РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2022 року м. Чернігівсправа № 927/346/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: виконуючого обов`язки керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Новобілоусівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест»

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів.

за участю представників:

від позивача: не прибув.

від відповідача: не прибув.

Від прокуратури: Кравченко А.А.

В.о. керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області подано позов до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНOІНВЕСТ про визнання недійсними додаткових угод укладених між позивачем та відповідачем № 1 від 01.02.2021, № 2 від 03.02.2021, № 3 від 05.02.2021, № 4 від 08.02.2021, № 5 від 10.02.2021 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1-21 від 29.01.2021 (далі- Договір) та стягнення 294792,55 грн безпідставно отриманих коштів.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №927/346/22 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.07.2022, встановлено учасникам справи строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Згідно з довідкою за підписом в.о. керівника апарату Господарського суду Чернігівської області від 30.06.2022 у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати відправка поштової кореспонденції тимчасово припиняється, а тому ухвала суду від 28.06.2022 була направлена на електронні адреси учасників справи.

21.07.2022 до суду від Чернігівської окружної прокуратури надійшло клопотання № 3200ВИХ-22 від 20.07.2022 про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яке прийнято судом.

У підготовче засідання 25.07.2022 прибув прокурор; представники позивача та відповідача в судове засідання не прибули.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі, у засіданні 25.07.2022 суд постановив протокольну ухвалу, якою продовжив підготовче провадження на 30 календарних днів та відклав підготовче засідання на 12.09.2022, про що суд повідомив сторін ухвалою від 25.07.2022.

Згідно з довідкою за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області від 26.07.2022 у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати відправка поштової кореспонденції тимчасово припиняється, а тому ухвала суду від 25.07.2022 була направлена на електронні адреси позивача та відповідача.

До суду від Чернігівської обласної прокуратури надійшло клопотання від 25.07.2022 № 24-14555-22 про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу, яке прийнято судом.

03.08.2022 до суду від Чернігівської окружної прокуратури надійшло клопотання № 3564ВИХ-22 від 01.08.2022 про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яке прийнято судом.

Після поновлення відправки поштової кореспонденції у Господарському суді Чернігівської області, судом направлено 03.08.2022 поштою відповідачу копію ухвали від 25.07.2022, яка отримана останнім 11.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 150 (а.с.111). У підготовче засідання 12.09.2022 прибув прокурор, представники позивача та відповідача не прибули. Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.09.2022, про що повідомлено позивача та відповідача ухвалою суду від 12.09.2022, яка була направлена на електронні адреси позивача та відповідача в зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати.

У судове засідання 28.09.2022 прибув прокурор, представники позивача та відповідача не прибули.

Оскільки відсутні дані про отримання відповідачем електронного відправлення ухвали суду від 12.09.2022 з датою та часом судового засідання, суд дійшов до висновку про відсутність належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи. Суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 02.11.2022 про що було повідомлено сторін ухвалою від 28.09.2022.

Ухвала від 28.09.2022, яка була направлена судом на адресу відповідача, вказану в позовній заяві та ЄДР (вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080) повернута на адресу суду 10.10.2022 відділенням зв`язку з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Частиною 5 ст. 242 ГПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Заяв про зміну місцезнаходження від відповідача не надходило.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

Оскільки копія ухвали суду від 28.09.2022 направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкладення розгляду справи.

За приписами ч.1 ст.9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень, усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та відповідач не був позбавлений права та можливості також ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

У судове засідання 02.11.2022 прибув прокурор, представники позивача та відповідача не прибули.

Суд повідомив прокурора, що 25.10.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання в якому просить суд зупинити провадження у справі № 927/346/22 до прийняття рішення у подібних правовідносинах об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №914/2656/21.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 227 та п. 1 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу (ч.3 ст.195 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, підставою для передачі справи № 914/2656/21 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду слугувала необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2022 у справі № 924/674/21, про можливість звернення прокурора з позовом в інтересах Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради, тобто особи, яка не є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.04 2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій чи аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16).

У справах №914/2656/21 та №924/674/21 прокурор звертався до суду в інтересах держави в особі, у тому числі, Волинського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т. Г.Шевченка та Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради, відповідно, тобто в особі комунальних підприємств (установ, закладів).

У даній справі прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Отже, справи № 927/346/22 та №914/2656/21 не є подібними за суб`єктним складом сторін спору.

