ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. ОдесаСправа № 916/324/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бостардо»

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022, суддя суду першої інстанції Бездоля Д.О., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 05.09.2022

по справі 916/324/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес»

до відповідача: Приватного підприємства «Бостардо»

про стягнення 96 973,63 грн,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Бостардо», в якій просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 96 973,63 грн., з яких: основний борг в сумі 85 290,16 грн; пеню в сумі 7 697,14 грн; втрати від інфляції в сумі 2 584,30 грн; 3% річних в сумі 1 402,03 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилався на обставину неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою, понад 30 кг від 12.06.2020 №OD-1000663, в частині здійснення повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг у період вересень 2020 року квітень 2021 року.

Короткий зміст оскаржуваного рішення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 позов задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства «Бостардо» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» борг в сумі 85 290,16 грн., пеню в сумі 775,39 грн., інфляційні нарахування в сумі 2 584,30 грн., 3% річних в сумі 1 402,03 грн. та судовий збір в сумі 2 303,92 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені під час розгляду справи обставини цілком дозволяють дійти висновку, що позивачем доведена обставина надання відповідачу послуг за договором на суму 85290,16 грн., а в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем спірної заборгованості, позов позивача в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отримані від позивача послуги суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, який наведений у позовній заяві, суд першої інстанції визнав його обґрунтованим та таким, що відповідає договору та вимогам законодавства.

В той же час, суд першої інстанції зазначив, що недоведеним є визначений позивачем період нарахування пені з 14.06.2021 по 30.12.2021. Але судом першої інстанції здійснено власний перерахунок пені і встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 775,39 грн.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства «Бостардо» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22.

Відповідач вважає, що суд не здійснив юридичної оцінки всіх фактичних обставин справи та доводів Відповідача щодо ненадання Позивачем належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження факту надання послуг поштового зв`язку Відповідачу на суму 85290,16 грн. Відповідач вказав, що ним вантажні декларації на спірну суму 85 290,16 грн. не оформлювалися, тому відсутні докази замовлення Відповідачем послуг у Позивача. Інших доказів такого замовлення Позивачем не надано.

Апелянт також зазначив, що він заявляв клопотання про витребування вказаних вантажних декларацій у Позивача для встановлення факту чи взагалі замовлялись такі послуги, проте судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання.

Відповідач вказав, що в підтвердження надання послуг за договором Позивачем надано акти здачі-приймання робіт, специфікації. Проте вони не містять підпису уповноваженого представника та печатки Відповідача, що суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Специфікації також не містять підпису та печатки Відповідача. З огляду на дані обставини, апелянт зазначає, що факт виконання позивачем зобов`язання з надання послуг Відповідачеві на спірну суму та факт виникнення у останнього зобов`язання з його оплати, не доведено.

На думку відповідача, суд безпідставно взяв до уваги як доказ, що підтверджує обставину визнання самим Відповідачем факту наявності заборгованості відповідно до договору, гарантійний лист від 23.04.2021.

Окрім того, апелянт вказав, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що Відповідачем в межах цієї справи не спростована обставина укладення між сторонами договору про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою понад 30 кг від 12.06.2020 №ОD-1000663 та відхилив як доказ такого не укладення наявність факсимільного підпису директора ПП «Бостардо» на договорі, не дослідив дану обставину.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі № 916/324/22 в частині стягнення з Приватного підприємства «Бостардо» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» боргу в сумі 85 290,16 грн., пені в сумі 775,39 грн., інфляційних нарахувань в сумі 2 584,30 грн., 3% річних в сумі 1 402,03 грн. та судового збору в сумі 2 303,92 грн. та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні позову, а в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі № 916/324/22 залишити без змін.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

31.10.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» надійшов відзив на апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бостардо» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22.

Позивач вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки з матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач отримав акти, проте не направив позивачу письмові заперечення щодо наданих послуг у визначений в п. 5.3. договору строк, такі акти вважаються погодженими сторонами, а послуги такими, що надані позивачем у повному обсязі та належної якості.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заперечення відповідача відносно неналежності як доказу гарантійного листа від 23.04.2021 №6 відхиляються, оскільки сам відповідач визнає обставину підписання цього листа та його направлення позивачу, водночас у спірних відносинах гарантійний лист береться до уваги не як вид забезпечення виконання зобов`язання згідно зі ст.546 ЦК України, а як доказ, що підтверджує обставину визнання самим відповідачем факту наявності заборгованості відповідно до договору та згідно з актами, реквізити яких відповідач сам зазначив.

Окрім того позивач вказав, що оплати, які здійснював відповідач в період: 03.12.2020, 10.12.2020 та 17.12.2020, були здійсненні по договору про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою понад 30 кг, №OD-1000663 від 12 червня 2020 року. Отже, договір про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою понад 30 кг, OD-1000663 від 12 червня 2020 року сторони виконували, і дане спростовує твердження відповідача про те, що договір є неукладеним згідно законодавства України.

Керуючись викладеним вище, позивач просить залишити рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 - без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/324/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/324/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Бостардо» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/324/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

05.09.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/324/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2022 поновлено Приватному підприємству «Бостардо» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Бостардо» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22; розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства «Бостардо» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 07.11.2022; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 11.10.2022, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/324/21, направлялася на адресу сторін у справі засобами поштового зв`язку у встановленому законом порядку та була отримана позивачем 19.10.2022, відповідачем 15.10.2022.

Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

12.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» (виконавець) та Приватним підприємством «Бостардо» (замовник) був укладений договір про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою понад 30 кг, №OD-1000663 (а.с.17-18, т.1; далі - договір). Згідно з яким виконавець зобов`язався надати замовнику послугу поштового зв`язку, в тому числі пересилання відправлень масою понад 30 кг (далі послуга) одержувачу, а також інші супутні, визначені цим договором послуги, а замовник зобов`язався сплатити виконавцеві за надану послугу обумовлену платню.

Відповідно до п. 4.1. договору виконавець зобов`язується: організовувати приймання відправлення для доставки за адресою відправника або через мережу пунктів обслуговування клієнтів виконавця; організовувати для замовника доставку відправлення одержувачу відповідно до належним чином оформлених замовником супровідних документів на відправлення, а саме: вантажної декларації; організовувати доставку та вручення відправлення одержувачу через мережу пунктів обслуговування клієнтів виконавця або на умовах адресної доставки відповідно до встановлених виконавцем строків.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що вартість послуг (тарифи) визначається прайс-листом виконавця, який діє на момент передачі відправлення для доставки, що розміщений в мережі Інтернет на сайті ua.meest.com.

Згідно з п.5.2. договору оплата проводиться замовником шляхом переказу коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5-ти робочих днів з моменту надсилання замовнику документів на оплату: рахунку та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за допомогою: електронної пошти, сервісу M.E.DOC, Вчасно, Е-Dос чи іншого обраного сервісу або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки. У випадку надсилання документів на оплату за допомогою засобів поштового зв`язку, оплата проводиться замовником протягом 5-ти робочих днів з моменту відправлення таких документів. Документи на оплату за надані послуги виставляються виконавцем один раз на тиждень. Якщо останній день платіжного періоду припадає на не банківський день, тоді останнім днем платіжного періоду вважається наступний робочий день.

У п.5.3. договору сторони узгодили, що підписання надісланих в порядку п.5.2. договору актів здачі-приймання робіт (надання послуг) здійснюється шляхом накладення електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис» або шляхом підписання оригіналів отриманих документів. Підписання замовником документів ЕЦП за допомогою відповідного сервісу свідчить про підписання їх належною та уповноваженою особою від імені замовника. Сторони узгодили, що дата зазначена у рахунку та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається датою отримання замовником даних документів факсимільним або електронним зв`язком, або датою (час), що визначається відповідним сервісом, яку сторони безспірно визнають та не оспорюватимуть. Кожна сторона зобов`язана самостійно за власний рахунок забезпечувати себе програмно-технічними засобами, в т.ч. ключами електронного цифрового підпису з можливістю підписання документів із додаванням позначки часу та навчання відповідальних працівників роботи із відповідним сервісом обміну юридично значимими документами між замовником та виконавцем, та їх підписання електронним цифровим підписом. По факту отримання надісланих виконавцем за допомогою електронної пошти, сервісу M.E.DOC, Вчасно, Е-Dос чи іншого обраного сервісу або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки актів здачі-приймання робіт (надання послуг), замовник зобов`язується в строк у 3 робочих днів з дня надсилання підписати вказані документи з накладанням ЕЦП уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу чи підписати власноручно отримані оригінали або надати письмове заперечення. У випадку ненадання виконавцю письмових заперечень чи ненадання виконавцю підписаного акту здачі-приймання робіт (надання послуг) у вказаний триденний строк такий акт здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається узгодженим сторонами, а послуги такими, що надані виконавцем у повному обсязі та належної якості. Сторони визнають, що рахунки, специфікації, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) отримані за цим договором, надіслані через відповідні сервіси складені згідно чинного законодавства про електронні документи, електронний документообіг та електронний цифровий підпис, із заповненням всіх обов`язкових реквізитів первинних документів з накладанням електронного цифрового підпису уповноваженої особи та печатки з додаванням позначки часу, є оригіналами документів. Сторони безспірно визнають юридичну силу та факт отримання і надання послуг за електронними документами, направленими, підписаними ЕЦП і визнають їх рівнозначними документам на паперових носіях, підписаним власноручним підписом.

Згідно з п.6.2. договору у випадку прострочення платежу за надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Розділом 8 договору передбачено, що договір діє до 31.12.2021. Кожна із сторін має право достроково розірвати цей договір, попередивши іншу сторону за 10 календарних днів до дати розірвання. Якщо за 10 календарних днів до закінчення дії цього договору жодна із сторін не заявить про свій намір припинити його дію то договір автоматично вважатиметься продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік, за винятком укладених до нього додатків, умови яких узгоджуються сторонами на наступний період додатково. Підписуючи даний договір замовник підтверджує, що ознайомився та погоджується з стандартними умовами сервісу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Міст Експрес, що розміщуються на сайті виконавця ua.meest.com. У випадку зміни електронної адреси, Viber чи інших реквізитів, зазначених у цьому договорі, сторона, в якої відбулись такі зміни, зобов`язана повідомити іншу сторону у строк протягом двох календарних днів.

На підтвердження обставини щодо забезпечення позивачем програмно-технічними засобами комп`ютерної програми «M.E.DOC» останній надав до матеріалів справи докази щодо укладення та виконання між позивачем та ТОВ «Бізнес-Баланс» договору від 07.04.2020 №МЕД-36152228 щодо придбання позивачем прав на використання вищевказаної програми (а.с.20-29, т.1).

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу у період червень 2020 року квітень 2021 року послуги по доставці відправлень на загальну суму 210 290,16 грн., на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи було долучено відповідно акти здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.36-63, т.1; а.с.52-55, т.2), які не місять підпису відповідача, як і не містять мотивованої відмови останнього щодо їх підписання.

А саме було надіслано наступні документи:

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №48072 від 31.10.2020 на загальну суму 22837,50 грн. Рахунок на оплату №53583 від 31.10.2020;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №54113 від 30.11.2020 на загальну суму 13614,74 грн., Рахунок на оплату №59882 від 30.11.2020;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №59747 від 31.12.2020 на загальну суму 19912,50 грн., Рахунок на оплату №65657 від 31.12.2020;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №6179 від 30.01.2021 на загальну суму 24268,64 грн., Рахунок на оплату №6229 від 30.01.2021;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №5224 від 28.02.2021 на загальну суму 2171,75 грн., Рахунку на оплату №14543 від 28.02.2021;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №29046 від 30.04.2021 на загальну суму 1284,35 грн., Рахунок на оплату №38678 від 30.04.2021;

- Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №42500 від 30.09.2020 на загальну суму 39489,00 грн., Рахунок на оплату №47902 від 30.09.2020.

Як вбачається з пояснень позивача, вищевказані акти разом з рахунками позивачем направлялись відповідачу для підписання та здійснення оплати за допомогою комп`ютерної програми «M.E.DOC», при цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, наявні у справі докази, що сформовані сервісом «M.E.DOC», свідчать про те, що за допомогою цієї системи всі вищевказані акти та рахунки були доставлені в електронній формі відповідачу 04.06.2021.

За отримані від позивача послуги відповідач розрахувався частково, сплативши позивачу кошти в загальному розмірі 125 000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.92-96, т.1), за якими оплата здійснювалась відповідачем у період грудень 2020 року лютий 2021 року з призначенням платежу «оплата згідно договору №OD-1000663».

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.19, т.1; а.с.11, т.2), відповідачем було направлено позивачу електронною поштою гарантійний лист від 23.04.2021 №6, в якому ПП «Бостардо» гарантувало позивачу здійснити повну оплату у розмірі 84005,81 грн. за отримані послуги по доставці відправлень згідно договору від 12.06.2020 №OD-1000663 та згідно з актами наданих послуг: від 31.10.2020 №ІНФ00048072 на суму 22837,50 грн; від 30.11.2020 № ІНФ00054113 на суму 13614,74 грн; від 31.12.2020 № ІНФ00059747 на суму 19912,50 грн; від 30.01.2021 № ІНФ0006179 на суму 24268,64 грн; від 28.02.2021 № ІНФ0005224 на суму 2171,75 грн.

В подальшому, Позивач засобами поштового зв`язку 18.05.2021 направив на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості від 22.04.2021 №0 (а.с.30-33, т.1), в якій позивач вимагав погасити заборгованість за договором в розмірі 84005,81 грн. У вказаній претензії позивач зазначає про повторне направлення на адресу відповідача документів для проведення оплати, а саме актів та рахунків по наданим послугам у період жовтень 2020 року лютий 2021 року. Про направлення актів разом з претензією свідчать також дані в описі вкладення до цінного листа.

Як вбачається з наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.34, т.1), вищевказану претензію відповідач отримав 21.05.2021, при цьому відповідачем визнається як обставина щодо отримання актів поштою у травні 2021 року, так і обставина щодо направлення позивачем цієї кореспонденції 18.05.2021.

Далі, позивач звернувся до відповідача з претензією від 30.11.2021 №2 (а.с.35, т.1), в якій позивач вимагав погасити борг в розмірі 85290,16 грн. та зазначив про повторне направлення разом з претензією документів для здійснення оплати, а саме актів та рахунків за надані послуги у період вересень 2020 року квітень 2021 року. Доказів щодо відправки позивачем цієї претензії матеріали справи не містять.

Окрім того, на підтвердження обставини надання послуг на спірну суму, позивачем додатково долучено до матеріалів справи: специфікації послуг перевезень за договором, які не містять підпису відповідача (а.с.64-70, т.1); подані позивачем та зареєстровані податковими органами податкові декларації щодо здійснених господарських операцій по спірним послугам (а.с.71-91, т.1); картка рахунку по наданим послугам відповідачу за договором (а.с.97, т.1); акт звірки взаєморозрахунків, який підписаний лише позивачем та не містить підпису відповідача (а.с.98, т.1).

В той же час, на підтвердження своїх заперечень відповідач долучив до справи копії актів за період жовтень 2020 року квітень 2021 року, які сформовані позивачем як з накладенням підпису директора позивача власноруч, так і шляхом проставлення електронного цифрового підпису (а.с.166-177, т.1).

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з вимог апеляційної скарги, рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі № 916/324/22 підлягає перегляду лише в частині стягнення з Приватного підприємства «Бостардо» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» боргу в сумі 85 290,16 грн., пені в сумі 775,39 грн., інфляційних нарахувань в сумі 2 584,30 грн., 3% річних в сумі 1 402,03 грн. В той же час, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог перегляду не підлягає.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за договором про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилення відправлень масою понад 30 кг, від 12.06.2020 №OD-1000663 в сумі 85290,16 грн., а також нарахованих позивачем та заявлених до стягнення пені в сумі 7697,14 грн., втрат від інфляції в сумі 2584,30 грн. та 3% річних в сумі 1402,03 грн.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 181 ГК України (в редакції, чинній станом на 12.06.2020) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в межах цієї справи не спростована обставина укладення між сторонами договору про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилення відправлень масою понад 30 кг, від 12.06.2020 №OD-1000663, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи у період грудень 2020 року лютий 2021 року відповідач перераховував на користь позивача кошти з вказанням у призначенні платежу реквізиту договору, а також посилався на договір у гарантійному листі від 23.04.2021 №6, факт підписання якого відповідачем не заперечений.

Посилання відповідача на те, що наявний у його розпорядженні примірник договору не містить обов`язкових реквізитів, як-то: номер договору, дату його укладення, підпису позивача, разом з цим відповідач не зазначив, яким чином твердження останнього щодо не укладення договору співвідносяться з тим, що у його розпорядженні є примірник договору, а також не вказав обставин проведення часткової оплати по договору.

Окрім того, посилання відповідача на обставину факсимільного підпису директора ПП «Бастардо» на договорі суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження не підтверджені жодним доказом, під час розгляду справи відповідачем не заявлялось суду клопотань щодо проведення експертизи із зазначеного питання.

У постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21 Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зробив висновок, що фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що заявлення позивачем вимог до відповідача за договором про надання послуг поштового зв`язку, в тому числі пересилення відправлень масою понад 30 кг, від 12.06.2020 №OD-1000663, є цілком правомірним та обґрунтованим.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання апелянта на не доведення позивачем обставини надання послуг на спірну суму у зв`язку з не підписанням відповідачем актів приймання-передачі послуг, з огляду на наступне.

Як було встановлено вище, умовами договору сторони погодили декілька варіантів направлення позивачем відповідачу актів та рахунків: за допомогою електронної пошти, сервісу M.E.DOC, Вчасно, Е-Dос чи іншого обраного сервісу або за допомогою засобів поштового зв`язку чи кур`єрської доставки.

З наявних у справі доказів вбачається, що з приводу направлення / отримання актів свідчать такі обставини та докази:

- сформовані електронним сервісом довідки свідчать, що в системі M.E.DOC акти відповідач отримав 04.06.2021;

- претензії позивача та докази їх направлення свідчать, що позивач направляв відповідачу акти 18.05.2021, а відповідач їх отримав 21.05.2021;

- гарантійний лист відповідача від 23.04.2021 №6 свідчить про те, що станом на 23.04.2021 у розпорядженні відповідача вже були акти за виконані послуги за період жовтень 2020 лютий 2021.

Більше того, сам відповідач долучив до справи примірники не підписаних зі свого боку, натомість з підписом позивача, актів за вересень 2020 квітень 2021, при цьому як з проставленим директором позивача підписом власноруч, так і направлених в електронному вигляді з накладення електронного цифрового підпису (а.с.166-177, т.1). Тобто твердження відповідача щодо неотримання ним актів в електронній формі не співвідносяться з тими доказами, які подає сам відповідач.

У зв`язку із наведеним вище, вважаємо, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки з матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач отримав акти, проте не направив позивачу письмові заперечення щодо наданих послуг у визначений в п. 5.3. договору строк, такі акти вважаються погодженими сторонами, а послуги такими, що надані позивачем у повному обсязі та належної якості.

Колегія суддів також не приймає до уваги заперечення відповідача відносно неналежності як доказу гарантійного листа від 23.04.2021 №6, адже сам відповідач визнає обставину підписання цього листа та його направлення позивачу, водночас у спірних відносинах гарантійний лист береться до уваги не як вид забезпечення виконання зобов`язання згідно з ст.546 ЦК України, а як доказ, що підтверджує обставину визнання самим відповідачем факту наявності заборгованості відповідно до договору та згідно з актами, реквізити яких відповідач сам зазначив.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поведінка відповідача як сторони зобов`язання є суперечливою, а наведені вище конклюдентні дії відповідача жодним чином не співвідносяться з доводами останнього щодо не укладення договору та не отримання послуг у спірному періоді.

Таким чином, позов в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором у сумі 85290,16 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пеню в сумі 7697,14 грн, втрати від інфляції в сумі 2584,30 грн та 3% річних в сумі 1402,03 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отримані від позивача послуги суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, який наведений у позовній заяві, суд визнає його обґрунтованим та таким, що відповідає договору та вимогам законодавства. При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що визначення позивачем періоду нарахування інфляції та 3% річних з 14.06.2021 входить до періоду прострочення, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується повторне отримання відповідачем актів та рахунків разом з претензією від 22.04.2021 та електронною поштою 04.06.2021.

Щодо визначеного позивачем періоду нарахування пені з 14.06.2021 по 30.12.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Умовами договору передбачений строк для здійснення оплати - протягом 5-ти робочих днів з моменту надсилання замовнику документів на оплату, а тому строк нарахування пені має бути обмеженим датою надсилання відповідних документів позивачем.

В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна достовірно встановити коли саме позивачем вперше було здійснено відправку актів та рахунків на адресу відповідача, адже у претензії від 22.04.2021 позивач відзначив, що акти направляються повторно, при цьому складений відповідачем гарантійний лист свідчить, що станом на 23.04.2021 акти та рахунки вже були у розпорядженні останнього. З урахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що правомірним та справедливим буде нарахувати пеню в межах шести місяців від дат, в які були складені акти та рахунки, що відповідає абз. 3 п. 5.3. договору, оскільки іншого позивачем не доведено.

З урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, який є сумнівним, судом першої інстанції правомірно здійснено власний перерахунок пені таким чином:

- по акту за грудень 2020 з 14.06.2021 по 30.06.2021;

- за січень 2021 з 14.06.2021 по 31.07.2021;

- за лютий 2021 з 14.06.2021 по 31.08.2021;

- за квітень 2021 з 14.06.2021 по 30.10.2021.

Окрім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що по актам за вересень 2020 листопад 2020 нарахування пені не здійснюється, оскільки нарахування пені по цим актам закінчується до початку періоду розрахунку позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 775,39 грн.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстацнії дійшов вірного висновку, що позовні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст Експрес» до Приватного підприємства «Бостардо» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 85290,16 грн., пеню в сумі 775,39 грн., інфляційні нарахування в сумі 2584,30 грн. та 3% річних в сумі 1402,03 грн.

Доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бостардо» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 по справі №916/324/22 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанову складено та підписано колегією суддів 15.11.2022.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран