ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/237/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Скварчинський М.І. - довіреність №14/04/22 від 14.04.2022;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс"

про стягнення 1 135 004,28 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрія-Україна" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "Т.В.К. Сервіс" 1135004,28 грн заборгованості, яка виникла на підставі договору поставки №26 від 31.05.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням покупцем зобов`язань за договором поставки №26 від 31.05.2021 в частині оплати переданого у власність товару.

Ухвалою від 25.04.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 25.05.2022.

Ухвалою від 25.05.2022 суд відклав підготовче засідання суду на 23.06.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/237/22, призначена на 23.06.2022 о 14:30, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 25.07.2022 суд продовжив строк підготовчого провадження, призначив підготовче засідання на 11.08.2022.

Ухвалою від 11.08.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/237/22 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 09.09.2022.

Ухвалою від 09.09.2022 суд відклав розгляд справи по суті на 07.10.2022.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Повідомив, що станом на дату судового засідання заборгованість відповідач не сплатив.

21.09.2022 на адресу суду повернулася копія ухвали від 09.09.2022, яка направлялась відповідачу за його юридичною адресою (а.с.120-122).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві (а.с.125).

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини, тривалий час розгляду справи та те, що поштова кореспонденція неодноразово направлялась відповідачу за його юридичною адресою (а.с. 89-91, 93-95, 108-110, 120-122, 123-124), а також направлялася на його офіційну електронну адресу, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також суд враховує, що всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого має загальний доступ, крім того інформація про призначені судові засідання розміщувалася і на офіційному веб-порталі Судова влада України.

Водночас судом взято до уваги, що саме відповідач наділений правом отримувати вчасно адресовану йому поштову кореспонденцію і несе відповідні ризики неналежної реалізації цього права та неповідомлення про зміну свого місцезнаходження, якщо таке має місце.

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка відповідача та неподання ним відзиву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, 31.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрія-Україна" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" (покупець, відповідач) було укладено договір №26 (а.с.33-35).

Позивач стверджує, що поставив відповідачу товар за вказаним договором на загальну суму 1157117,94 грн, на підтвердження чого надав наступні видаткові накладні: №ЮУБ00001944 від 08.12.2021 на суму 46312,02 грн, №ЮУБ00001992 від 13.12.2021 на суму 191517,30 грн, №ЮУБ00002041 від 17.12.2021 на суму 10583,28 грн, №ЮУБ00002059 від 20.12.2021 на суму 178990,92 грн, №ЮУБ00002091 від 22.12.2021 на суму 46693,44 грн, №ЮУБ00002117 від 24.12.2021 на суму 6150,24 грн, №ЮУБ00002138 від 27.12.2021 на суму 60965,40 грн, №ЮУБ00002166 від 29.12.2021 на суму 67859,04 грн, №ЮУБ00000055 від 10.01.2022 на суму 57685,80 грн, №ЮУБ00000082 від 12.01.2022 на суму 44810,88 грн, №ЮУБ00000101 від 14.01.2022 на суму 10661,94 грн, №ЮУБ00000118 від 17.01.2022 на суму 89450,70 грн, №ЮУБ00000142 від 19.01.2022 на суму 32727,48 грн, №ЮУБ00000175 від 21.01.2022 на суму 8797,37 грн, №ЮУБ00000195 від 24.01.2022 на суму 80234,22 грн, №ЮУБ00000222 від 26.01.2022 на суму 36472,56 грн, №ЮУБ00000246 від 28.01.2022 на суму 4387,80 грн, №ЮУБ00000261 від 31.01.2022 на суму 91829,70 грн, №ЮУБ00000292 від 02.02.2022 на суму 28188,42 грн, №ЮУБ00000314 від 04.02.2022 на суму 7402,98 грн, №ЮУБ00000331 від 07.02.2022 на суму 55396,44 грн (а.с.36-74).

При цьому позивач вказує на те, що заборгованість за видатковою накладною №ЮУБ00001944 від 08.12.2021 була частково погашена за рахунок останніх платежів відповідача на суму 22113,66 грн, тому борг за вказаною накладною становить 24198,36 грн, а загальна сума заборгованості за вказаними видатковими накладними складає 1135004,28 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач направив відповідачу претензію №10 від 21.02.2022, в якій вимагав сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 1135004,28 грн (а.с.75-77).

Як стверджує позивач, вказана претензія залишилася без відповіді та без задоволення.

Так як відповідач розрахунки за отриманий товар у повному обсязі не здійснив, заборгувавши 1135004,28 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову, а також доказів проведення розрахунків з позивачем.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №26 від 31.05.2021.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити молочну продукції, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити таку продукцію.

Поставка продукції в асортименті та кількості здійснюється на підставі накладних згідно замовлення покупця (п.1.2 договору).

Загальна сума даного договору визначається сумою всіх накладних на поставку продукції за даним договором (п.1.3 договору).

Постачальник зобов`язується поставляти продукцію за цінами, зазначеними у специфікації, за відсутності специфікації за цінами вказаних у накладних або інших документах, які затверджені сторонами. Ціна продукції міститься у накладних, які надаються постачальником покупцю разом із партією поставляємої продукції (п.2.1 договору).

Частинами 1,2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 1135004,28 грн підтверджується підписаними представниками сторін і скріпленими їх печатками видатковими накладними (а.с.36-74).

Тобто, факт поставки позивачем відповідачу товару та обов`язок останнього провести розрахунки на суму 1135004,28 грн, підтверджено належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За пунктом 2.3 договору розрахунки за продукцію здійснюються покупцем в безготівковому порядку або готівкою на умовах відстрочки платежу двадцять вісім календарних днів з дня отримання продукції покупцем, що підтверджується накладними.

За наведеного, з урахуванням п.2.3 договору строк виконання відповідачем зобов`язання оплатити поставлений товар є таким, що настав.

Оскільки, станом на час розгляду справи в суді, відповідач не розрахувався за поставлений позивачем товар на суму 1135004,28 грн, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 1135004,28 грн основного боргу.

Судовий збір, в порядку ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К.Сервіс" (10001, Житомирська обл., проспект Незалежності, буд. 91/1, ід. код 34586472) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-Україна" (18030, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Кобзарська, буд. 108, ід. код 43932435):

- 1135004,28 грн основного боргу;

- 17025,07 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.11.22

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2 - позивачу - ;

3 - відповідачу - (рек.).