За наведених вище обставин суд протокольною ухвалою від 02.11.2022 відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 02.11.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнені позиції учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в.о. керівника Чернігівської окружної прокуратури посилається на те, що відповідачем всупереч інтересів держави та положень укладеного договору, без будь-яких належних підстав, у порушення норм Закону України Про публічні закупівлі укладено додаткові угоди № 1-5, згідно з якими ціна за один куб. м газового палива (природного газу) збільшена з 5199,00 грн до 8373,04 грн з ПДВ, тобто на 3174,04 грн або на 37,9 % від ціни, визначеної у договорі, у зв`язку з чим обсяг постачання природного газу зменшено із 275800,00 куб.м. до 171250,13 куб.м., тобто на 104549,87 куб.м. або на 37,9%. В результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими збільшено ціну, з місцевого бюджету безпідставно та надмірно сплачено відповідачу кошти у розмірі 294792,55 грн. За доводами прокурора, внесення змін до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1-21 від 29.01.2021 здійснено в порушення вимог п.2 ч.5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, тобто належним чином не обґрунтовано та суперечить інтересам суспільства в особі позивача та держави, що має наслідком визнання додаткових угод недійсними у порядку ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

Крім того, прокурор зазначає, що недійсність додаткових угод №1-5 до спірного договору означає, що зобов`язання сторін регулюються договором, а тому отримана відповідачем оплата в сумі 294792,55 грн за непоставлений товар підлягає стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст. 670 Цивільного кодексу України.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву не скористався. Про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк згідно положень п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, відповідач суд не повідомляв.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області 02.12.2020 на веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення за № UA-2020-12-02-007880-b про намір здійснити закупівлю газового палива обсягом 275800 куб.м за бюджетні кошти та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі (а.с.49).

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій від 18.12.2020 переможцем торгів визнано TOB «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» (а.с.51).

З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2021 між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та TOB «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» укладено договір № 1-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів зі строком виконання з 29.01.2021 до 31.12.2021.

Згідно з п. 1.3, 1.4., 3.2, 3.3, 3.6. річний плановий обсяг постачання газу складає 275800,00 куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в Додатку 1, що є невід`ємною частиною Договору. Загальна ціна одного куб. м природного газу складає 5199,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 %. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Загальна сума Договору складає 1 433 884,20 грн, в т.ч. ПДВ 20 %.

Пунктами 9.5., 9.6. договору сторони узгодили, що будь-які зміни та доповнення до договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками сторін шляхом укладення додаткової угоди. Будь-які зміни, доповнення та додатки до цього договору, внесені належним чином, є його невід`ємними частинами.

Сторони в п.9.7. договору погодили, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зменшення обсягів закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

01.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою сторони вирішили змінити ціну за одницю товару без збільшення суми договору та внесли зміни до п. 3.2 Договору, а саме, щодо загальної ціни одного куб. м природного газу, яка складає 5718,90 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Всі інші умови договору залишаються без змін та є обов`язковими для виконання сторонами. Умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 01.02.2021(а.с.20).

03.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою сторони вирішили змінити ціну за одницю товару без збільшення суми договору та внесли зміни до п. 3.2 Договору, а саме, щодо загальної ціни одного куб. м природного газу, яка складає 6290,79 грн, в т.ч. ПДВ 20% . Всі інші умови договору залишаються без змін та є обов`язковими для виконання сторонами. Умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 03.02.2021(а.с.21).

05.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 3, якою сторони вирішили змінити ціну за одницю товару без збільшення суми договору та внесли зміни до п. 3.2 Договору, а саме, щодо загальної ціни одного куб. м природного газу, яка складає 6919,86 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Всі інші умови договору залишаються без змін та є обов`язковими для виконання сторонами. Умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 05.02.2021 (а.с.22).

08.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 4, якою сторони вирішили змінити ціну за одницю товару без збільшення суми договору та внесли зміни до п. 3.2 Договору, а саме, щодо загальної ціни одного куб. м природного газу, яка складає 7611,85 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Всі інші умови договору залишаються без змін та є обов`язковими для виконання сторонами. Умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 08.02.2021 (а.с.23).

10.02.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 5, до якою сторони вирішили змінити ціну за одницю товару без збільшення суми договору та внесли зміни до п. 3.2 Договору, а саме, щодо загальної ціни одного куб. м природного газу, яка складає 8373,04 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Всі інші умови договору залишаються без змін та є обов`язковими для виконання сторонами. Умови даної угоди розповсюджуються на відносини сторін, які виникли з 10.02.2021 (а.с.24).

