ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Дніпро Справа № 904/289/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.) від 04.07.2022р. у справі № 904/289/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд дистриб`юшн схід", с. Котляри, Харківська область

до Фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни, м. Дніпро

про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 250 800 грн., пені у розмірі 207 328 грн. та 3% річних у розмірі 659,64 грн., -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2022 року до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд дистриб`юшн схід" до Фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 250 800 грн., пені у розмірі 207 328 грн. та 3% річних у розмірі 659,64 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2022р. у справі № 904/289/22:

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд дистриб`юшн схід" (місцезнаходження: 64291, Харківська обл., с. Котляри, вул. Миру, буд. 1, корп. Р; ідентифікаційний код: 36094643) суму попередньої оплати у розмірі 250 800 грн., пеню у розмірі 112 860 грн., 3% річних у розмірі 659,64 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 464,79 грн.;

- відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 94 468 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором поставки № 822/09/21 від 10.09.2021, яке полягало у поставці позивачу 2 партії товару з порушенням строків та непоставки 3 5 партій товару, угоджених сторонами у договорі та специфікації № 1 до нього, а також, у зв`язку з цим, з наявності підстав для нарахування неустойки та трьох процентів річних. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 94468грн суд послався на те, що позивачем неправильно зроблені розрахунки вказаних сум.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду, Фізична особа-підприємець Сарієва Ганна Михайлівна звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, зокрема вказує наступне:

- в порушення приписів ст. 12 ГПК України місцевим господарським судом справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження, оскільки сума позову складає 458 787,64грн, що є більше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2022 року, крім того, скаржника не було повідомлено про наявність даної справи;

- претензія щодо повернення коштів, яка надійшла на адресу скаржника 10.12.2021 та лист від 21.12.2021 про повернення частини передоплати підписані неуповноважною особою, а саме адвокатом Передерій О.С., який не є стороною договору поставки та повноваження якого не підтверджені належними доказами;

- договір поставки № 922/09/21 від 10.09.2021 є чинним на теперішній час, оскільки позивач не надав додаткової угоди з розірвання цього договору; також позивач не провів відповідні акти звіряння між сторонами з метою з`ясування дійсної суми, незакритої поставками товару та не надав рахунок з чітко визначеним призначенням платежу;

- оскільки непоставка товару є негрошовим зобов`язанням, тому нарахування позивачем пені, яка є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, не може застосовуватися у даному випадку;

- з розрахунків пені, доданих позивачем до позовної заяви, не вбачається кількість днів на кожний період поставки та неправомірно застосовано при таких розрахунках подвійну облікову ставку НБУ;

- у даному випадку мають місце форс-мажорні обставини, які полягають у підвищенні цін виробника на виготовлення товару, що поставлявся позивачеві і які вплинули на спроможність відповідача виконувати свої обов`язки за цим договором, при цьому відповідач не відмовлявся від поставки решти товару. З настанням цих обставин змінилися істотні умови договору, тому скаржник намагалася вирішити це питання шляхом підписання додаткової угоди, що змінює кількість товару у зв`язку з збільшенням ціни або про розірвання договору;

- судом зроблено неправильний перерахунок пені, зокрема за непоставку 3 партії товару.

Отже, на думку скаржника суд першої інстанції не з`ясував фактичні обставини справи, що мають значення для справи та припустився порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно з протоколом розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.

23.08.2022 у зв`язку з відпусткою судді Верхогляд Т.А. - члена колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі визначено колегію суддів у складі: головуючого судд і- доповідача Чередка А.Є. суддів Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2022р. відкрито провадження за апеляційною скаргою та постановлено розглянути її без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.11.2022р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -доповідача Чередка А.Є., суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.

Позивач не скористався своїм правом та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 10.09.2021 між фізичною особою-підприємцем Сарієвою Ганною Михайлівною (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранд дистриб`юшн схід" (покупцем) укладено договір поставки № 822/09/21 (далі договір), п. 1.1 якого передбачено, що постачальник зобов`язується постачати (передавати у власність) покупця товар, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно з п. 1.2 договору, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру товару визначена у специфікації, що є невід`ємною частиною договору, (надалі додаток № 1).

Пунктом 1.3 договору встановлено, що ціна за одиницю товару вказується у рахунку та специфікації, є фіксованою і може бути змінена за угодою сторін.

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник зобов`язується поставити товар протягом строку, зазначеного у специфікації на відповідну одиницю товару, покупцю на базисних умовах DDP автотранспортом постачальника на склад покупця відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції Міжнародної торгівельної палати 2010 року, якщо інше не погоджено у додатках до цього договору. Вартість доставки включено до вартості товару.

У п. 3.5 договору, який кореспондується з п. 2.1 специфікації № 1 сторони узгодили, що покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 50% передплати від вартості партії товару протягом 5 банківських днів з моменту підтвердження замовлення відповідно до п. 2.3.1 цього договору та отримання рахунку.

У п. 5.2 договору передбачено, що за порушення постачальником строків поставки товару/заміни неякісного товару, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 1% від вартості непоставленого/не заміненого в строк товару за кожний день прострочення строку поставки.

Відповідно до п. 8.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків до їх повного здійснення.

Даний договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

На виконання умов договору, 10.09.2021 між сторонами було підписано специфікацію № 1, у який визначено загальну кількість, асортимент, одиницю виміру, ціну товару, графік поставки тощо.

За умовами специфікації № 1 постачальник мав здійснити поставку восьми партій товару вартістю 83 600 грн. кожна. Графік поставок: 22.09.2021, 08.10.2021, 18.10.2021, 15.11.2021, 01.12.2021, 17.12.2021, 31.01.2022, 11.02.2022.

Позивач виконав умови договору, платіжним дорученням № 144 від 23.09.2021 сплатив відповідачу 334 400 грн. передоплати за товар.

З урахуванням п. 2.1 договору та положень специфікації строк виконання відповідачем зобов`язань з поставки перших шести партій товару є таким, що настав.

Відповідачем було здійснено поставку лише двох партій товару, що підтверджується видатковими накладними № 600/1 від 22.09.2021 та № 600/2 від 22.10.2021.

Платіжними дорученнями № 229 від 01.10.2021 та № 375 від 23.10.2021 позивачем було сплачено постачальнику залишкову частину вартості поставленого товару у загальному розмірі 83 600 грн.

Поставку решти товару відповідач не здійснив, чим порушив свої зобов`язання за договором.

Позивач у претензії № 10/12 від 10.12.2021 відмовився від подальшої співпраці з відповідачем за спірним договором та вимагав повернути аванс у розмірі 250 800 грн. протягом 5 робочих днів з моменту відправлення зазначеної претензії, тобто фактично відмовився від договору № 822/09/21 від 10.09.2021.

Вказана претензія отримана відповідачем 10.12.2021, що останнім не заперечується.

В подальшому відповідач звернувся до позивача з листом пропозицією щодо зміни або розірвання договору поставки від 15.12.2021, з якою позивач не погодився, виклавши свої заперечення у листі № 21/12/3 від 21.12.2021.

Неповернення ФОП Сарієвою Г.М. попередньої оплати у розмірі 250 800,00грн. стало підставою для звернення ТОВ "Гранд дистриб`юшн схід" з даним позовом.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За приписами ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662). Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 615 Цивільного кодексу України, внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Частиною 3 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, зі змісту частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України вбачається, що способом захисту покупця, який здійснив попередню оплату, натомість товар у встановлений строк не отримав, може бути право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У даному випадку, як зазначено вище, позивач у претензії від 10.12.2021 №10/12 заявив про відсутність у нього бажання продовжувати співпрацю по спірному договору у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором з поставки товару у встановлений строк та просив відповідача повернути попередньо оплачені 250 800,00грн.

За таких обставин, зобов`язання відповідача щодо поставки за договором № 822/09/21 від 10.09.2021 припинилося з 10.12.2021 внаслідок передбаченої законом односторонньої відмови від нього позивача і виникло зобов`язання щодо повернення позивачу суми попередньої оплати 250 800,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Отже, з огляду на те, що зобов`язання сторін за спірним договором поставки припинилися, а відповідачем не було повернуто позивачу вказану вище суму попередньої оплати, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 250 800,00 грн.

Також, з огляду на приписи ст.. 625 ЦК України, апеляційний суд вважає наявними підстави для нарахування 3% річних на суму боргу 250 800,00 грн. за загальний період з 21.12.2021 по 21.12.2022 у розмірі 659,94грн.

Крім того, як зазначалося раніше, сторони у п. 5.2. договору поставки № 822/09/21 від 10.09.2021 передбачили сплату неустойки за порушення постачальником, у тому числі, строків поставки товару.

Також, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для нарахування неустойки та часткове задоволення позовних вимог у цій частині у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Разом з цим, перевіривши розрахунки сум неустойки (пені) зроблені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що правильно розрахувавши суми за кожний період окремо, суд неправильно визначив загальну суму неустойки, яка підлягає стягенню з відповідача.

Так, за розрахунками суду пеня на суму боргу 83600грн.: 2 партія товару за період з 19.10.2021 по 21.10.2021 (період прострочення 3 дні) становить 2508грн, 3 партія товару за період 19.10.2021 по 09.12.2021 (період прострочення 52 дні) становить 43472грн., 4 партія товару за період 16.11.2021 по 09.12.2021 (період прострочення 24 дні) становить 20064грн, 5 партія товару за період з 02.12. по 09.12.2021 ( період прострочення 8 днів) становить 6688грн., отже разом, сума неустойки складає 72 732грн., а не 112 860грн як зазначено господарським судом.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача суми неустойки (пені) та стягнути її з відповідача у сумі 72 732,00грн.

Щодо доводів скаржника про неправомірний розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження слід зазначити, що згідно з п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.01.2022 така сума складає 1 240 500грн.(2481грн. х 500), при цьому сума позову заявлена позивачем у розмірі 458 787,64грн.

Втім, суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі від 31.01.2022, оцінивши предмет та підстави позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг і характер доказів дійшов обґрунтованого висновку, що цей спір є малозначним і тому його слід розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Посилання апелянта на неповідомлення його про розгляд справи є безпідставними з огляду на те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 31.01.2022 була отримана відповідачем 17.02.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 31) з відповідною розпискою про одержання, яке після вручення цього відправлення ФОП Сарієвій Г.М. повернулося 22.02.2022 на адресу господарського суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом зроблено неправильний перерахунок пені за непоставку 3 партії товару апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки розрахунок зроблено за період з 19.10. по 09.12.2021, що складає 52 дні прострочення, а не 22 дні як вказав у скарзі апелянт.

Стосовно доводів підписання претензії та листа від 21.12.2021 про повернення частини передоплати неуповноважною особою, а саме адвокатом Передерій О.С., то вказане питання було висвітлене господарським судом першої інстанції і надана цьому питанню належна правова оцінка у рішенні, а саме зазначено, що за приписами ст. 26 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинне законодавство не вимагає.

При цьому позивач, звернувшись до адвоката, скористався своїм конституційним правом на правову допомогу, яка є гарантованою державою можливістю кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. В матеріалах справи також відсутні докази, які-б свідчили про незгоду позивача з діями адвоката щодо відмови від договору та направлення вимоги про повернення здійсненої передоплати.

Доводи скаржника стосовно чинності спірного договору постановки спростовуються викладеними вище обставинами.

Стосовно доводів про те, що оскільки непоставка товару є негрошовим зобов`язанням, тому нарахування позивачем пені, не може застосовуватися у даному випадку, слід зазначити таке.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З наведеної норми випливає, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити договором неустойку, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про стягнення такої неустойки у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Пунктом 5.2 договору поставки № 822/09/21 від 10.09.2021 передбачена відповідальність за порушення постачальником строків поставки товару, а саме сплата неустойки, отже, позивач, на підставі вказаного пункту договору нарахував відповідачу неустойку за порушення постачальником таких строків у розмірі 1% від вартості непоставленого товару, при цьому, у даному випадку, саме назва неустойки не має вирішального значення, оскільки не спростовує факт допущеного відповідачем порушення та наявність підстав для застосування наслідків за це порушення, передбачене сторонами у договорі.

Відхиляє колегія суддів і доводи скаржника про наявність форс-мажорних обставин, які полягають у підвищенні цін на виготовлення товару.

Так, за змістом частини другої статті 218 ГК України, підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

При цьому за усталеною практикою Верховного Суду сертифікат Торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

У даному випадку, відповідачем на підтвердження наявності форс-мажорних обставин додані експертний висновок Торгово-промислової палати України № 026 з висновком цінового моніторингу № 020 від 11.02.2022 та експертний висновок № 033 від 11.02.2022.

Оцінюючи наведені в експертних висновках обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані документи містять лише висновки щодо дослідження рівня цін на відповіді товари у спірний період, але не засвідчують, що ці обставини є обставинами непереборної сили.

Крім того, у розділі 6 договору поставки сторони погодили порядок та строки засвідчення форс-мажорних обставин. Зокрема у п. 6.3 договору зазначено, що у випадку настання форс-мажорних обставин для будь-якої зі сторін вона повинна негайно, але у строк який не перевищує 10 днів з моменту настання таких обставин, або з моменту, коли відповідна сторона дізналася або повинна була дізнатися про їх настання, повідомити іншу сторону про надання таких обставин, підтвердивши настання обставин довідкою, свідоцтвом виданим Торгово-прмисловою палатою або іншим компетентним органом.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, відповідач не був позбавлений можливості у вказані вище строки звернутися до позивача з повідомленням про наявність обставин непереборної сили та до Торгово-промислової палати для їх засвідчення, але докази звернення або докази в обґрунтування неможливості такого звернення у передбачені договором строки, в матеріалах справи відсутні.

Експертні висновки Торгово-промислової палати, додані відповідачем до відзиву на позовну заяву та до апеляційної скарги, складені 11.02.2022, тобто після спливу строку, встановленого п. 6.3 договору.

Інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи та не спростовують викладених вище висновків апеляційного суду.

З огляду на усе викладене, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу та змінити оскаржуване рішення в частині розміру стягнення пені, а в решті рішення залишити без змін, як таке, що відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги слід розподілити між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2022р. у справі № 904/289/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2022р. у справі № 904/289/22 змінити, виклавши абзаци другий та четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд дистриб`юшн схід" (місцезнаходження: 64291, Харківська обл., с. Котляри, вул. Миру, буд. 1, корп. Р; ідентифікаційний код: 36094643) суму попередньої оплати у розмірі 250 800 грн., пеню у розмірі 72 732 грн., 3% річних у розмірі 659,64 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4862,87грн..

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 134 596грн.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2022р. у справі № 904/289/22 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд дистриб`юшн схід" на користь Фізичної особи-підприємця Сарієвої Ганни Михайлівни судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 1 137 грн. 03коп.

Видачу наказів, на виконання цієї постанови, згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд