ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 листопада 2022 року Справа № 925/1049/13

Господарський суд Черкаської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Васянович А.В.,

судді: Довгань К.І.,

Чевгуз О.В,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від стягувача представник не з`явився,

від боржника Посікіра Р.Р. - адвокат,

від третіх осіб:

від Мартинюка Віталія Леонідовича представник не з`явився,

від Мартинюк Лариси Вікторівни представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву приватного підприємства Лавіта

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає

виконанню

у справі

за позовом публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит в

особі філії Полтавське регіональне управління публічного

акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит, м. Полтава

до приватного підприємства Лавіта, с. Поташ, Маньківського

району, Черкаської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1 , м. Умань, Черкаської області

2. ОСОБА_2 , м. Умань, Черкаської області

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26 квітня 2016 року зі справи №925/1049/13 позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року рішення Господарського суду Черкаської області від 26 квітня 2016 року у справі №925/1049/13 змінено.

Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

1. Позов публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Полтавське регіональне управління публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до приватного підприємства Лавіта, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

2. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ Банк Фінанси та кредит за договором №МКЛУ-92-08 від 11 квітня 2008 року в розмірі 48 819,77 дол. США боргу зі сплати кредиту, (що в гривневому еквіваленті станом на 26 квітня 2016 року становить 1 237 039 грн. 27 коп.); 2 650, 83 дол. США заборгованості за простроченим кредитом, (що в гривневому еквіваленті станом на 26 квітня 2016 року становить 67 169 грн. 12 коп.); 15 493,51 дол. США простроченої заборгованості по відсоткам за кредитом, (що в гривневому еквіваленті станом на 26 квітня 2016 року становить 392 588 грн. 50 коп.); 401 905 грн. 94 коп. пені, звернути стягнення на предмет іпотеки: комплекс нежитлових будівель, який складається з адмінбудинку з прибудовою (літера А,а) - 73,6 кв.м; кімнати зразків (літера З) - 28,2 кв.м.; споруд (№1,2); замощення (№ІІ), криниці (літера К); магазину (літера Б) - 192,5 кв.м.; складу сипучих товарів з підвалом (літера В пд. В) 1 113,6 кв.м.; матеріального складу (літера Д) - 567,6 кв.м.; нежитлові будівлі (літера Г) - 58,4 кв.м.; майстерні (літера М) - 25,1 кв.м., сторожки з ґанком (літера - Н) - 7,2 кв.м., складу (літера Є) - 6,8 кв.м., вбиральні (літера Е), що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Старосвітською О.Г. 13 лютого 2008 року і зареєстрованого в реєстрі за №560, що перебуває у власності приватного підприємства Лавіта шляхом надання права публічному акціонерному товариству Банк Фінанси та кредит (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 60, код 09807856) продажу вказаного предмету іпотеки з початковою ціною реалізації у розмірі 4 949 580 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з приватного підприємства Лавіта (20109, Черкаська обл., Маньківський район, село Поташ, вул. Українська, будинок 7, код 32151592) на користь публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 60, код 09807856) 18 741 грн. 90 коп. судового збору.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 60, код 09807856) 7 891 грн. 11 коп. судового збору в доход Державного бюджету України за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

На виконання постанови суду апеляційної інстанції 23 березня 2018 року та 05 вересня 2018 року було видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 20 червня 2018 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року залишено без змін.

04 січня 2021 року після повторного авторозподілу відповідно до ст. 32 ГПК України справу №925/1049/13 передано для колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Васянович А.В., судді Чевгуз О.В., Довгань К.І.

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року по даній справі було замінено сторону виконавчого провадження, зокрема, в наказі Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2018 року зі справи №925/1049/13 замінено стягувача - публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та кредит на товариство з обмеженою відповідальністю Олком-Лізинг (вул. Прахових Сім`ї, 58/10, м. Київ, ідентифікаційний код 40001502).

10 листопада 2022 року до Господарського суду Черкаської області надійшла заява від приватного підприємства Лавіта про визнання виконавчого документа наказу від 05 вересня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року розгляд заяви приватного підприємства Лавіта про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню призначено в судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 21 листопада 2022 року.

В судове засідання стягувач та треті особи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Копію ухвали суду від 10 листопада 2022 року стягувач отримав 16 листопада 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника та заяву приватного підприємства Лавіта, судом враховано наступне:

В обґрунтування поданої заяви приватне підприємство Лавіта зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року у справі №925/1049/13 звернено стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ Банк Фінанси та кредит шляхом надання права публічному акціонерному товариству Банк Фінанси та кредит продажу вказаного предмету іпотеки.

У вказаній постанові суд зазначив, що задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права публічному акціонерному товариству Банк Фінанси та кредит продажу вказаного предмету іпотеки включає в себе правомочності банку щодо підпису договору купівлі-продажу, одержання правовстановлюючих документів та відповідних витягів, а також здійснення платежів, а тому відповідно додаткове задоволення вказаних вимог є неправильним з огляду на відсутність спору в цій частині (недоведеність порушення прав саме в контексті таких вимог).

Судом при прийнятті відповідної постанови встановлено спосіб і порядок виконання рішення (який не містить жодних ознак дій примусового характеру, що повинен вчиняти виконавець) - надання права на продаж предмету іпотеки.

Відповідно п.7 ч.4 ст.4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Законом України Про виконавче провадження не передбачено заходи примусового характеру - продаж стягувачем майна, отже, судом помилково було видано наказ, оскільки рішення суду не передбачає застосування заходів примусового його виконання.

Таким чином, на думку заявника, наказ повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутня правова підстава для його видання та виконання.

Судом враховано, що у ч.ч.1, 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку (в редакції закону чинного станом на момент прийняття рішення та видачі судом виконавчого документу) передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст.38 Закону України Про іпотеку, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця (ч.5 ст.38 закону Про іпотеку).

Згідно з пп.2.7 п.2 гл.2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аналогічний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року зі справи №640/16936/18-ц.

Як наведено в п. 5.2.2 постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі №925/1049/13 згідно ч. 1 ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду, зокрема, зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При зверненні до суду іпотекодержатель самостійно обрав спосіб захисту свого порушеного права та спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону.

Отже, резолютивна частина рішення не передбачає заходів примусового його виконання.

Крім того, в резолютивній частині постанови Київського апеляційного господарського суду від 12 лютого 2018 року у справі №925/1049/13 не вказано про необхідність видачі місцевим господарським судом наказу на примусове виконання даного судового рішення.

Всі накази судом по даній справі було видано за заявою банку (т. 7 а.с. 237).

Згідно ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з ч. 4 ст. 328 ГПК України про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Отже, заяву боржника про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити, оскільки наказ від 05 вересня 2018 року було видано судом помилково.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. 234, 328 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву приватного підприємства Лавіта про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду Черкаської області від 05 вересня 2018 року у справі №925/1049/13 таким, що не підлягає виконанню повністю.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи та приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Плесюку Олексію Степановичу.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Головуючий суддя Васянович А.В.

судді: Довгань К.І.

Чевгуз О.В.