До позовної заяви прокурором додані експертні висновки Київської торгово - промислової палати (далі - Київська ТПП) від 04.01.2021 № Ц-1/1, від 04.01.2021 № Ц-1/2, від 04.01.2021 № Ц-1/3, від 04.01.2021 № Ц- 1/4, від 04.01.2021 № Ц-1/5, від 05.01.2021 № Ц-5/2, від 12.01.2021 № Ц-22/1, від 13.01.2021 № Ц-22/2 (а.с. 25-32), які були прийняті сторонами Договору в якості підтвердження коливання ціни на природний газ, під час укладання додаткових угод від 01.02.2021, 03.02.2021, 05.02.2021, 08.02,2021, 10.02.2021.

З матеріалів справи вбачається, що за актами приймання-передачі природного газу до Договору, складеними сторонами в двосторонньому порядку в період з лютого по травень 2021 року, відповідач передав, а позивач прийняв природний газ обсягом 98,50183 тис. куб.м, на загальну суму 806903,55 грн, а саме:

- згідно Акту № 1747 від 12.03.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 0,42794 тис. куб.м. на суму 2447,35 грн з ПДВ (а.с. 33);

- згідно Акту № 1748 від 12.03.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 3,51851 тис. куб.м. на суму 22134,23 грн з ПДВ (а.с. 35);

- згідно Акту № 1751 від 12.03.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 4,48731 тис. куб.м. на суму 31051,56 грн з ПДВ (а.с. 37);

- згідно Акту № 1752 від 12.03.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 3,77409 тис. куб.м. на суму 28727,82 грн з ПДВ (а.с. 39);

- згідно Акту № 1753 від 12.03.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 36 тис. куб.м. на суму 301429,30 грн з ПДВ (а.с. 41);

- згідно Акту № 2457 від 14.04.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 36,91859 тис. куб.м. на суму 309120,68 грн з ПДВ (а.с. 43);

- згідно Акту № 3367 від 14.05.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 13,26107 тис. куб.м. на суму 111035,41 грн з ПДВ (а.с. 45);

- згідно Акту № 4190 від 18.06.2021 постачальник передав, а споживач прийняв природний газ обсягом 0,11432 тис. куб.м. на суму 957,20 грн з ПДВ (а.с. 47).

Позивач розрахувався за природний газ, поставлений на підставі перерахованих вище актів, за цінами погодженими оскаржуваними додатковими угодами, про що свідчать наступні платіжні доручення: № 689 від 12.03.2021 на суму 2038,22 грн, № 690 від 12.03.2021 на суму 206,45 грн, № 691 від 12.03.2021 на суму 202,68 грн, № 692 від 12.03.2021 на суму 18433,86 грн, № 693 від 12.03.2021 на суму 1867,05 грн, № 694 від 12.03.2021 на суму 1833,32 грн, № 695 від 12.03.2021 на суму 25860,35 грн, № 696 від 12.03.2021 на суму 2619,24 грн, № 697 від 12.03.2021 на суму 2571,97 грн, № 698 від 12.03.2021 на суму 23925,12 грн, № 699 від 12.03.2021 на суму 2423,23 грн, № 700 від 12.03.2021 на суму 2379,47 грн, № 701 від 12.03.2021 на суму 251036,60 грн, № 702 від 12.03.2021 на суму 25425,81 грн, № 703 від 12.03.2021 на суму 24966,89 грн, № 1200 від 15.04.2021 на суму 24245,30 грн, № 1201 від 15.04.2021 на суму 264236,85 грн, № 1202 від 15.04.2021 на суму 20638,53 грн, № 1613 від 14.05.2021 на суму 11548,85 грн, № 1614 від 14.05.2021 на суму 92196,08 грн, № 1615 від 14.05.2021 на суму 7290,48 грн, № 2261 від 18.06.2021 на суму 912,15 грн, № 2262 від 18.06.2021 на суму 45,05 грн (а.с. 33-48).

Щодо підстав звернення прокурора до суду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.4,7 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

В.о. керівника Чернігівської окружної прокуратури у позові зазначив, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Трегубенко проти України від 02.11.2004 категорично ствердив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес.

Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару за природний газ після укладення договору про закупівлю не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави.

Як наслідок, наведене може призвести до необхідності додаткового витрачання коштів з бюджету, що свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, зменшення необхідного обсягу приходного газу.

Таким чином, у зазначеному випадку, за доводами в.о. керівника Чернігівської окружної прокуратури, наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Водночас враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, як розпорядника бюджетних коштів, суд доходить висновку, що зазначення останнього, як органу, в особі якого подано позов в інтересах держави, є виправданим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19 та від 07.04.2021 у справі №917/273/20.

Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зазначив, що остання забезпечує ефективне та раціональне використання бюджетних коштів; була замовником закупівлі, а також стороною договору, за яким за бюджетні кошти закуплено природний газ згідно з оспорюваними додатковими угодами та з її рахунків виділено кошти на оплату за спірним договором; саме на її рахунок повинні бути повернуті безпідставно (надмірно) сплачені грошові кошти, тобто саме Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області має повноваження контролю за використанням виділених їй бюджетних коштів.

Одним із основних принципів місцевого самоврядування за статтею 4 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 18-1 Закону України Про місцеве самоврядування орган місцевого самоврядування має право звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

За приписами ч.1 ст. 22 Бюджетного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) (п.3 ч.5 ст. 22 Бюджетного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

За твердженнями прокурора, порушення норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням з порушенням вимог закону додаткових угод, призвело до безпідставної зміни істотних умов договору після його укладення та збільшення ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо необґрунтованого витрачання бюджетних коштів.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до спірного договору, укладеними з порушеннями законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що свідчить про порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель, внаслідок дій уповноваженого (компетентного) органу Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, до функцій якого належить захист інтересів у цій сфері, чим порушено інтереси держави.

Чернігівською окружною прокуратурою було надіслано листи від 23.02.2022 № 1770ВИХ-22, 26.05.2022 № 1976ВИХ-22, 15.06.2022 № 2399ВИХ-22 на ім`я Новобілоуського сільського голови з проханням повідомити чи планується Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області звернення з позовом до суду про визнання спірних додаткових угод недійсними (а.с. 59-61).

З наявного в матеріалах справи листування позивача з Чернігівською окружною прокуратурою вбачається, що Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не зверталася до суду з позовом до ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» про визнання недійсними оспорюваних додаткових угод до договору та не заперечувала стосовно звернення прокурора до суду для вжиття заходів представницького реагування, що підтверджується листами №03-08/278 від 01.06.2022, № 03-08/332 від 22.06.2022 (а.с.62, 83).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що прокурор правильно визначив позивача у цій справі, оскільки Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області є стороною спірних правочинів, юридичною особою, яка може від свого імені набути майнові права та виконувати обов`язки, є розпорядником бюджетних коштів, що здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету згідно із законодавством України.

Тобто, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області щодо захисту порушених інтересів держави.

21.06.2022 Чернігівською окружною прокуратурою направлено Новобілоуській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області повідомлення в порядку ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру про скерування до суду позовної заяви про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів для розгляду по суті (а.с.63).

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість звернення в.о. керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Щодо визнання недійсними оспорюваних Додаткових угод № 1-5.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України Про публічні закупівлі.

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі).

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України Про публічні закупівлі: договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України Про публічні закупівлі, у чинній на час спірних правовідносин редакції, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, у чинній на час спірних правовідносин редакції, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

В абзаці 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України Про публічні закупівлі встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Як встановив суд, позивач та відповідач уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України Про публічні закупівлі, а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України Про публічні закупівлі.

Так, відповідно до пунктів 1.3, 3.2, 3.6 Договору річний плановий обсяг постачання газу складає 275800,00 куб. м., загальна ціна одного куб. м природного газу складає 5199,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 %. Загальна сума Договору складає 1 433 884,20 грн, в т.ч. ПДВ 20 %.

Водночас згідно з оспорюваними додатковими угодами №1-5 сторонами п`ять разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 5199,00 грн до 8373,04 грн за м3. Фактично ціна за 1 м3 (одиницю товару) збільшилася на 37,9 %, а об`єм газу, який підлягав поставці, залишився незмінним.

Оспорювані додаткові угоди №1-5 до договору були укладені сторонами в зв`язку з коливанням ціни газу на ринку на підставі експертних висновків Київської торгово - промислової палати від 04.01.2021 № Ц-1/1, від 04.01.2021 № Ц-1/2, від 04.01.2021 № Ц-1/3, від 04.01.2021 № Ц- 1/4, від 04.01.2021 № Ц-1/5, від 05.01.2021 № Ц-5/2, від 12.01.2021 № Ц-22/1, від 13.01.2021 № Ц-22/2.

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема, у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Однак постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). (Постанова ОП КГС ВС у справі №927/491/19 від 18.06.2021).

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

Проте, як вбачається з вказаних експертних висновків Київської торгово - промислової палати від 04.01.2021 № Ц-1/1, від 04.01.2021 № Ц-1/2, від 04.01.2021 № Ц-1/3, від 04.01.2021 № Ц- 1/4, від 04.01.2021 № Ц-1/5, від 05.01.2021 № Ц-5/2, від 12.01.2021 № Ц-22/1, від 13.01.2021 № Ц-22/2, які стали підставою для укладення спірних додаткових угод №1-5, ці експертні висновки були видані ще до укладення Договору від 29.01.2021, підтверджують вартість природного газу за даними сайту ТБ «Українська енергетична біржа» станом на: 20.11.2020, 10.12.2020, 22.12.2020, 29.12.2020, 30.12.2020, 05.01.2021, 12.01.2021.

