РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2022Справа № 910/4975/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Оіл" (Україна, 65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, оф. 234; ідентифікаційний код: 41643256)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс" (Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, буд. 1; ідентифікаційний код: 39729281)

про стягнення 107 288,40 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фуд Оіл" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс" (далі - відповідач) про стягнення 85 830,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 02/10-199 на перевезення вантажів від 12.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

На момент прийняття позовної заяви до розгляду, місцезнаходженням відповідача, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, була наступна адреса: Україна, 04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, буд. 29-Б, літ. А.

На зазначену адресу, відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 27.06.2022 з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

05.08.2022 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу, разом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 27.06.2022, яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв`язку не було вручене відповідачу під час доставки та повернуто за закінченням терміну зберігання.

18.07.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача 107 288,40 грн.

11.08.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Того ж дня представник відповідача ознайомився з матеріалами справи в приміщенні Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Оіл" про збільшення позовних вимог.

Протягом перебування справи у провадженні суду відповідач змінив своє місцезнаходження на: Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, буд. 1, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною другою статті 31 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Згідно з ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем було змінено своє місцезнаходження після подання позовної заяви до суду та відкриття провадження в цій справі, з огляду на ознайомлення повноважного представника відповідача з матеріалами справи, а також зважаючи на те, що відповідач у встановленому процесуальним законом порядку не повідомив суд про зміну свого місцезнаходження, справа підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва і відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи за останньою відомою суду адресою.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фуд Оіл" (перевізник) було укладено Договір № 02/10-199 на перевезення вантажів (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, перевізник бере на себе зобов`язання доставляти автомобільним транспортом довірені йому замовником вантажі, а саме: сільськогосподарську продукцію (згідно з товарно-транспортної накладної), надалі іменується - вантаж, з місця відправлення до пункту призначення згідно з підписаними сторонами Додатковими угодами до цього Договору, та видавати вантаж особі, уповноваженій замовником на одержання вантажу, а замовник бере на себе зобов`язання сплачувати послуги за перевезення вантажу у розмірі та порядку, передбаченими цим Договором.

Місце навантаження та вивантаження вантажу, маршрут, найменування вантажу, його маса/кількість, вартість, строк навантаження, упакування та строк перевезення (доставки вантажу) визначаються в Заявці на перевезення вантажу, що підписується сторонами у вигляді Додаткової угоди до цього Договору (п. 1.3 Договору).

За умовами пунктів 1.4, 1.5 Договору надання послуг з перевезення вантажу підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Факт прийняття перевізником вантажу для перевезення підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

Згідно з п. 4.2 Договору розрахунки між перевізником і замовником здійснюються шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок перевізника. Замовник сплачує перевізнику 80% від вартості послуг протягом 10 банківських днів з моменту надання перевізником оригіналів товарно-транспортних накладних. Остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 5 банківських днів після реєстрації перевізником у визначеному законодавством порядку відповідної податкової накладної та за умови наявності оригіналів наступних документів:

- рахунків на оплату;

- актів наданих послуг (згідно реєстрів пункту вивантаження), підписаних сторонами;

- Додаткових угод та Заявок до цього Договору, підписаних сторонами.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що акт наданих послуг надається перевізником замовнику протягом трьох робочих днів з моменту надання послуг. Замовник протягом трьох робочих днів з дати отримання підписує та повертає перевізнику акт наданих послуг.

У разі незгоди замовника з актом наданих послуг він повинен негайно, але не пізніше ніж через три робочих дні з моменту отримання надати перевізнику свою вмотивовану відмову від підписання акту наданих послуг разом з підтверджуючими документами (п. 4.6 Договору).

У заявках на перевезення вантажів № 9 від 07.02.2022, № 10 від 10.02.2022 та № 11 від 11.02.2022 сторони погодили найменування вантажу, його вагу, пункти відправлення та призначення вантажу, дати завантаження та розвантаження, вартість перевезення, а також транспортний засіб, який здійснюватиме перевезення.

В подальшому сторонами підписані відповідні додаткові угоди до Договору, а саме № 9 від 07.02.2022, № 10 від 10.02.2022 та № 11 від 11.02.2022.

Позивачем було виконано зобов`язання з перевезення вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними № 15485 від 07.02.2022, № 15457 від 07.02.2022, № 15734 від 10.02.2022, № 15739 від 10.02.2022, № 15848 від 11.02.2022, з відмітками вантажоодержувача про прийняття вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписано та скріплено печатками без будь-яких взаємних претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) акти надання послуг № 22 від 08.02.2022 на суму 42 786,60 грн, № 24 від 11.02.2022 на суму 42 769,20 грн та № 32 від 14.02.2022 на суму 21 732,60 грн.

В свою чергу, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату № 22 від 08.02.2022 на суму 42 786,60 грн, № 24 від 11.02.2022 на суму 42 769,20 грн та № 30 від 14.02.2022 на суму 21 732,60 грн.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за послуги з перевезення вантажу, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 107 288,40 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні ст. 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України та Глави 32 Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором з перевезення вантажу в обумовлені сторонами строки виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними № 15485 від 07.02.2022, № 15457 від 07.02.2022, № 15734 від 10.02.2022, № 15739 від 10.02.2022, № 15848 від 11.02.2022, з відмітками вантажоодержувача про прийняття вантажу.

Факт належного виконання позивачем зобов`язань з перевезення вантажу за Договором також підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами надання послуг № 22 від 08.02.2022 на суму 42 786,60 грн, № 24 від 11.02.2022 на суму 42 769,20 грн та № 32 від 14.02.2022 на суму 21 732,60 грн.

Частиною першою статті 916 Цивільного кодексу України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням погодженого сторонами у пункті 4.2 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати послуг перевезення мало бути виконане в розмірі 80% від вартості послуг протягом 10 банківських днів з моменту надання перевізником оригіналів товарно-транспортних накладних, а остаточний розрахунок мав бути проведений протягом 5 банківських днів після реєстрації перевізником у визначеному законодавством порядку відповідної податкової накладної.

Отримання відповідачем товарно-транспортних накладних підтверджується як підписом на них його представника, так і актами надання послуг з доданими до них реєстрами накладних.

Судом також встановлено, що позивачем, на виконання вимог податкового законодавства, складено та направлено до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні № 13 від 08.02.2022, № 14 від 11.02.2022 та № 15 від 14.02.2022 за досліджуваними господарськими операціями, які в подальшому були зареєстровані відповідно до рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 7004660/41643256 від 05.07.2022, № 7004659/41643256 та № 6944959/41643256 відповідно.

Відтак, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 107 288,40 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн, відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000,00 грн суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022, Додаткову угоду № 1 від 13.06.2022 до Договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022, Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.06.2022, рахунку-фактури № СФ-0000139 від 14.06.2022 та платіжного доручення № 2212 від 14.06.2022 на суму 4 000,00 грн.

Дослідивши умови Договору про надання правничої допомоги від 13.06.2022, суд встановив, що гонорар адвоката сторони визначили у фіксованому розмірі в сумі 4 000,00 грн із розрахунку 1 000,00 грн за 1 годину роботи адвоката.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Частиною шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, втім, клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката не заявив.

Оцінивши у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, суд, керуючись статтями 74 - 79 названого Кодексу, вважає їх належними, допустимими та такими, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин, складність справи, а також обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню позивачеві в сумі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайавтотранс" (Україна, 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, буд. 1; ідентифікаційний код: 39729281) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Оіл" (Україна, 65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, оф. 234; ідентифікаційний код: 41643256) заборгованість в розмірі 107 288 (сто сім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн 40 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.11.2022

Суддя О.В. Нечай