РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022Справа № 910/6520/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Безрадній А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до Фізичної особи-підприємця Сидоренка Анатолія Івановича

про стягнення 12 775,54 грн

Представники сторін:

від позивача: Гришковець Л.І.,

від відповідача: Сидоренко А.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" до Фізичної особи-підприємця Сидоренка Анатолія Івановича про стягнення 12 775,54 грн,обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-00060 від 04.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 відкрито провадження по справі № 910/6420/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

11.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та надання відповідачу строку для підготовки усіх необхідних документів з урахуванням введеного воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 справу №910/6520/22 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19.09.2022.

В підготовче засідання 19.09.2022 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, оголосити перерву в підготовчому засіданні на 19.10.2022.

В підготовче засідання 19.10.2022 з`явилися представники сторін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.11.2022.

В судовому засіданні 14.11.2022 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14.11.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.01.2016 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Сидоренком Анатолієм Івановичем (Замовник) уклали договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-00060 (далі також - Договір), відповідно до п. 1.1 якого з метою обмеження шкідливого впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я мешканців Шевченківського району міста Києва Виконавець бере на себе зобов`язання відносно надання послуг з вивезення побутових відходів (ТПВ) в обсязі та на умовах передбачених даним Договором, а Замовник зобов`язується отримати та оплатити послуги Виконавця.

Згідно з пунктами 2.1-2.3 Договору Виконавець забезпечує вивіз твердих побутових відходів, які складаються щоденно Замовником в контейнер для сміття.

Середньомісячний обсяг послуг обчислюється згідно категорії Замовника та норм накопичення ТПВ.

Якщо фактична кількість ТПВ на об`єкті замовника перевищує середньомісячний обсяг розрахований відповідно до п.2.2. договору, то кількість ТПВ, що підлягає вивезенню встановлюється за домовленістю сторін (по факту утворення ТПВ).

За приписами пунктів 4.1-4.5, 4.7-4.9 Договору, Вартість наданих послуг по вивезенню ТПВ визначається, виходячи із обсягу накопиченій ТПВ згідно категорії Замовника і тарифу на послуги, які надаються КП "Автотранспорт підприємство Шевченківського району" встановлено розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від « 02» березня 2015 р. № 186 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)» (далі - Розпорядження), яке набрало чинності з дня його оприлюднення, а саме Розпорядження оприлюднене у газеті Київської міської ради «Хрещатик» №36 (4632) 13 березня 2015 року.

Тариф на послуги за цим Договором становить: 82 (вісімдесят дві) гри. 36 коп. з ПДВ за 1 м3 для юридичних осіб та 69 (шістдесят дев`ять) грн. 18 коп. за 1 м3 для бюджетних установ.

Періодом для розрахунку вартості послуг є календарний місяць.

Категорія замовника: по вул. Дмитрівська, 19.

Кількість одиниць, яку використовує Замовник 1,07 м3.

Вартість послуг по вивезенню ТГІВ складає: 88 грн. 12 коп.

33м2х0,39/12=1,07x68,633х20%=88,12_

Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником щомісяця у строк до 20 числа місяця, безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

В разі несвоєчасної оплати послуг, Замовнику забороняється користуватися контейнером для ТПВ.

Тарифи на послуги, що надаються за даним договором, та норми накопичення ТПВ можуть бути змінені на підставі відповідних актів, прийнятих органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, або в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Офіційне опублікування та оголошення в засобах масової інформації про зміну тарифів на послуги, що надаються за даним договором та про зміну норм накопичення ТПВ є підставою для зміни вартості надання Послуг за цим Договором, з дати опублікування такого акту у засобах масової інформації. При цьому, така зміна тарифів чи норм накопичення ТПВ не потребує складання окремого письмового документу (додаткової угоди до Договору) і такі нові тарифи та норми накопичення ТПВ будуть застосовуватись при наданні Послуг за цим Договором з дня їх офіційного вступу в законну силу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2017 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. (п. 6.1 Договору)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконання умов Договору ним було надано послуги з вивезення побутових відходів за період з січня 2019 року по лютий 20222 року загальною вартістю 9427,21 грн, однак відповідач оплату наданих послуг не здійснив. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 9427,21 грн, а також 3% річних у розмірі 548,97 грн та інфляційні у розмірі 2799,36 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами частини 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до положень якої, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори.

У частині 1 статті 628 цього Кодексу передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Доказів розірвання чи визнання недійсним Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-00060 від 04.01.2016 матеріали справи не містять, а тому суд приймає до уваги цей Договір як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 статті 903 ЦК України).

Положенням статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до наданих позивачем актів надання послуг в період з 31.01.2019 по 01.01.2022 та рахунків до них, загальна вартість наданих позивачем послуг з вивезення побутових відходів за вказаний період становить 9427,21 грн.

У п. 4.7 Договору визначено, що оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником щомісяця у строк до 20 числа місяця, безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Отже, з урахуванням положень статті 530 ЦК України та змісту пункту 4.7 Договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за Договором за спірний період на момент розгляду справи судом настав.

Однак, в порушення вимог Договору відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг за Договором в період з січня 2019 року по лютий 20222 року не виконувались взагалі, у зв`язку з чим суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 9427,21 грн. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів протилежного відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 548,97 грн та інфляційні у розмірі 2799,36 грн за загальний період прострочення з 21.01.2019 по 20.07.2022.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, розраховані правильно та підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач за цим позовом обсягу наявної заборгованості за Договором та порядку її нарахування не спростував, доказів, які б спростовували доводи позовної заяви, не надав.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сидоренка Анатолія Івановича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації "Київвкомунсервіс" (вул. Кудрявська, 3, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 33745659) борг у розмірі 9427,21 грн, 3% річних у розмірі 548,97 грн, інфляційні у розмірі 2799,36 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.11.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко