ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
веб-адреса:://od.arbitr.gov.ua
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2074/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Гамарц О.С. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 382790,46грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 5940438,72грн. у тому числі 5599851,20грн. основного боргу, 340587,52грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг посилається на неналежне виконання Акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця умов укладеного між сторонами договору №ОД/НРП-20-532НЮ від 28.10.2020р. на виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу (послуги з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.08.2021р. відкрито провадження у справі №916/2074/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.09.2021р. о 11:15.

06.09.2021р. за вх.суду№23375/21 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог в якій, у зв`язку із погашенням відповідачем боргу у повному обсязі у сумі 5599851,20грн., просить стягнути з відповідача 340587,52грн. втрат від інфляції.

В підготовчому засіданні від 09.09.2021р. було оголошено перерву на 07.10.2021р. о 12:50 про що зазначено в протоколі судового засідання.

У зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 06.10.2021р., судове засідання 07.10.2021р. о 12:50 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 11.10.2021р. призначено підготовче засідання у справі №916/2074/21 на 11.11.2021р. о 12:45 та повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 11.11.2021р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2021р. закрито підготовче провадження у справі №916/2074/21, призначено справу до розгляду по суті на 23.11.2021р. о 12:20 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В підготовчому засіданні від 23.11.2021р. було оголошено перерву на 02.12.2021р. о 12:55 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному по 17.12.2021р. включно, судове засідання 02.12.2021р. о 12:55 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 21.12.2021р. призначено судове засідання у справі №916/2074/21 на 18.01.2021р. о 11:45 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

17.01.2022р. за вх.суду№1296/22 позивач звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання без його участі.

17.01.2022р. за вх.суду№1295/22 позивач звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат.

В судовому засіданні від 18.01.2022р. було оголошено перерву на 10.02.2022р. о 11:45 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2022р. повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 08.02.2022р., підготовче засідання 10.02.2022р. о 11:45 не відбулося.

24.02.2022р. указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні на території України було запроваджено воєнний стан, який 14.03.2022 згідно указу Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено до 25.04.2022.

02.03.2022 року Рада Судів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з урахуванням яких Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 14.03.2022 року, оформленого протоколом №916-2/2022 рекомендовано суддям:

- продовжити розгляд справ раніше знятих з розгляду, зокрема, з участю учасників справ у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з урахуванням думки учасників справ;

- відкладати підготовчі та судові засідання в межах розумного строку відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності повідомлення учасників справи або за наявності їх клопотання про це із посиланням на перешкоджання їх явки у зв`язку із введенням воєнного стану;

- здійснювати розгляд справ у письмовому провадженні;

- продовжити видачу судових наказів у наказному провадженні;

- продовжити видачу наказів на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно указу Президента України від 18.04.2022р. №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан на території України продовжено до 25.05.2022р.

З 16.03.2022р. по 12.05.2022р. включно суддя Степанова Л.В. перебувала у відпустці.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з відпустки, ухвалою суду від 17.05.2022р. призначено судове засідання у справі №916/2074/21 на 14.07.2022р. о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

14.07.2022р. о 11:00 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.07.2022р. призначено судове засідання на 25.08.2022р. о 11:45 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судове засідання від 25.08.2022р. представники сторін не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2022р. відкладено судове засідання на 04.10.2022р. о 12:15 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

04.10.2022р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2022р. призначено судове засідання на 11.10.2022р. о 12:10 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

11.10.2022р. о 12:10 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2022р. призначено судове засідання на 08.11.2022р. о 12:55 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак у зв`язку із повідомленням про замінування будівлі суду та евакуацію відвідувачів та працівників суду, засідання 08.11.2022р о 12:55 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2022р. призначено судове засідання на 10.11.2022р. о 10:40 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні від 10.11.2022р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2074/21.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

Як вказує позивач, 28.10.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Юг» (позивач, Виконавець) та Акціонерним товариством «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» (відповідач, Замовник) було укладено договір №ОД/НРП-20-532НЮ на виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу (послуги з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу) (далі договір) відповідно до якого Виконавець зобов`язується надати послуги з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу (послуги з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу), переданих Замовником, в обсягах та переліком, зазначених у додатку №1, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (п.1.2. договору).

Підпунктом п. 4.3.1.2 договору сторони передбачили, що днем надання послуг вважається день підписання актів прийому-передачі лінійного обладнання МВРС з ремонту, які підписуються уповноваженими особами. Разом з цим Виконавець повинен надати замовнику рахунок на оплату, остаточну дефектну відомість, калькуляції фактично виконаного обсягу ремонту обладнання МВРС.

Згідно пп. 4.3.1.1 договору розрахунок за надані послуги здійснюється Замовником протягом 45 календарних днів з дати надання послуг, але не раніше дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.4.4. договору сума договору становить 12103200,00грн. з ПДВ.

Строк виконання робіт - грудень 2020 року (додаток №2 договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем було передано позивачу в ремонт двигун 12VFE №24188, №27668 за актом прийому-передачі. В листопаді 2020 передано позивачу в ремонт двигун 12VFE №27604 за актом прийому-передачі. Позивачем були виконані роботи з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу №24188, №27668, №27604 в обсязі та строки, передбачені договором, та присвоєно двигунам нові номери - №002, №003 та №004 відповідно, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № ОУ-0000292 від 30.12.2020р. на суму 4034400,00грн. з ПДВ, фактичною калькуляцією та актом від 12.12.2020р., Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №ОУ-0000300 від 30.12.2020р. на суму 4034400,00грн. з ПДВ, фактичною калькуляцією та актом від 12.12.2020р., Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №ОУ- 0000303 від 30.12.2020р. на суму 4034400,00грн. з ПДВ, фактичною калькуляцією та актом від 12.12.2020р. При підписанні акту позивачем були також передані відповідачу рахунки від 30.12.2020р. №СФ-0000292, №СФ-0000300, №СФ-0000303. Податкові накладні від 30.12.2020р. №292, №300, №303 за результатами виконання робіт складені позивачем 30.12.2020р. та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідні квитанції від 15.01.2021р.

Як зазначає позивач, він передав відповідачу гідромеханічну передачу дизелі 12VFE №№002,003,004 з ремонту 30.12.2020р. за актом прийому-передачі з ремонту від 30.12.2020р., а відповідач їх прийняв без зауважень. У зв`язку з тим, що позивач виконав зобов`язання за договором, у відповідача як замовника за договором з 30.12.2020р. виникло грошове зобов`язання перед позивачем за виконані роботи на загальну суму 12103200,00грн. Замовник за надані послуги протягом строку, визначеного п. 4.3.1.1 договору, не розрахувався, тому з 06.03.2021р. відповідач мав прострочене грошове зобов`язання (борг) перед позивачем за виконані роботи за договором на загальну суму 12103200,00грн. Таким чином, станом на 06.03.2021р. року відповідач мав заборгованість перед позивачем за виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу за договором в розмірі 12103200,00грн. 31.03.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 1034400,00грн., 29.04.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 2054160,00грн., 12.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 945840,00грн., 12.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 1000000,00грн., 12.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 1000000,00грн., 21.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 468948,80грн. Отже, з 21.05.2021р. борг відповідача за виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу за договором становить 5599851,20грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг, останній, на підставі ст.625 ЦК України, нарахував відповідачу втрати від інфляції на суму 340587,52грн.

Під час розгляду справи, відповідач сплатив залишок заборгованості у сумі 5599851,20грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.07.2021р. №3921095, №3921081 та від 05.08.2021р. №3953312, №3953295, №3953300 у зв`язку з чим позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 382790,46грн. втрат від інфляції з урахуванням виявлених помилок та донарахування періоду прострочення.

В судовому засіданні від 10.11.2022р. відповідач звернувся з усним клопотанням про зменшення розміру витрат від інфляції.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2020р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №ОД/НРП-20-532НЮ на виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу (послуги з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу) відповідно до якого позивач зобов`язався надати послуги з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу (послуги з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу), переданих відповідачем, в обсягах та переліком, зазначених у додатку №1, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Проаналізувавши зміст договору, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір належить до договорів підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було передано позивачу в ремонт двигун 12VFE №24188, №27668 за актом прийому-передачі. В листопаді 2020 передано позивачу в ремонт двигун 12VFE №27604 за актом прийому-передачі. Позивачем були виконані роботи з ремонту дизелів 12VFE моторвагонного рухомого складу з заміною блоку та колінчатого валу №24188, №27668, №27604 в обсязі та строки, передбачені договором, та присвоєно двигунам нові номери - №002, №003 та №004 відповідно, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № ОУ-0000292 від 30.12.2020р. на суму 4034400,00грн. з ПДВ, фактичною калькуляцією та актом від 12.12.2020р., Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №ОУ-0000300 від 30.12.2020р. на суму 4034400,00грн. з ПДВ, фактичною калькуляцією та актом від 12.12.2020р., Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №ОУ- 0000303 від 30.12.2020р. на суму 4034400,00грн. з ПДВ, фактичною калькуляцією та актом від 12.12.2020р. При підписанні акту позивачем були також передані відповідачу рахунки від 30.12.2020р. №СФ-0000292, №СФ-0000300, №СФ-0000303. Податкові накладні від 30.12.2020р. №292, №300, №303 за результатами виконання робіт складені позивачем 30.12.2020р. та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідні квитанції від 15.01.2021р.

Відповідно до п.4.4. договору сума договору становить 12103200,00грн. з ПДВ.

Строк виконання робіт - грудень 2020 року.

Як зазначає позивач, він передав відповідачу гідромеханічну передачу дизелі 12VFE №№002,003,004 з ремонту 30.12.2020р. за актом прийому-передачі з ремонту від 30.12.2020р., а відповідач їх прийняв без зауважень.

Згідно ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Підпунктом п. 4.3.1.2 договору сторони передбачили, що днем надання послуг вважається день підписання актів прийому-передачі лінійного обладнання МВРС з ремонту, які підписуються уповноваженими особами. Разом з цим Виконавець повинен надати замовнику рахунок на оплату, остаточну дефектну відомість, калькуляції фактично виконаного обсягу ремонту обладнання МВРС.

Згідно пп. 4.3.1.1 договору розрахунок за надані послуги здійснюється Замовником протягом 45 календарних днів з дати надання послуг, але не раніше дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У зв`язку з тим, що позивач виконав зобов`язання за договором, у відповідача як замовника за договором з 30.12.2020р. виникло грошове зобов`язання перед позивачем за виконані роботи на загальну суму 12103200,00грн. Замовник за надані послуги протягом строку, визначеного п. 4.3.1.1 договору, не розрахувався, тому з 06.03.2021р. відповідач мав прострочене грошове зобов`язання (борг) перед позивачем за виконані роботи за договором на загальну суму 12103200,00грн.

Таким чином, станом на 06.03.2021р. року відповідач мав заборгованість перед позивачем за виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу за договором в розмірі 12103200,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 1034400,00грн., 29.04.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 2054160,00грн., 12.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 945840,00грн., 12.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 1000000,00грн., 12.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 1000000,00грн., 21.05.2021р. відповідач сплатив частину боргу в сумі 468948,80грн. Отже, з 21.05.2021р. борг відповідача за виконання робіт з ремонту лінійного обладнання моторвагонного рухомого складу за договором становить 5599851,20грн.

Під час розгляду справи, відповідач сплатив залишок заборгованості у сумі 5599851,20грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.07.2021р. №3921095, №3921081 та від 05.08.2021р. №3953312, №3953295, №3953300 у зв`язку з чим позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 382790,46грн. втрат від інфляції.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

В судовому засіданні від 10.11.2022р. відповідач звернувся з усним клопотанням про зменшення розміру витрат від інфляції.

На клопотання відповідача про зменшення втрат від інфляції суд зазначає, що проценти та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

За таких обставини, враховуючи, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, тоді як ст.ст. 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України передбачена можливість зменшення виключно штрафних санкцій, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо можливості їх зменшення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат у сумі 382790,46грн. за період з 06.03.2021р. по 12.05.2021р. нараховані на суми погашення заборгованості у розмірі 945840,00грн., 1000000,00грн., 1000000,00грн., за період з 06.03.2021р. по 21.05.2021р. нараховані на суму погашення боргу у розмірі 468948,80грн., за період з 06.03.2021р. по 30.07.2021р. нараховані на суми погашення заборгованості у розмірі 300600,00грн. та 2764200,00грн., за період з 06.03.2021р. по 05.08.2021р. нараховані на суми погашення заборгованості у розмірі 1319011,20грн., 945840,00грн. та 270200,00грн., вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційних втрати у сумі 382790,46грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 382790,46грн. втрат від інфляції, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 382790,46грн. втрат від інфляції задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Магістраль-Юг (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 87в, кв. 29, ) 382790,46грн. втрат від інфляції.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 16 листопада 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова