ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 Справа № 914/631/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів,

до відповідача: Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», м. Бровари,

про стягнення заборгованості

представники сторін:

від позивача: Бандирський А.С.

від відповідача: не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до відповідача Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 11.04.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.05.2022. Підготовче засідання 16.05.2022 відкладено на 13.06.2022. 13.06.2022 продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 11.07.2022. 11.07.2022 підготовче засідання у справі відкладене на 08.08.2022. 08.08.2022 суд задовольнив клопотання позивача про збільшення позовних вимог, відмовив в задоволенні клопотання відповідача про направлення справи за підсудністю, відклав підготовче засідання на 05.09.2022.

В підготовче засідання 05.09.2022 року з?явився представник позивача, відповідач явку повноважного представника не забезпечив.

Ухвалою від 05.09.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 03.10.2022. Розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 07.11.2022.

В судове засідання 07.11.2022 позивач явку уповноваженого представника забезпечив, відповідач не з`явився.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи та прийняття рішення, судом 07.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням умов договору на розподіл природного газу №0942115JH6ВР016 від 01.01.2016 укладеного між АТ Львівгаз та ДП Укрспирт (Сторонибабське МПД) за січень 2022 року на суму 625 960,10 грн.

З лютого по квітень 2022 року заборгованість відповідача становить 1 877 880,38 грн. За травень 2022 року заборгованість склала 625 960,15 грн.

На основну суму заборгованості нараховано пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку уповноваженого представника не забезпечив, позовних вимог не спростував.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Львівгаз (надалі - Позивач) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», скорочене найменування - ДП Укрспирт, (Сторонибабське МПД) (надалі - Відповідач), укладено Договір на розподіл природного газу №0942115JН6ВР016 від 01.01.2016, шляхом підписання заяви-приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2498 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно договору на розподіл природного газу №0942115JH6ВР016 від 01.01.2016 АТ Львівгаз надав ДП Укрспирт (Сторонибабське МПД) послуги з розподілу природного газу за січень 2022 року на суму 625 960,10 грн.

Відповідно до акту наданих послуг №ЛВЯ82005328 від 31.01.2022, складеного між позивачем і відповідачем, позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, а відповідач прийняв їх відповідно до величини замовленої потужності об`єктів споживача на поточний місяць, яка дорівнює 308 658,83 м. куб. на суму 625 960,10 грн.

З лютого по квітень 2022 року АТ Львівгаз надав ДП Укрспирт послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1 877 880,38 грн., що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу від 28.02.2022, 31.03.2022 та 30.04.2022, складених між позивачем та відповідачем.

Відповідно до актів наданих послуг з розподілу природного газу від 28.02.2022,

31.03.2022 та 30.04.2022 місячна вартість послуги з розподілу природного газу становила: у лютому 2022 року - 625 960,15 грн., у березні 2022 року - 625 960,13 грн., у квітні 2022 року - 625 960,10 грн.

Акти наданих послуг з розподілу природного газу від 28.02.2022, 31.03.2022 та

30.04.2022 підписані позивачем та були надіслані на адресу відповідача, докази надіслання долучено до матеріалів справи.

За травень 2022 року АТ Львівгаз надав ДП Укрспирт послуги з розподілу природного газу на загальну суму 625 960,15 грн., що підтверджується актом наданих

послуг з розподілу природного газу від 31.05.2022, складеним між позивачем та відповідачем.

Відповідно до акту наданих послуг з розподілу природного газу від 31.05.2022 місячна вартість послуги з розподілу природного газу становила: у травні 2022 року - 625 960,15 грн.

Акт наданих послуг з розподілу природного газу від 31.05.2022 підписаний позивачем та був надісланий на адресу відповідача, докази надіслання містяться в матеріалах справи.

ОЦІНКА СУДУ

Між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Львівгаз та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», скорочене найменування - ДП Укрспирт, (Сторонибабське МПД), укладено Договір на розподіл природного газу №0942115ЛН6ВР016 від 01.01.2016 року, шляхом підписання заяви-приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2498, відповідно до умов якого, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п.6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для

Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.6.3. Договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до п. 6.6 Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до актів наданих послуг зазначених вище позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, а відповідач прийняв їх відповідно до величини замовленої потужності об`єкта споживача на суму 3 129 800,63 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, вартість послуг з розподілу природного газу за січень - травень 2022 року не оплатив, внаслідок чого заборгованість становить 3 129 800,63 грн. (розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи).

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 3 ст. 692 ЦК України зазначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Також згідно частини 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання

грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно ст. 625 ЦК України, на Відповідача, як на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, покладається обов`язок щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором та законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій (пені), зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі порушення Споживачем, що не є побутовим,

строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розрахунки трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені викладено у додатках до позовної заяви. Судом перевірено вказані розрахунки та встановлено, що такі проведено вірно.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, суд вважає його вірним та обґрунтованим, відтак вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України N 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.97 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Проаналізувавши встановлені обставини, надавши оцінку доводам учасників справи, господарський суд керуючись стандартом вірогідності доказів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача в розмірі 49 933,71 грн.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (ідентифікаційний код юридичної особи 37199618, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз (ідентифікаційний код юридичної особи: 03349039, місцезнаходження: 79039, м. Львів, вул. Золота, 42) 3 328 914,55 грн., з яких: 3 129 800,63 грн. заборгованості за розподіл природного газу, 108 385,42 грн. пені, 12 862,19 грн. трьох процентів річних, 77 866,31 інфляційних втрат та 49 933,71 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.11.2022.

Суддя Горецька З.В.