Таким чином, вказані висновки Київської торгово - промислової палати не підтверджують коливання ціни такого товару на ринку в період від дати укладення договору (29.01.2021) до дати підписання додаткових угод № 1-5 (01.02.2021, 03.02.2021, 05.02.2021, 08.02.2021, 10.02.2021), а отже при укладенні додаткових угод №1-5 щодо зміни ціни товару, така зміна здійснена без належного підтвердження коливання цін у сторону їх збільшення за відповідні періоди.

Також слід зазначити, що метою вказаного Закону України Про публічні закупівлі є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 5 ЗУ Про публічні закупівлі, закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення каскадних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

Крім того, суд вважає, що сторони не могли не розуміти особливостей функціонування ринку газу (коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння), що було прогнозовано, а тому вони не були позбавлені можливості визначити у договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару.

Також матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач у розглядуваний період застосування спірних додаткових угод 1-5 дійсно змушений був придбавати природний газ для його подальшої передачі позивачу на виконання обов`язків за Договором за цінами, вказаними у відповідних експертних висновках Київської торгово - промислової палати.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області мала беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1 куб. м газу збільшилась на 37.9% а обсяг поставки залишився незмінним.

Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України Про публічні закупівлі підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач (Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області) як сторона договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади. Відтак, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України "Про публічні закупівлі" та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, додаткові угоди № 1 від 01.02.2021, № 2 від 03.02.2021, № 3 від 05.02.2021, № 4 від 08.02.2021, № 5 від 10.02.2021 до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1-21 від 29.01.2021 підлягають визнанню недійсними.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 294792,55 грн.

Відповідно до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка газу, і його оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції укладеного Договору.

Відповідно до умов Договору відповідач повинен був поставити позивачу газ за ціною 5199,00 грн за 1 м3, обсягом 275800,00 куб м. Планові обсяги постачання природного газу врегульовані сторонами додатком 1 до договору, а саме: січень 53700 куб м, лютий 53600 куб м, березень 47500 куб м, квітень 15700 куб м, жовтень 10500 куб м, листопад 46900 куб м, грудень 47900 куб м.

Фактично відповідачем було поставлено природний газ обсягом 98,50183 тис куб м у період з лютого по травень 2021, а саме: у лютому 2021 48,20785 куб м ( акти №№ 1747, 1751, 1752, 1753); у березні 2021 36,91859 куб м. (акт №2457); у квітні 2021- 13,26107 куб м. ( акт №3367); у травні 2021 0,11432 куб м, тобто менше запланованих обсягів, які встановлені додатком 1 до договору.

Суд встановив, що враховуючи ціну, обумовлену позивачем та відповідачем у п. 3.2 Договору, позивач повинен був сплатити відповідачу за спожитий у лютому-травні 2021 року природний газ кошти у розмірі 512111,00 грн (5199,00 х 98,50183), а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 294792,55 грн (806903,55 -512111,00).

За змістом пункту 9.1. Договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів 03.02.2021 в інформаційній платформі оператора ГТС, з 29.01.2021 по 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача коштів у розмірі 294792,55 грн. підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі, які складаються із сплаченого прокурором судового збору, покладаються на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 01.02.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №1-21 від 29.01.2021, укладену між Новобілоусівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест».

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 03.02.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №1-21 від 29.01.2021, укладену між Новобілоусівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест».

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 05.02.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №1-21 від 29.01.2021, укладену між Новобілоусівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест».

Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 08.02.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №1-21 від 29.01.2021, укладену між Новобілоусівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест».

Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 10.02.2021 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №1-21 від 29.01.2021, укладену між Новобілоусівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест», вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080, адреса для листування: вул. Антоновича, 26/26 м. Київ, 01004, , на користь Новобілоусівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, вул. Свиридовського, 54, с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, 15501, , кошти в сумі 294 792,55 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехноінвест», вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080, адреса для листування: вул. Антоновича, 26/26 м. Київ, 01004, , на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ідентифікаційний код 02910114, отримувач Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача Державна казначейська служба України м.Київ, рахунок отримувача UA0006008) 16 826,89 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст.256 Господарського процесуального кодексу України

Повне рішення складено 11.11.2022.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Ю.В. Федоренко