УХВАЛА

м. Київ

15.11.2022Справа № 910/11892/22

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Солді і ко" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/11892/22 за заявою Приватного акціонерного товариства "Солді і ко" до Приватного підприємства "Термобуд-Київ" про видачу судового наказу.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Солді і ко" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу, в якій просило стягнути з Приватного підприємства "Термобуд-Київ" заборгованість за договором поставки товару № 33699440.800030 від 03.01.2020 у розмірі 9 595 (дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 15 коп., пеню у розмірі 2 327 (дві тисячі триста двадцять сім) грн 66 коп., штраф у розмірі 959 (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 51 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 345 (одна тисяча триста сорок п`ять) грн 06 коп., 3 % річних у розмірі 217 (двісті сімнадцять) грн 96 коп. та судовий збір у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн 10 коп.

07.11.2022 господарським судом видано судовий наказ про стягнення з Приватного підприємства "Термобуд-Київ" на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і ко" заборгованості за договором поставки товару № 33699440.800030 від 03.01.2020 у розмірі 9 595 грн 15 коп., пені у розмірі 2 327 грн 66 коп., штрафу у розмірі 959 грн. 51 коп., інфляційних втрат у розмірі 1 345 грн 06 коп., 3 % річних у розмірі 217 грн 96 коп. та судового збору у розмірі 248 грн 10 коп.

До господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Солді і ко" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з Приватного підприємства "Термобуд-Київ" 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тобто, як вбачається з наведеного, суд може ухвалити додаткове рішення в разі, якщо під час ухвалення рішення, зокрема, ним не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Частинами 4, 5 вказаної статті встановлено, що розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У випадках, передбачених цим Кодексом або Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, прийняттям постанови чи видачею судового наказу.

Тобто, варто розрізняти судове рішення, яке включає і рішення, ухвалу, постанову та судовий наказ та рішення суду, яким є виключно рішення.

Крім того, слід зазначати, що порядок розподілу судових витрат у наказному провадженні визначений розділом II ГПК України.

Як встановлено ст. 151 ГПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Порядок розподілу судових витрат визначений главою 8 ГПК України, яка регулює порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, в ч. 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається з ч. 2 ст. 161 ГПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З наведених норм процесуального права вбачається, що ухвалення додаткового рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, можливе лише у разі розгляду справи в порядку позовного провадження та постановлення судом рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Солді і ко" про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 123, 124, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Солді і ко" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Мандриченко