РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2022Справа № 910/906/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Юг - Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна»

про стягнення 204 622, 78 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.11.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 204 622, 78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 було відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, одночасно встановивши відповідачу строк який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позов та доказів направлення відзиву позивачу; встановивши позивачу строк, який становить п`ять днів з дня отримання відзиву на позов, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

05.04.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить призначити судову економічну експертизу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2022 було здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.07.2022

23.06.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» надійшов відзив на позовну заяву.

18.07.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 18.07.2022 уповноважені представники позивача та відповідача не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 01.08.2022.

У судовому засіданні 01.08.2022 представник відповідача надав усні пояснення по справі та на рахунок поданих клопотань, представник позивача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 було відкладено розгляд справи на 12.09.2022.

У судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити подані клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження у справі, представник позивача у судове засідання не з`явився.

Господарський суд міста Києва, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі, дійшов висновку про відмову в їх задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 було відкладено розгляд справи на 17.10.2022.

У судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення по справі, представник позивача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.11.2022.

Представник позивача у судове засідання 14.11.2022 не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.11.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЮГ-СЕРВІС» (далі - Позивач/ Постачальник) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНА» (далі - Відповідач/Покупець) укладено Договір поставки № К2007-0908 (далі - Договір) предметом якого є поставка сільськогосподарської продукції - пшениця м`яка 2-го класу, та/або пшениця м`яка 3-го класу, та/або пшениця м`яка 4-го класу, урожаю 2020 року, якість якої передбачено розділом 2 Договору.

У відповідності до п. 3.1. Договору кількість Товару - 700 метричні тонн +/-5%, за вибором Постачальника (згідно даних отриманих при зважуванні Товару під час вивантаження у пункті призначення). Остаточна кількість Товару (за класністю пшениці) буде призначена в окремому Додатку до цього Договору. Кількість (вага) є остаточною згідно з даними, отриманими при зважуванні та визначення класності Товару під час вивантаження в пункті призначення.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що ціна Товару за дійсним Договором за 1 метричну тонну становить:

- для пшениці м`якої 2-го класу - 4875,00 гри. плюс ПДВ 975 гри., разом 5850,00 (п ять тисяч вісімсот п 'ятдесят гривень 00 копійок);

- для пшениці м`якої 3-го класу - 4833,33 гри. плюс ПДВ 966,67грн., разом 5800 грн. (п ять тисяч вісімсот гривень 00 копійок);

- для пшениці м`якої 4-го класу - 4550,00 гри. плюс ПДВ 910,00 грн., разом 5460,00 гри. (п`ять тисяч чотириста шістдесят гривень 00 копійок).

Ціна договору розуміється як DAT- TOB «МСП Ніка - Тера».

Положеннями пункту 5.2. Договору визначено, що Товар, повинен бути поставлений автомобільним транспортом, відповідно до показників якості й у кількості, згідно п.2 та п.3 Договору, у період з « 02» липня 2020 р. по « 14» липня 2020 р. Датою поставки є дата приймання Товару в пункті призначення.

Доповненням №1 від 14.07.2020 до Договору строк поставки було продовжено до 31 серпня 2020 року, однак позивач зазначає, що вказане доповнення у нього відсутнє оскільки він направив два екземпляри Відповідачу зі своїм підписом, однак у відповідь Відповідачем не було направлено належний Позивачу екземпляр із підписом Відповідача.

Порядок розрахунків між сторонами передбачено розділом 6 Договору.

Так, зокрема, п. 6.2. Договору, визначено, що 80% оплати Покупець здійснює протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту передачі права власності на Товар відносно кожної партії Товару. Моментом передачі права власності на Товар розуміється на дання Постачальником певного переліку документів на визначені електронні адреси Покупця. Зазначений перелік документів та електронні адреси Покупця передбачені у п. 6.2. Договору.

Пунктом 6.3. Договору визначено кінцева оплата, які здійснюється Покупцем шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту надання у встановленому порядку зареєстрованої податкової накладної.

Відповідальність Постачальника та Покупця встановлено розділом 7 Договору, зокрема нормами п. п. 7.2, 7.3. та 7.4. Договору встановлено:

7.2. У випадку несвоєчасної оплати Товару Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення, що діє на дату такого прострочення.

7.3.За несвоєчасну поставку Товару за дійсним Договором Постачальник зобов`язується сплатити Покупцеві неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого Товару за кожен день прострочення. Прострочення поставки понад 7 (сім) календарних днів вважається непостачання Товару, такому випадку застосовуються санкції п. 7.4.

7.4. За непостачання Товару за дійсним Договором постачальник зобов`язується сплатити Покупцеві штраф у розмірі 30% від суми непоставленого Товару.

На виконання умов Договору Позивачем поставлено 352,24 мт. сільськогосподарської продукції, що підтверджується видатковими накладними:

- №654 від 04.07.2020 (кількість поставленого Товару - 27,18 т., вартість поставленого Товару з ПДВ - 159 003,00 грн.)

- №670 від 06.07.2020 (кількість поставленого Товару-48,78 т., вартість поставленого Товару з ПДВ - 266 338,80 грн.)

- №685 від 08.07.2020 (кількість поставленого Товару - 29,18 т., вартість поставленого Товару з ПДВ - 159 322,80 грн.)

№688 від 09.07.2020 (кількість поставленого Товару-28,12 т., вартість поставленого Товару з ПДВ - 153 535,20 грн.)

- №691 від 10.07.2020 (кількість поставленого Товару - 218,98 т., вартість поставленого Товару з ПДВ - 1 195 630,80 грн.)

Крім того, позивач також посилається на Акт звіряння взаємних розрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНИ» і Приватним підприємством «ЮГ-СЕРВІС».

Так, відповідно до Акта звіряння взаємних розрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ УКРАЇНИ» і Приватним підприємством «ЮГ-СЕРВІС», вбачається, що в період з 04.07.2020 по 10.07.2020, Позивач поставив Товар на загальну суму 1 933 830,60 грн.:

- 04.07.2020 - поставлено Товар на суму 159 000,00 грн.;

- 06.07.2020 - поставлено Товар на суму 266 338,80 грн.;

- 08.07.2020 - поставлено Товар на суму 159 322,80 грн.;

- 09.07.2020 - поставлено Товар на суму 153 5,5,20 грн.;

- 10.07.2020 - поставлено Товар на суму 1 195 630,80 грн.;

В той же час, Відповідачем, виходячи з п. п. 6.2. та 6.3. Договору щодо оплати та її строку, в період з 04.07.2020 по 13.07.2020 було здійснено оплату на загальну суму 1 547 064,40 грн.

- 07.07.2020 - здійснено оплату Товару на суму 127 202,40 грн.;

- 07.07.2020 - здійснено оплату Товару на суму 213 071,04 грн.;

- 10.07.2020 - здійснено оплату Товару на суму 127 458,24 грн.;

- 13.07.2020 - здійснено оплату Товару на суму 122 828,16 грн.;

- 13.07.2020 - здійснено оплату Товару на суму 956 504,64 грн.;

Останній платіж здійснений Відповідачем на користь Позивача за Договором, було здійснено 07.08.2020 на суму 239 126,16 грн.

Також вищезазначені сплати підтверджуються Довідкою від 04.12.2020 № 58-2-01/155825 наданої відповідачем.

З огляду на вищевикладене, неоплаченою залишилась 20 % оплати за поставлений товар, що становить 147 639, 96 грн.

На адресу Позивача, Відповідачем було направлено Претензію про відшкодування збитків № 25/09/20-2 від 25.09.2020 (далі - Претензію про відшкодування збитків), в якій зазначалось, що Постачальником було поставлено тільки частину 1 товару, а саме 352,24 мт.

Загальна вартість недопоставленого Товару, відповідно до Претензії про відшкодування збитків, наступна: (700мг - 352,24 мт) * 5850 грн = 2 034 396 грн.

Також, Претензією про відшкодування збитків визначено розмір штрафу, який ґрунтується на нормах п. 7.3. та 7.4 Договору та становить суму у розмірі 610 318,80 грн.

15.10.2020 року Позивачем направлено Відповідачу Претензію №1 щодо сплати заборгованості за поставлений Товар в розмір 147 639,96 грн.

11.11.2020 Відповідачем направлено на адресу Позивача Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 11/11/20-1, однак позивач заперечує проти обставин, викладених у вказаній заяві, посилаючись на безпідставність нарахування штрафних санкцій.

За твердженням позивача, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання за договором окрім основного боргу в розмірі 147 639, 96 грн., позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій, а саме: 6 617, 75 грн. - 3% річних; 19 537, 64 грн. - інфляційного збільшення боргу та 30 827, 43 грн. - пені, які також заявлені до стягнення з відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 147 639, 96 грн. Відповідачем вказаний обов`язок не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язанням, в свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму штрафних санкцій в розмірі 6 617, 75 грн. - 3% річних; 19 537, 64 грн. - інфляційного збільшення боргу та 30 827, 43 грн. - пені.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Товару Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення, що діє на дату такого прострочення.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

З огляду на наведене нарахування пені має тривати протягом шести місяців.

Отже, за розрахунком суду за вказаний період з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 10 134, 15 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам та періоди по яким заявлено інфляційне нарахуванням з урахуванням зазначеної практики ВС про нарахування інфляційних втрат за повний місяць, господарський суд вважає, що вимога позивача про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в заявленій сумі, а саме в розмірі 19 537, 64 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 %, суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме у розмірі 6 617, 75 грн.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність порушень строків оплати за отриманий товар та відсутність підстав для застосування відповідальності за таке порушення.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНІ Україна» (Україна, 01001, місто Київ, ПЛОЩА СПОРТИВНА, БЦ «ГУЛІВЕР», будинок 1-А, ПОВЕРХ 15, код - 30307207) на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЮГ-СЕРВІС» (Україна, 75600, Херсонська обл., місто Гола Пристань(з), вул. Браги М., будинок 13, код 31144154) - 147 639 (сто сорок сім тисяч шістсот тридцять дев`ять тисяч) грн. 96 коп. - основного боргу, 19 537 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. 64 коп. - втрат від інфляції, 6 617 (шість тисяч шістсот сімнадцять) грн. 75 коп. - 3% річних, 10 134 (десять тисяч сто тридцять чотири) грн. 15 коп. - пені та 2 758 (дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн. 95 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.11.2022.

Суддя І.В. Алєєва