ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/3440/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., за участю секретаря судового засідання Чиборак У.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом Управління комунальної власності Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, вул. Петровича Якоба, 18, )

до фізичної особи-підприємця Воронюк Юліани Іллівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості по орендній платі та пені в сумі 6803,49 грн

Представники сторін:

від позивача Іванович Л.І.;

від відповідача Калинюк М.Г.

1. Короткий зміст позовних вимог.

Управління комунальної власності Чернівецької міської ради звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Воронюк Юліани Іллівни про стягнення заборгованості по орендній платі та пені в сумі 6803,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.07.2013 року між сторонами було укладено договір оренди нерухомого майна №212, розташоване з адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 8, загальною площею 60,2 кв.м. в підвалі будівлі з метою використання його під буфет. Проте, в порушення умов договору відповідачка з 10.12.2020 по 19.05.2021 року не сплачувала орендну плату, у зв`язку із чим у фізичної особи-підприємця Воронюк Ю.І. перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 6803,49 грн, з яких: 6651,34 грн заборгованість за несплату орендної плати та 152,15 грн пені.

2. Хід розгляду справи та короткий зміст ухвал суду.

15.09.2022 року відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№3440.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 року позовну заяву передано судді Гурину М.О.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.10.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 04.10.2022 року відкладено розгляд справи по суті на 20.10.2022 року.

У судовому засіданні 20.10.2022 року у зв`язку із необхідністю подання представником позивача додаткових доказів по справі оголошено перерву до 26.10.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 26.10.2022 року, у зв`язку із неявкою представника позивача у судове засідання, розгляд справи відкладено на 10.11.2022 рік.

31.10.2022 року позивачем подано заяву про витребування доказів (вх.№1685), заяву про зобов`язання позивача надати пояснення (вх.№1686), клопотання про долучення доказу (вх.№4084).

08.11.2022 року Господарським судом Чернівецької області отримано письмові пояснення позивача з додатками (вх.№4274).

Станом на день розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог вказуючи при цьому на їх незаконність.

Розглянувши клопотання представника відповідача про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно частини 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд звертає увагу, що клопотання відповідача про витребування доказів подане з порушенням строків визначених ст.80 ГПК України та не відповідає вимогам статті 81 ГПК України. В самому клопотанні не значиться для чого необхідний даний доказ, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, у зв`язку з чим у задоволенні даного клопотання суд відмовляє.

Щодо клопотання про долучення доказу (вх.№4084) та письмових пояснень позивача з додатками (вх.№4274) суд долучає їх до матеріалів справи.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

12.07.2013 року між департаментом економіки Чернівецької міської ради (орендодавець) та підприємцем Воронюк Ю.І. (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №212 на нежиле приміщення, загальною площею 60,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 8 в підвалі будівлі, з метою використання його під буфет (без підакцизної групи товарів).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №162925 від 30.05.2005, нежила будівля літерою А площею 2011,2 кв.м., нежила будівля літ. Б площею 68,3 кв.м., нежила будівля В за адресою вул. Садова, 8, м. Чернівці перебуває у власності Територіальної громади м. Чернівці на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №349/8 від 17.05.2005.

Пунктом 1.5. Договору визначено, що він укладений строком на два роки й одинадцять місяців, що діє з 12.07.2013 р. до 11.06.2016 р.

Згідно п.2.1 Договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Положення про порядок розрахунку плати за оренду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці, затвердженого міською радою місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є додатком до цього Договору з урахуванням ПДВ становить 698,56 грн.

Нарахування орендної плати починається з дня підписання договору (п.2.2)

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції попереднього місяця, що визначається Державною службою статистики України.(п.2.4)

Пунктом 2.5 Договору №212 передбачено, що орендар щомісячно самостійно розраховує орендну плату з урахуванням податку на додану вартість та сплачує її впродовж поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. При цьому в платіжному документі вказується загальна сума та сума податку на додану вартість. Орендар має право сплачувати орендну плату авансом за будь-який період в межах строку дії цього договору.

Згідно п. 2.12 Договору починаючи з першого числа наступного місяця на суму недоїмки нараховується пеня за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У разі припинення або розірвання цього Договору та в разі не продовження його на новий термін орендар сплачує орендну плату по день передачі орендодавцеві об`єкта оренди за актом приймання-передання. (п.2.15)

Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.4.1.2)

04.07.2016 між сторонами підписано додатковий договір №1, яким в тому числі продовжено термін дії договору оренди №2121 до 11.05.2019 включно.

01.04.2019 між департаментом розвитку Чернівецької міської ради та ПП Воронюк Ю.І. укладено додатковий договір про зміну орендодавця до договору оренди нерухомого майна №212 в якому визначено, що департамент розвитку Чернівецької міської ради є правонаступником департаменту економіки Чернівецької міської ради.

Відповідно до рішення Чернівецької міської ради від 15.04.2021 № 177 утворено управління комунальної власності Чернівецької міської ради з 15.06.2021 та ліквідовано департамент розвитку Чернівецької міської ради. Відповідно до пункту 1.6 Положення про управління комунальної власності Чернівецької міської ради, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 31.05.2021 № 253 управління є правонаступником Фонду державного майна України в місті Чернівці, департаменту економіки Чернівецької міської ради та департаменту розвитку Чернівецької міської ради, Коровійської та Чорнівської сільських рад в частині укладених до дати затвердження цього положення договорів купівлі-продажу майна комунальної власності Чернівецької міської ради, Коровійської та Чорнівської сільських рад, патентів на право оренди будівель (споруд, приміщень), договорів оренди та позички нежилих приміщень комунальної власності територіальних громад м. Чернівці, Коровійської та Чорнівської сільських рад та обліку комунального майна територіальної громади м. Чернівці, Коровійської та Чорнівської сільських рад, в тому числі в частині договорів оренди, по яких необхідно стягнути заборгованість з орендної плати за комунальне майно, та виявлених порушень і недоліків під час здійснення перевірок відповідними контролюючими органами.

07.06.2019 між сторонами укладено додатковий договір №2, відповідно до якого було продовжено строк оренди на 2 роки та 11 місяців, а саме до 11.04.2022 року (включно) та змінено орендну плату з урахуванням ПДВ в місяць на 1289,48 грн.

20.05.2021 між департаментом розвитку Чернівецької міської ради та ФОП Воронюк Ю.І. підписано додатковий договір №3 про розірвання договору оренди №212.

Нежиле приміщення загальною площею 60,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 8 в підвалі будівлі повернуто позивачу на підставі акту передання-приймання від 20.05.2021.

Згідно відомості розрахунків заборгованість відповідача з орендної плати та пені за період з 10.12.2020 року по 19.05.2021 року становить 6803,49 грн, в тому числі: 6651,34 грн заборгованість з орендної плати та 152,15 грн пені.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

4. Позиція суду по суті спору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлюють, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між позивачем та відповідачем виникли зобов`язання з приводу оренди нерухомого майна на підставі договору оренди в силу п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Тотожні норми права закріплені у ч.1 ст. 283 ГК України.

При цьому суд враховує, що орендні правовідносинами між сторонами у даному спорі регулюються спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оренда це речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Пунктом 1 ст. 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, загально відомим є факт, що 11.03.2020 Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) оголосила пандемію коронавірусу та постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 (далі Постанова Кабінету Міністрів України №211) на усій території України установлено карантин з 12.03.2020.

Підпунктом 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №211 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020) заборонено: з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 до 03.04.2020 роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

В подальшому, у редакції постанови КМУ від 11.03.2020 №211 ця заборона діяльності була зазначена у пп. 8 п. 2 постанови, та зі змінами, які вносились до зазначеної постанови КМУ була продовжена до 22.05.2020.

Починаючи з 22.05.2020 по 22.06.2020 карантинна заборона діяльності закладів громадського харчування була визначена пп. 6 п. 3 постанови КМУ від 20.05.2020 №392.

З урахуванням змін, які були внесені до постанови КМУ від 20.05.2020 №392 постановою КМУ від 17.06.2020 №500 з 22.06.2020 карантинні обмеження по всій території України були послаблені.

Разом з цим, постановою КМУ від 22.07.2020 №641 було встановлено адаптивний карантин на всій території України, який полягав у визначенні рівнів епідеміологічної небезпеки на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці) та встановлення відповідних карантинних обмежень і заборон згідно визначеного рівня.

Підпунктом 3 п. 15 цієї постанови визначено, що на території регіону (адміністративно- територіальної одиниці), на якій установлено "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого", "жовтого" та "помаранчевого" рівня епідемічної небезпеки, зокрема забороняється приймання відвідувачів закладами громадського харчування.

Пунктом 6 цієї постанови визначено, що рішення про встановлення на території регіону або окремих адміністративно-територіальних одиниць регіону рівня епідемічної небезпеки "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" приймає Державна комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій раз на сім днів.

З урахуванням зазначених норм, починаючи з 01.03.2021 до 22.04.2021 на території Чернівецької області, в тому числі й в м. Чернівці, було встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки, який у тому числі передбачав повну заборону діяльності буфетів та їдальнь на території міста. Такий рівень епідемічної небезпеки був встановлений рішеннями Державної комісії з питань ТЕБ та НС у її протоколах №7 від 27.02.2021, №21 від 21.04.2021.

Отже, враховуючи вищезазначене, відповідачка у період з 01.03.2021 до 22.04.2021 не могла використовувати орендоване нею приміщення згідно умов Договору №212, оскільки у цьому періоді діяли законні заборони та обмеження.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Підпунктом 6 п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.

Згідно з матеріалами справи об`єктом оренди є саме комунальне майно.

За таких обставин, відповідачка, як суб`єкт, діяльність якого була заборонена у період з 01.03.2021 до 22.04.2021, звільнена від сплати орендної плати за вказаний період за договором оренди №212 в силу прямої норми закону.

Відтак, обґрунтованою є пред`явлена позивачем до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі несплаченої орендної плати у сумі 4266,04 грн за період з 10.12.2020 по 28.02.2021 та з 22.04.2021 по 19.05.2021. Щодо стягнення 2385,30 грн - суд вважає дану вимогу необґрунтованою, у зв`язку з чим відмовляє у її задоволенні.

Щодо твердження відповідачки про зупинення її діяльності з 12.03.2020 як на підставу відсутності права у позивача нараховувати їй орендну плату, суд зазначає, що у відповідності до п. 2.5 Договору №212 орендар щомісячно сплачує орендну плату незалежно від результатів його господарської діяльності. Тобто, Закон передбачає виключні випадки, які звільняють особу від сплати орендної плати, в той же час нездійснення підприємницької діяльності за інших обставин не позбавляють особу її договірного обов`язку по сплаті орендної плати.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача пені за період прострочення відповідачем виконання обов`язку по сплаті орендних платежів у сумі 152,15 грн. за період з 01.01.2021 по 20.05.2021.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.4 договору оренди №212 передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив наступне.

Відповідно до п.2.12 договору оренди №212 починаючи з першого числа наступного місяця на суму недоїмки нараховується пеня за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, на заборгованість за грудень 2020 в сумі 971,75 грн., враховуючи вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, п.2.12 договору оренди №212 та заявлений позивачем період до стягнення з 01.01.2021 по 20.05.2021 пені, правомірним є нарахування 48,65 грн.

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів прострочення / Кількість днів у роціРозмір облікової ставки НБУРозмір облікової ставки НБУ x 2Сума пені за період прострочення
971.7501.01.2021- 04.03.202163 / 3656%12%20.13
971.7505.03.2021- 15.04.202142 / 3656.5%13%14.54
971.7516.04.2021- 20.05.202135 / 3657.5%15%13.98
Загальна сума 48.65

на заборгованість за січень 2021року в сумі 615,03 грн., враховуючи вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, п.2.12 договору оренди №212 та заявлений позивачем період до стягнення з 01.01.2021 по 20.05.2021 пені, правомірним є нарахування 24,52 грн пені.

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів прострочення / Кількість днів у роціРозмір облікової ставки НБУРозмір облікової ставки НБУ x 2Сума пені за період прострочення
615.0301.02.2021- 04.03.202132 / 3656%12%6.47
615.0305.03.2021- 15.04.202142 / 3656.5%13%9.20
615.0316.04.2021- 20.05.202135 / 3657.5%15%8.85
Загальна сума 24.52

на заборгованість за лютий 2021 року в сумі 1379,56 грн., враховуючи вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, п.2.12 договору оренди №212 та заявлений позивачем період до стягнення з 01.01.2021 по 20.05.2021 пені, правомірним є нарахування 42,29 грн пені.

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів прострочення / Кількість днів у роціРозмір облікової ставки НБУРозмір облікової ставки НБУ x 2Сума пені за період прострочення
1379.5601.03.2021- 04.03.20214 / 3656%12%1.81
1379.5605.03.2021- 15.04.202142 / 3656.5%13%20.64
1379.5616.04.2021- 20.05.202135 / 3657.5%15%19.84
Загальна сума 42.29

на заборгованість за квітень 2021 року в сумі 425,11 грн (за період 22 по 30.04), враховуючи вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, п.2.12 договору оренди №212 та заявлений позивачем період до стягнення з 01.01.2021 по 20.05.2021 пені, правомірним є нарахування 3,49 грн. пені.

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів прострочення / Кількість днів у роціРозмір облікової ставки НБУРозмір облікової ставки НБУ x 2Сума пені за період прострочення
425.1101.05.2021- 20.05.202120 / 3657.5%15%3.49
Загальна сума 3.49

на заборгованість за травень 2021 року в сумі 874,59 грн, враховуючи вимоги ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, п.2.12 договору оренди №212 та заявлений позивачем період до стягнення з 01.01.2021 по 20.05.2021 пені, нарахування пені не допускається, оскільки обов`язок по сплаті орендної плати за вищевказаний місяць виник тільки з 01.06.2021 р., а позивач просить стягнути пеню виключно до 20.05.2021.

З огляду на вищевикладене, обґрунтовано заявленою пенею за період з 01.01.2021 по 20.05.2021 є пеня в сумі 118,95 грн.

В той же час у відповідності до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідна заява подана представником відповідачки 10.11.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Правовий аналіз ст.. 266, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на подання позову про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відтак, зважаючи на те, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення пені за період з 01.01.2021 по 20.05.2021, суд констатує що Управлінням комунальної власності Чернівецької міської ради пропущено річний строк позовної давності для звернення до суду з позовом в цій частині, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 152,15 грн слід відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи подані докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного та в аспекті забезпечення ефективного захисту прав позивача, наявність встановленого порушення відповідача, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, оскільки таке рішення відповідає завданням господарського судочинства та є адекватним фактичним обставинам справи.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1781,31 грн покладаються на відповідачів, решту судового збору залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 236, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Воронюк Юліани Іллівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Управління комунальної власності Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, вул. Петровича Якоба, 18, ) заборгованість по орендній платі в сумі 4266,04 грн та судовий збір в сумі 1781,31 грн.

3. В решті позову відмовити.

4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2022 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Гурин

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.