 365,11 грн та судовий збір у розмірі 2 442,73 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова