РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2022Справа № 910/8135/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 1 057 010, 94 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач) про стягнення суми збитків у розмірі 1 057 010, 94 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.22, 526 Цивільного кодексу України, ст.193, 224, 225 Господарського кодексу України, положення Кодексу газотранспортної системи, мотивовані тим, що відповідачем, усупереч умовам договору №ЦЗВ-06-01221-01 від 29.12.2021 у період з 23.12.2021 по 31.12.2021 було допущено небаланси споживання природного газу (відхилення між замовленими та фактично спожитими обсягами), чим завдано позивачу збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

13.09.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визнано справу малозначною та її розгляд вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

04.10.2022 від позивача надійшло клопотання в якому останній просить суду розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, з підстав викладених в ухвалі.

12.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У поданому відзиві відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та, зокрема, зазначає, що в його діях відсутній склад цивільного правопорушення, а також позивачем не доведено вини відповідача в понесенні збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2022 клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення, з підстав викладених в ухвалі.

20.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти обставин викладених у відзиві.

20.10.2022 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог до 849 901,55 грн (заява направлена на електронну адресу суду та поштою 19.10.2022). Крім того, в зв`язку із зменшення розміру позовних вимог позивач просить суд повернути 3 106, 64 грн судового збору.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема, положень ч.5. ст.46, ст.170 Господарського процесуального кодексу України, а тому приймає до розгляду вказану заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

01.11.2022 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 між відповідачем (споживач) та позивачем постачальник) укладено договір поставки №ЦЗВ-06-01221-01 (надалі - договір), відповідно до умов п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору.

Згідно із п.2.1. договору ціна за 1000 м3 газу, що передається по договору, визначається у додатку 1 до цього договору. Сторони можуть ініціювати зміну ціни за 1000 м3 газу. Сторона, яка звертається до іншої сторони з пропозицією щодо зміни ціни газу зобов`язана надати іншій стороні розрахунок (прайс, прейскурант тощо) з обґрунтованою інформацією по зміні ціни відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Зміна ціни відбувається шляхом підписання додаткових угод до цього договору. Ціна на газ включає в себе ціну на природний газ, тариф на послуги транспортування природного газу до фізичної (их) точки (ок) виходу з газотранспортної системи Оператора ГТС (газотранспортна система України) до газорозподільної системи Оператора ГРМ (газорозподільна система), на території ліцензованої діяльності якої знаходяться комерційні вузли обліку (адреси постачання) споживача, що вказуються в заявці на постачання природного газу, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються постачальником, а також всі інші витрати постачальника пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п.2.2. договору загальна сума договору на момент його підписання складає 137 437 500,00 грн, крім того ПДВ 20% - 27 487 500, 00 грн, всього 164 925 000, 00 грн.

У пункті 3.1. договору зазначено, що постачальник постачає споживачу газ в обсязі до 2 500 тис. куб. м. до 31 грудня 2021 року (включно). Орієнтовний річний обсяг споживання природного газу по AT «Укрзалізниця» з розбивкою помісячно зазначено в додатку № 2 до цього договору.

Обсяги споживання на місяць надаються споживачем письмовим повідомленням у формі листа/заявки до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання газу. Листи/заявки надаються постачальнику шляхом направлення сканованої копії електронним листом із застосуванням електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі 12 даного договору (далі - E-mail) з подальшим наданням оригіналу шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Сторони погоджують, що лист/заявка вважається наданою споживачем та отриманою постачальникам з дня відправлення споживачем його/її сканованої копії засобами e-mail (п.3.3. договору).

Згідно із п.4.1. договору передача газу від постачальника споживачу здійснюється на фізичній (их) точці (ах) виходу 5 газотранспортної системи Оператора ГТС (газотранспортна система України) до газорозподільної системи Оператора ГРМ (газорозподільна система), на території ліцензованої діяльності якої знаходяться комерційні вузли обліку (адреси постачання) споживача, що вказані в заявках споживача. Визначення об`єму споживання природного газу по об`єкту споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ (газорозподільна система) та споживачем па підставі даних комерційних ВОГ (вузол обліку природного газу), визначених договором розподілу природного газу між оператором ГРМ (газорозподільна система) та споживачем.

Постачальник забезпечує транспортування газу до фізичної (их) точки (ок) виходу з газотранспортної системи Оператора ГТС (газотранспортна система України) до газорозподільної системи Оператора ГРМ (газорозподільна система), на території ліцензованої діяльності якої знаходяться комерційні вузли обліку (адреси постачання) споживача, що вказані з додатку 1 цього договору.

Витрати та відповідальність за перевищення замовлених для виконання умов цього договору постачальником потужностей впродовж розрахункового періоду, визначеного відповідно до п. 3.2 цього договору, покладаються на постачальника та не відшкодовуються споживачем.

У пункті 4.3. договору зазначено, що постачання та споживання газу протягом місяця здійснюється, переважно, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми, яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів цього місяця. У випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно, постачання та споживання здійснюється згідно листа-заявки, наданої до 25-го (двадцять п`ятого) числа місяця, що передує місяцю постачання.

У разі нерівномірного щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання. Споживач зобов`язаний до 15:00 год. дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг газу, подати постачальнику заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначенням планових щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання.

У разі необхідності коригування обсягів планового споживання природного газу у газовій добі споживання, споживач зобов`язаний надіслати скориговану заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніше ніж 17:00 год. газової доби постачання природного газу. Заявка також має містити планові щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. Скориговані заявки надаються постачальнику в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або E-mail.

Сторони погоджують, що скоригована заявка вважається наданою споживачем та отриманою постачальником з дня її відправлення споживачем засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та або E-mail.

Не підлягають зміні обсяги газу, що вже фактично поставлені споживачу.

Відповідно до п.4.3.1. договору обсяг споживання природнього газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу в розмірі ± 3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу.

Згідно із пунктами 4.6.-4.9. договору фактична кількість поставленого по цьому договору газу визначається згідно щомісячних актів прийому-передачі природного газу між постачальником та споживачем.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до вимог чинного законодавства.

Підписані та скріплені печаткою акти прийому-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

У пункті 6.11. договору сторонами погоджено, що відшкодування збитків споживачем постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, передбачених розділом VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищу ваги підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф- Vп) х Ц х К,

де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0.25.

При цьому, якщо перевищення об`єму (обсягу) природного газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання природного газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт може бути збільшений у договорі постачання до 1.

3) у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, в результаті чого представник постачальника не здійснив звіряння фактичних об`ємів (обсягів) споживання природного газу, що завдало постачальнику шкоди, споживач відшкодовує її за власної згоди або на підставі рішення суду.

Розмір збитків постачальника за підсумком розрахункового періоду розраховується з урахуванням п. 4.1 та п.п. 4.3.1 цього договору.

Відповідно до п.11.1. строк дії договору встановлюється з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року та, відповідно до положень частини третьої ст. 631 ЦК України, умови договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли з 23.12.2021. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання в повному обсязі взятих на себе за цим договором зобов`язань щодо поставки та оплати продукції в межах термінів, визначених умовами цього договору.

Також 29.12.2021 сторонами підписано додаток №1 до договору в якому погоджено ціну газу за 1000 м.куб. у сумі 65 970, 00 грн, з ПДВ та додаток №2 у якому погоджено орієнтовний план споживання в грудні 2021 року об`ємом 2 500 тис.м3.

Судом встановлено та сторонами підтверджено факт споживання відповідачем у грудні 2021 року природного газу в розмірі 1695,163440 тис. м.куб. вартістю 93 191 610, грн та 483,540030 тис.м3 вартістю 25 119 904,56 грн, а всього на загальну суму 141 973 817,60 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №РН-0001361 від 2021 року, який підписаний сторонами без будь-яких зауважень та заперечень. Крім того, як зазначають сторони відповідачем повністю оплачено вартість спожитого в грудні 2021 року газу.

Позивач стверджує, що відповідачем у грудні 2021 року було порушено умови договору перевищено замовлений обсяг газу 23.12.2021 на 13,87913 тис м.куб. (перебір), а також здійснено недобір газу 53,65111 тис м.куб., що завдало позивачу збитків як постачальнику на загальну суму 849 901, 55 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

19.01.2022 постачальник (позивач) направив споживачеві (відповідачу) акт-претензію №Ш-001 від 18.01.2022 та вимагав сплатити суму відшкодування за вчинення небалансів на підставі договорів №ЦЗВ-06-01021-01 від 24.11.2021 та №ЦЗВ-06-01221-01 від 29.12.2021 у загальній сумі 2 226 767,12 грн.

Відповіді на вказаний акт-претензію матеріали справи не містять.

Несплата споживачем збитків стала підставою для звернення позивача до суду з відповідними з вимогами про стягнення таких збитків, які є предметом даного спору.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 29.12.2021 сторонами в справі було укладено договір поставки №ЦЗВ-06-01221-01.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як уже було зазначено вище та не заперечено сторонами, відповідачем в грудні 2021 року спожито та оплачено природній газ у розмірі 2178,703470 тис.м3 на загальну суму 141 973 817,60 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем, усупереч умовам договору, в грудні 2021 року допущено небаланси споживання природнього газу, а саме перевищено замовлений обсяг газу на 13,87913 тис м.куб. (перебір), а також здійснено недобір газу на 53,65111 тис м.куб., що завдало позивачу збитків, як постачальнику на загальну суму 849 901, 55 грн (з урахуванням заяви про зменшення).

Отже, предметом спору в даній справі є стягнення збитків в загальній сумі 849 901,55 грн.

Згідно з положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Відповідно до ч.5 ст.225 Господарського кодексу України, сторони господарського зобов`язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов`язання чи строків порушення зобов`язання сторонами.

У договорі укладеному між сторонами передбачено право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків.

Разом з тим вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з презумпції вини контрагента.

Відповідно до статті 614 Цивільний кодекс України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язоку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, виключає можливість застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина в заподіянні збитків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 зі справи № 910/18036/17, від 23.10.2019 зі справи № 917/1307/18, від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 04.12.2019 зі справи № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягала доведенню позивачем перед судом.

Згідно з пунктом 6 частини п`ятої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» договір постачання повинен містити такі істотні умови, як, зокрема, порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

У пункті 6.11. договору сторонами погоджено, що відшкодування збитків споживачем постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, передбачених розділом VІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищу ваги підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф- Vп) х Ц х К,

де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0.25.

При цьому, якщо перевищення об`єму (обсягу) природного газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання природного газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт може бути збільшений у договорі постачання до 1.

3) у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, в результаті чого представник постачальника не здійснив звіряння фактичних об`ємів (обсягів) споживання природного газу, що завдало постачальнику шкоди, споживач відшкодовує її за власної згоди або на підставі рішення суду.

Розмір збитків постачальника за підсумком розрахункового періоду розраховується з урахуванням н. 4.1 та п.п. 4.3.1 цього договору.

За змістом розділу VІІ Правил № 2496 (розділ VІІ в редакції чинній на час виникнення правовідносин, до змін від 01.07.2020 розділ VІ):

Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою

В = (Vф - Vп) x Ц х K,

де:Vф-об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;
Vп-підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;
Ц-ціна природного газу за договором постачання природного газу;
K-коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.
При цьому, якщо перевищення об`єму (обсягу) природного газу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання природного газу на письмову вимогу постачальника, коефіцієнт може бути збільшений у договорі постачання до 1 (пункт 1);

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу (пункт 2);

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог: 1) форма акта-претензії є довільною; 2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду (пункт 3).

Як убачається зі змісту постанов Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №904/6992/20 та від 26.10.2021 у справі № 904/6985/20, від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20, від 09.08.2022 у справі №914/616/21, судом викладено висновок щодо відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу з урахуванням приписів розділу VІ Правил № 2496. Зокрема, Верховний Суд акцентував увагу, що право на стягнення збитків зі споживача (передбачене пунктом 1 розділу VІ Правил № 2496) не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними і допустимими доказами в порядку, передбаченому ГПК України, а договір та пункт 1 розділу VI Правил № 2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного / безумовного стягнення зазначених сум збитків.

Суд зауважує, що сформована практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах про відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів Правил № 2496 є сталою та відображена також у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20, від 16.12.2021 у справі № 911/3214/20, від 23.12.2021 у справі № 908/24/21, від 20.01.2022 зі справи № 908/21/21, від 20.01.2022 у справі № 911/77/21, від 17.06.2022 у справі № 904/6994/20, від 09.08.2022 у справі №914/616/21.

Отже, право постачальника вимагати на підставі Правил № 2496 та договору від споживача відшкодування збитків за небаланси споживання (перебір/недобір) об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків.

Водночас, позивачем не доведено в чому полягають збитки ТОВ "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД" за спірний період, не надано доказів на підтвердження факту понесених ним збитків, спричинених порушенням відповідачем виконання зобов`язань за договором, зокрема, в зв`язку з недотриманням нормативних обсягів споживання в розрахунковому періоді об`ємів природного газу, не доведено наявності втрат (зменшення майна) ТОВ "ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД", спричинених більшим/меншим обсягом спожитого відповідачем природного газу та наявності відповідного причинно-наслідкового зв`язку між порушенням відповідачем умов договору та зазначеними втратами.

Окрім цього, при розрахунку суми збитків позивачем бралася різна ціна газу за куб.м. 65 970, 00 грн та 62 340,00 грн, хоча в договорі була передбачена лише тверда ціна - 65 970,00 грн. При цьому позивачем не обгрунтовано застосування іншої ціни, яка не передбачена умовами договору.

Як зазначалося судом вище договором дійсно передбачають відшкодування збитків у разі недотримання споживачем погодженого обсягу споживання газу.

Разом з тим, як убачається із вказаних норм, у них йдеться про право постачальника вимагати від споживача відшкодування збитків, що узгоджується з наведеними вище нормами цивільного та господарського законодавства, якими врегульовано відшкодування збитків.

Натомість положень, з яких би вбачалося, що вказані вище загальні норми цивільного та господарського законодавства не підлягають застосуванню і що наявність підстав для відшкодування збитків не підлягає доведенню, не містять ні Закон України "Про ринок природного газу", ні Правила, ні норми укладеного між сторонами договору. Так, умови Правил передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.

Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо розгляду спору в подібних правовідносинах, викладеною в постанові від 25.08.2021 у справі №911/3215/20.

З наведеного вбачається, що погодження порядку визначення розміру збитків не звільняє від обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків, умовою настання якої є доведення кредитором протиправність поведінки (порушення умов договору); наявність збитку; причинний зв`язок; вину.

Усупереч вказаним вимогам позивачем не надано доказів на підтвердження реальності завданої майнової шкоди, не доведено понесення втрат (зменшення майна), спричиненого меншим і більшим обсягом спожитого відповідачем природного газу, не обгрунтованого розрахунок понесених збитків, вартість газу тощо, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між споживанням відповідачем природного газу в іншому об`ємі в порівнянні з погодженим обсягом природного газу та сумою нарахованих відшкодувань, а тому суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності правових підстав для стягнення збитків у сумі 849 901,55 грн.

Отже, встановивши відсутність достовірних доказів, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків у цій справі не підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене, суд у повному обсязі відмовляє в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД».

Судовий збір у сумі 12 748,52 грн за розгляд справи відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Представником позивача подано клопотання про повернення судового збору в розмірі 3 106,64 грн, у зв`язку з зменшенням позовних вимог.

Окремо суд зазначає, що порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст.4 зазначеного Закону визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення заборгованості в загальному розмірі 1 057 010,94 грн, яка має майновий характер.

Отже, за подання даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 15 855,16 грн ( 1,5 відсотка ціни позову).

У подальшому позивачем зменшено позовні вимоги до 849 901,55 грн, 1,5 відсотка складає 12 748,52 грн.

Як убачається з матеріалів справи позивачем було сплачено за подання позовної заяви судовий збір за платіжними дорученнями №632 від 12.08.2022 у розмірі 15 855,16 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, в зв`язку зі зменшенням позовних вимог позивач має право на повернення судового збору в загальному розмірі 3 106,64 грн.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду не є виконавчим документом, у зв`язку з чим, питання про повернення судового збору буде вирішено окремою ухвалою суду.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань