ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 Справа № 917/1207/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід"

про стягнення 19 208,51 грн

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення 19 208,51 грн за договором поставки товару на умовах відстрочення оплати № 2/22-Лб від 20.01.2022, у тому числі: 12 080,57 грн пені, 876,39 грн - 3% річних, 6251,55 грн - інфляційних втрат.

Позивач також заявив до відшкодування 2481,00 грн витрат на сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не своєчасно оплатив поставлений йому товар.

Відповідач у відзиві від 24.10.2022 (вхід. № 7837 від 24.10.2022; а.с.63-66) проти позову заперечує повністю, зазначаючи наступне:

- фактичні обставини справи за договором № 2/22-Лб від 20.01.2022 встановлені судовим рішенням від 14.07.2022 у справі № 917/447/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісер-технічний центр "Укравтозапчастина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення 80 171,04 грн основного боргу, 2 460,04 грн пені 369,01 грн - 3% річних; 3 607,69 грн - інфляційних;

- платіжними дорученнями № 6921 та № 6922, ТОВ "РАЙЗ-СХІД" повністю сплатив на рахунок приватного виконавця заборгованість перед стягувачем - ТОВ ""Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина за наказом Господарського суду Полтавської області від 29.08.2022 року № 917/447/22 згідно з постановою приватного виконавця Гречин Н. В. про відкриття виконавчого провадження № 69845599 від 13.09.2022, в зв`язку з чим приватним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарською суду Полтавської області від 29.08.2022 року № 917/447/22;

- строк остаточного розрахунку за поставлений товар припадав на 08.03.2022 року. Проте, 24.02.2022 указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» по всій території України введено воєнний стан;

- Торгово-промисловою палатою України оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року про те, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору щодо зобов`язань строк (термін) виконання яких настав згідно з умовами такого договору, і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили);

- вказані обставини поставили ТОВ "РАЙЗ-СХІД" у не стабільне матеріальне становище у зв`язку з місцезнаходженням як самого підприємства, так і орендованих посівних площ, на території Полтавської та Сумської областей, де протягом майже місяця тривали активні бойові дії;

- вказане об`єктивно унеможливлювали виконання обов`язку ТОВ "РАЙЗ-СХІД" у строк до 08.03.2022 з причин відсутності можливості прибуття на робоче місце працівників підприємства, масового виїзду працівників підприємства в інші області України або за кордон, технічної неможливості проведення операції через відсутність електропостачання і інтернет-зв`язку, неможливості реалізувати врожай 2021 року через захоплення морських портів, проведення посівної кампанії, у якій першочергово було задіяно всі наявні ресурси підприємства;

- платіжне доручення № 47375 від 14.09.2022 року підтверджує повний розрахунок відповідача за договором поставки товару на умовах відстрочення оплати № 2/22 Лб від 20.01.2022, у тому числі пені, 3% річних, та інфляційних втрат;

- продовження зазначеного строку оплати товару до кінця форс-мажорних обставин відповідно до п. 8.1. Договору дає змогу стверджувати про ненастання строку, а отже відсутності його порушення, а тому відсутні підстави для нарахуванням та стягнення нені, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних збитків;

- неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових витрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

- на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України наявні підстави зменшити розмір заявленої до стягнення пені та штрафу на 99 % від заявленої суми;

- Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18.05.2021 у справі № 904/3177/20 вказала на те, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку;

- виходячи, з критеріїв розумності та справедливості та пропорційності, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконаний такого зобов`язання, наявні підстави зменшити розмір заявленої до стягнення суми заявлених до стягнення пені, штрафу та річних на 99%, про що відповідач заявляє відповідне клопотання;

- ТОВ "РАЙЗ-СХІД" не очікує понести витрат в зв`язку із розглядом справи, окрім судового збору, який вже був компенсований позивачу.

Позивач у відповіді на відзив від 25.10.2022 (вхід. № 7925 від 26.10.2022; а.с.70-74) зазначив таке:

- річні проценти та інфляційні нарахування не є типовим видом відповідальності, неустойкою та штрафними санкціями, оскільки мають правову природу заходів компенсаційного характеру. Наведене підтверджується усталеною прецедентною практикою Верховного Суду;

- обов`язковим критерієм звільнення винної сторони від відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання і обставинами непереборної сили, який на практиці визначається завжди щодо кожного спірного зобов`язання окремо;

- Верховний Суд у своїй постанові від 01.06.2021 року у справі № 910/9258/20 наголошує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання;

- відповідач не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, що є додатковим аргументом на користь безпідставності його заперечень проти позову;

- відповідач не надав доказів існування обставин, з якими він пов`язує необхідність зменшення розміру неустойки, як-то: неможливість прибуття на робоче місце працівників підприємства, їх масовий виїзд за кордон, неможливість реалізувати врожай через захоплення морських портів тощо;

- розмір неустойки не підлягає зменшенню за фактом недоведеності підстав для його зменшення, встановлених ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.35-36).

Ухвалою від 05.10.2022 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с.40). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.47-53).

Ухвалою від 18.10.2022 суд відкрив провадження у справі № 917/1207/22, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а також встановив строки для подачі заяв по суті справи (а.с.54).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє (ч.7 ст. 242 ГПК України).

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Ухвала від 18.10.2022, надіслана позивачу на адресу: просп. Степана Бандери, буд. 5, м. Київ, 04073, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про те, що адресат вибув (а.с.56-59).

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина" зареєстроване за адресою просп. Степана Бандери, буд. 5, м. Київ, 04073.

Ухвала від 18.10.2022 була надіслана на офіційну електронну адресу представника позивача у системі Електронний суд та ним отримано 18.10.2022, що підтверджується довідкою про доставку від 18.10.2022 (а.с.60).

Ухвала від 18.10.2022 вручена відповідачу 25.10.2022, що підтверджується поштовим повідомленням від 21.10.2022 (а.с.55).

На офіційному сайті Судової влади України 26.02.2020 було розміщено відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.61).

Отже, відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 242 ГПК України позивач та відповідач належно повідомлені про розгляд цієї справи.

Факт належного повідомлення сторін про розгляд цієї справи також підтверджується наданими ними суду заявами по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-СХІД» (відповідачем, покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина" (позивачем, постачальником) укладено Договір поставки товару на умовах відстрочення оплати № 2/22 Лб від 20.01.2022 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар на умовах відстрочення оплати в асортименті, в кількості та за ціною, вказаними в специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору асортимент, кількість та ціна товару вказана в заявках покупця, остаточно узгоджуються сторонами у специфікаціях на кожну окрему партію товару. Специфікація може містити також інформацію про строки та місце поставки товару. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладного або за актом приймання-передачі, які після їх підписання сторонами мають силу специфікації в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 2.2. Договору покупець зобов`язаний оплатити ціну товару у строк не більше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати отримання замовленого товару від постачальника. При цьому сума відвантаженого, але не оплаченого товару не повинна перевищувати 50 000,00 гривень.

Відповідно до п. 3.1. Договору товар поставляється на умовах ЕХW, місце поставки - склад постачальника за адресою; Полтавська обл., м. Лохвиця, вул. Аеродромна, буд. 1/1, у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (редакція 2010 року), з урахуванням особливостей, наведених у договорі.

Згідно з п. 3.3. Договору дата отримання товару покупцем в місці поставки товару, вказаному в п. 3.1 Договору підтверджується підписанням видаткової накладної або акту приймання-передачі. Видаткова накладна або акт приймання-передачі підписуються уповноваженими представниками покупця та постачальника.

Відповідно до п. 3.5. Договору право власності на товар, а також ризик випадкового знищення чи пошкодження товару переходить до покупця в момент його передачі у місці поставки, вказаному у п. 3.1 Договору.

За змістом п. 3.7. Договору приймання товару покупцем по кількості, асортименту, комплектності, якості, вимогам щодо упаковки (тари) товару здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством, в момент його отримання від постачальника. покупець зобов`язаний перевірити кількість, асортимент, комплектність, якість, цілісність упаковки (тари), пломб на них (у разі наявності), а також відсутності ознак пошкодження товару.

Господарський суд Полтавської області за результатом розгляду справи № 917/447/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення 86 607,78 грн за договором поставки товару на умовах відстрочення оплати № 2/22-Лб від 20.01.2022, з яких 80 171,04 грн, сума основного боргу, 2 460,04 грн пені, 369,01 грн. - 3% річних, 3 607,69 грн інфляційні втрати, прийняв рішення від 14.07.2022 року (а.с.29-31), в якому встановив наступні обставини:

-на виконання умов договору позивач 22.02.2022 поставив відповідачу товар на суму 5 214,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 5792 від 22.07.2022 року, а також товар на суму 94 999,80 грн, що підтверджується видатковою накладною № 5800 від 22.02.2022 року;

- згідно з довіреністю № 1 від 21.02.2022 відповідач уповноважив особу отримати матеріальні цінності (товар від ТОВ «СТЦ «Укравтозапчастина»);

- постачальник належним чином виконав свої зобов`язання з поставки та передачі товару, а покупець отримав та прийняв товар;

-відповідач оплату товару здійснив частково, що підтверджується платіжними дорученнями № 2566 від 18.02.2022 року на суму 1 042,80 грн, № 2564 від 18.02.2022 року на суму 18 999,96 грн;

-заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становила 80 171,04 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 04.08.2022 року. Відповідний наказ про примусове виконання рішення суд видав 29.08.2022 року (а.с.32).

За заявою позивача приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 69845599 від 13.09.2022 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 29.08.2022 року № 917/447/22 (а.с.33).

14.09.2022 року позивач отримав від приватного виконавця Гречин Н. В. на свій поточний банківський рахунок грошові кошти в загальному розмірі 89 088,78 грн на виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 29.08.2022 року № 917/447/22 (а.с.34).

Таким чином, рішення Господарського суду Полтавської області від 14.07.2022 у справі № 917/447/22, у тому числі зі сплати 80 171,04 грн боргу за товар, було виконано 14.09.2022 року.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач порушив встановлені у договорі строки проведення розрахунку за отриманий товар, нарахував відповідачу 12080,57 грн пені за періоди 04.05.2022 - 08.09.2022 (поетапно), 876,39 грн - 3% річних та 6251,55 грн - інфляційних за періоди з 04.05.2022 по 13.09.2022 (а.с.9-10).

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ч. 1 ст. 662 ЦК України постачальник зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки (ст. 610, 611 ЦК України).

Згідно з нормативними положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 5.1. Договору у випадку порушення строків оплати товару сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення оплати та, відповідно до статті 625 ЦК України, відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3 (три) відсотки річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення.

Позивач при зверненні до Господарського суду Полтавської області у справі № 917/447/22 пред`являв вимоги про стягнення пені, річних процентів та інфляційних втрат за період з 09.03.2022 року до 03.05.2022 року.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 14.07.2022 у справі № 917/447/22 було виконано 14.09.2022.

Отже, період прострочення оплати основного боргу становить 04.05.2022 - 13.09.2022.

Після перевірки правильності нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що ці нарахування за визначений позивачем період розраховані правильно.

Заперечення відповідача проти позову суд відхиляє з таких мотивів.

Згідно з п. 8.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань по договору у випадку настання обставин непереборної сили, які виникли після укладення договору в результаті обставин надзвичайного характеру, яким сторони не могли запобігти. До форс-мажорних обставин відносяться: стихійні тиха воєнні дії, страйки, заборона експорту/імпорту та інші обставини, які безпосередньо впливають на виконання умов договору.

Згідно з п. 8.2. Договору сторона, яка посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана у строк, що не перевищує 3 (трьох) календарних днів з моменту їх настання, в письмовій формі інформувати іншу сторону про настання таких обставин та за власний рахунок підтвердити наявність таких обставин довідкою, виданою уповноваженим на це органом.

Відповідач у відзиві зазначає, що внаслідок воєнного стану в Україні він не зміг своєчасно виконати договірне зобов`язання з оплати боргу за отриманий товар.

Статтею 617 Цивільного кодексу України, а також статтею 218 Господарського кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, то таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сиди) с надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП) оприлюднила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким на підставі ст. 14, 14№ Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що вказаний лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджує невідворотність, непередбачуваність, об`єктивність обставин, тобто, наявність форс-мажору.

Проте, ще одним обов`язковим критерієм звільнення винної сторони від відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання і обставинами непереборної сили, який на практиці визначається завжди щодо кожного спірного зобов`язання окремо.

Зазначене твердження випливає зі змісту ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо).

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання».

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладений у постанові від 21 вересня 2022 року у cправі № 911/589/21, про те, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (п.5.21 постанови).

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 31 серпня 2022 року у cправі № 910/15264/21, де вказано:

-відповідно до ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 ГК та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

- надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

- невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

- між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

-Верховний Суд неодноразово зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору (постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 (п.40), від 03.08.2022 у справі №914/374/21 (п.99).

- для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, наведено висновок щодо застосування ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 30 травня 2022 року у cправі № 922/2475/21, де Верховний Суд констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідно до ст.13, 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків

Відповідач не надав до суду жодного доказу в підтвердження викладених у відзиві обставин, та того, яким чином вказані форс-мажорні обставини перешкодили йому перерахувати на рахунок позивача суму боргу.

Отже, відповідач не довів причинно-наслідковий зв`язок між наявними форс- мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язань саме за спірним договором.

Відповідач у відзиві прохає на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України зменшити розмір неустойки (штрафних санкцій), інфляційних та 3% річних на 99%.

Річні проценти та інфляційні нарахування не є типовим видом відповідальності, неустойкою та штрафними санкціями, оскільки мають правову природу заходів компенсаційного характеру. Наведене підтверджується усталеною прецедентною практикою Верховного Суду.

За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова ВС від 30.01.2019 року у справі № 922/175/18).

Заявлені у позові вимоги про стягнення 3 % річних не перевищують розмір нарахувань, передбачених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 року у справі № 907/658/17 виклав такі висновки щодо застосування норм права: «Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки».

Відповідач не надав докази існування обставин, з якими він пов`язує необхідність зменшення розміру неустойки, інфляційних та 3 % річних.

Таким чином, розмір вказаних нарахувань не підлягає зменшенню в зв`язку з недоведеністю підстав для такого зменшення, встановлених ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, а саме витрати на сплату судового збору.

За подання позову позивач сплатив 2481,00 грн судового збору за платіжним дорученням від 26.09.2022 № 3215 (а.с.7). Факт надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 27.09.2022 (а.с.37).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі покладається на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (вул. Аеродромна, буд. 1/1, м. Лохвиця, Лохвицький район, Полтавська область, 37200; ідентифікаційний код 41104731) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісно-технічний центр "Укравтозапчастина" (проспект Степана Бандери, буд. 5, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 42974700) 12080 грн 57 коп. пені, 876 грн 39 коп. 3% річних, 6251 грн 55 коп. інфляційних, 2481 грн 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 21.11.2022.

Суддя Т. М. Безрук