ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3764/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос»

до Фізичної особи-підприємця Десятнюка Володимира Вікторовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Укрсервісбудматеріали»

прo зобов`язання вчинити дії

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засіданні Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Хромихин В.О.

відповідача: Корнійчук Я.П.

третьої особи: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» (надалі позивач) до Фізичної особи-підприємця Десятнюка Володимира Вікторовича (надалі відповідач) прo зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2022 року відкрито провадження у справі № 911/3764/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.02.2022 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 07.02.2022 року представником відповідача подано заяву б/н від 07.02.2022 року про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та заяви про залучення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2022 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Укрсервісбудматеріали». Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2022 року підготовче засідання відкладено на 22.02.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.02.2022 року підготовче засідання відкладено на 17.03.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.04.2022 року повідомлено учасників справи, що судове засідання, призначене на 17.03.2022 року, не відбулося. Підготовче засідання у справі № 911/3764/21 призначено на 12.05.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2022 року підготовче засідання відкладено на 26.05.2022 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 25.05.2022 року від відповідача надійшла заява б/н від 25.05.2022 року про проведення засідання без участі представника.

До канцелярії Господарського суду Київської області 26.05.2022 року від третьої особи надійшли пояснення б/н від 25.05.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 911/3764/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2022 року.

У судовому засіданні 16.06.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Третя особа у судове засідання 16.06.2022 року не з`явилася. Розгляд справи відкладався на 11.08.2022 року.

11.08.2022 року у судовому засіданні судом оголошено про перехід до судових дебатів та призначено судове засідання у справі № 911/3764/21 на 18.08.2022 року.

В судовомузасіданні 18.08.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував, представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 18.08.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач зазначає, що між Приватним підприємством «Інвестиційна компанія «Плутос» (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Десятнюком Володимиром Вікторовичем (відповідач, орендар) був укладений Договір оренди нерухомого майна № 04/2018 від 01.01.2018 року, згідно з п. 1.1 якого Орендодавець (позивач) передає, а Орендар (відповідач) приймає в тимчасове, платне користування приміщення, загальною площею 80 кв.м в комплексі будівель за адресою: Україна, смт.Коцюбинське, вул. Доківська, 2.

Позивач (Орендодавець) передав, а відповідач (Орендар) прийняв предмет оренди, що підтверджується підписаним Актом приймання-передачі приміщення від 01.01.2018 року.

В пункті 5.2. Договору Сторони погодили, що базова орендна плата за цим Договором складає 3840,00 грн. на місяць виходячи з вартості: 45,00 грн. за квадратний метр приміщення в місяць оренди та компенсація частки вартості охорони Комплексу, яка складає 240,00 грн. на місяць оренди, і сплачується разом з орендною платою згідно п.6.2. Договору.

Як зазначає позивач, у 2018 році сторони виконали свої зобов`язання по Договору, послуги оренди були надані в повному обсязі.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що строк оренди починається з 01.01.2018 року та закінчується 31.12.2018 року.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що строк оренди визначений у п.4.1.Договору, припиняється у випадках дострокового розірвання Договору, закінчення строку оренди, а також у інших випадках передбачених чинним законодавством та цим Договором. Користування Приміщенням після закінчення строку оренди, визначеного у п.4.1. Договору, а також після дострокового припинення (розірвання) Договору не допускається.

У відповідності до п. 7.2.1 Договору відповідач зобов`язаний при закінченні строку оренди або при достроковому розірванні договору повернути приміщення у встановлені договором строки.

Відповідно до п. 8.1 Договору після закінчення строку оренди вказаного в п. 4.1 договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване приміщення в день закінчення строку оренди за Актом здачі-приймання приміщення.

Згідно з п. 8.3 Договору до повернення приміщення орендодавцю за актом здачі-приймання орендар зобов`язаний звільнити приміщення від власного майна, третіх осіб, їх майна і передати приміщення за Актом здачі-приймання приміщення, орендодавцю.

Відповідно до п. 8.6 Договору приміщення вважається поверненими орендодавцю з дати підписання сторонами Акту здачі-приймання, який з моменту підписання буде невід`ємною частиною цього договору.

Також, відповідного ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

Відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Однак, як зазначає позивач, після закінчення строку дії договору (31.12.2018 року), орендар не виконав свій обов`язок щодо повернення орендованого майна із оренди, не звільнив приміщення та не передав приміщення за актом приймання-передачі нерухомого майна позивачу.

Позивач зазначає, що протягом 2019 року листами № 65/19 від 29.11.2019 року, № 73/19 від 13.12.2019 року, № 77/19 від 30.12.2019 року, № 01/2020 від 09.01.2020 року та № 13/2020 від 17.02.2020 року неодноразово звертався до відповідача з вимогами звільнити та передати приміщення із оренди та сплатити заборгованість.

Однак, відповідач продовжив користуватись орендованим приміщенням, не повертає його позивачу та не сплачує заборгованості у вигляді неустойки за час прострочення повернення.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача - Фізичної особи-підприємця Десятнюка Володимира Вікторовича звільнити та повернути Приватному підприємству «Інвестиційна компанія «Плутос» приміщення загальною площею 80 кв.м, що знаходиться за адресою: Україна, Київська обл., смт.Коцюбинське, вул. Доківська, 2, шляхом його фактичної передачі та підписання акту здачі-приймання.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував, зазначив, що обґрунтування позовних вимог, на які посилається позивач, не відповідають дійсним обставинам справи, позивач свідомо вводить суд в оману не надаючи повну інформацію щодо договірних відносин між сторонами спору.

У відзиві відповідач пояснив та надав докази, що він мав намір орендувати приміщення в комплексі будівель за адресою Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Доківська 2. У зв`язку з чим, 01.01.2018 року між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди № 04/2018 вищезазначеного приміщення.

Під час укладання даного Договору оренди, орендодавець представився як власник даних приміщень, відповідно і договір був укладений не суборенди (піднайму), а саме оренди (найму).

Однак, 02.01.2018 року, в момент доставки обладнання до орендованого приміщення за адресою: Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Доківська 2 відповідачу стало відомо, що орендоване приміщення, належать іншій юридичній особі, а саме Приватному акціонерному товариству «Укрсервісбудматеріали» на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву від 29.12.1995 року №1841-ВАТ (п.1.5. Договору оренди №01/2017 від 01.01.2017 року), а позивач був орендарем даних приміщень відповідно до Договору оренди № 01/2017 від 01.01.2017 року.

Позивач приховав наведені обставини від відповідача і фактично ввів його в оману щодо обставин укладення Договору оренди, що призвело до неправильного визначення статусу відповідногого договору оренди, натомість, фактично мали місце відносини суборенди.

Відповідно до ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з вищевикладеними обставинами використання орендованого приміщення та фактичне виконання Договору оренди № 04/2018 від 01.01.2018 року відповідачем стало неможливим, оскільки вищевказаний договір виявився нікчемним з моменту його укладання і відповідно до ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Щодо вимог позивача про повернення орендованого майна, відповідач зазначив, що в судовому порядку вже досліджувалися договірні відносини між позивачем та відповідачем за Договором оренди № 04/2018 від 01.01.2018 року.

Зокрема, в провадженні Господарського суду Київської області перебувала на розгляді справа № 911/810/20 за позовом позивача до відповідача про стягнення боргу, пені, втрат від інфляції, 3% річних та неустойки за час прострочення повернення об`єкту оренди за Договором оренди № 04/2018 від 01.01.2018 року, в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено у повному обсязі. За наслідками перегляду в апеляційному та касаційному порядку рішення Господарського суду Київської від 13.10.2020 року у справі № 911/810/20 залишено в силі.

В ході розгляду справи № 911/810/20 судом було досліджено та встановлено, що Договір оренди №04/2018 від 01.01.2018 року є договором піднайму в розумінні положень ст. 774 Цивільного кодексу України, оскільки ПП «ІК «Плутос» не є власником переданого в оренду майна, позаяк судом встановлено, що вказане майно ПП «ІК «Плутос» було орендовано у ПАТ «Уксервісбудматеріали» за Договором оренди № 01/2017 від 01.01.2017 року. Судом було встановлено, що строк дії Договору №01/2017 від 01.01.2017 року щодо всіх об`єктів нерухомого майна, що були передані у найм пролонгувався сторонами і діяв до 29.12.2019 року.

Таким чином, в ході розгляду справи Господарського суду Київської області у справі № 911/810/20 судом встановлено, що позивач не є власником нерухомого майна, що є предметом Договору оренди 04/2018 від 01.01.2018 року, не є на даний час орендарем даного майна за Договором оренди № 01/2017 від 01.01.2017 року і вищевказані обставини, які покладені в основу рішення від 13.10.2020 року у справі № 911/810/20 не підлягають доказуванню у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Тобто, факт того, що Договір оренди №01/2017 від 01.01.2017 року, укладений між ПрАТ «Уксервісбудматеріали» як власником майна та ПП «Інвестиційна компанія «Плутос» закінчився 29.12.2019 року, свідчить, що заявлена позивачем вимога про повернення майна є безпідставною, оскільки у позивача відсутнє право розпорядження майном за Договором оренди 04/2018 від 01.01.2018 року.

Відповідач наголошує, що право назахист належить особі, яка на відповідній правовій підставі володіє майном. Однак, позивачем не доведено наявності у нього правової підстави володіння майном. На даний час позивач не має жодної правової підстави володіти, користуватися, розпоряджатися майном, зазначеним в Договорі оренди 04/2018 від 01.01.2018 року, а належний власник майна може витребувати своє майно від будь-якої особи.

Крім того, позивачем до матеріалів справи № 911/3764/21 не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ПрАТ «Уксервісбудматеріали» має будь-які претензії до позивача щодо повернення нерухомого майна за Договором оренди № 01/2017 від 01.01.2017 року.

Також, ПрАТ «Уксервісбудматеріали» в поясненнях наданих у справі 911/810/20, зазначало, що всі приміщення в комплексі будівель за адресою: Україна, смт. Коцюбинське, вул.Доківська 2, з 01.10.2019 року повністю вільні від позивача, його майна та майна будь-яких інших осіб.

У відповіді на відзив позивач фактично визнав, що мали місце відносини суборенди з відповідачем, що допускається за умовами основного Договору оренди №01/2017 від 01.01.2017 року, укладеного між ПрАТ «Уксервісбудматеріали».

При цьому, позивач наполягає на необхідності виконання відповідачем умов Договору оренди 04/2018 від 01.01.2018 року щодо повернення майна, вважає, що відносини між позивачем та ПрАТ «Уксервісбудматеріали» за Договором оренди № 01/2017 від 01.01.2017 року не стосуються даного спору. Пояснень щодо факту закінчення чи продовження Договору оренди № 01/2017 від 01.01.2017 року суду не надав.

Третьою особою в ході розгляду справи надано письмові пояснення, в яких ПрАТ «Уксервісбудматеріали», як власник орендованого майна, зазназначає, що між позивачем та Третьою особою 01.01.2017 року укладено Договір оренди №01/2017, предметом якого є строкове платне користування приміщеннями в комплексі будівель за адресою: Україна, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2, а саме: приміщення майстерні будівлі № 3 загальною площею 147 кв.м; приміщення складу (Л2), загальною площею 75 кв.м; приміщення майстерні (Д), загальною площею 165 кв.м; частину побутового приміщення (Б-1), загальною площею 35 кв.м; приміщення складу, загальною площею 160 кв.м; приміщення складу, загальною площею 117 кв.м.

У відповідності до п. 4.1. Договору строк оренди за цим Договором починається з моменту прийняття Приміщень за актом приймання-передачі і становить один рік з дати прийняття Приміщень. 28.12.2018 року між Третьою особою та позивачем укладено додаток № 10 до Договору, яким встановлено строк оренди всіх зазначених Приміщень до 29.12.2019 року.

Згідно з п. 4.2. Договору строк оренди, визначений у п. 4.1. Договору, припиняється у випадках дострокового розірвання Договору, закінчення строку оренди, а також у інших випадках передбачених чинним законодавством цим Договором.

Після закінчення строку оренди за Договором (29.12.2019 року) всі приміщення в комплексі будівель за адресою: Україна, смт, Коцюбинське, вул. Доківська, 2 були повністю вільні від позивача, його майна та майна будь-яких інших осіб.

Щодо права позивача на передачу приміщення в суборенду відповідачу, згідно з п. 1.6. Договору Орендодавець має право передати Орендоване приміщення в суборенду третій особі, заздалегідь письмово попередивши Орендодавця.

Статтею 11 Договору оренди передбачено, що будь-які повідомленнявідповідно до цього Договору оформлюються в письмовій формі і вважаються наданими належним чином сторонами одна одній з наступних способів: персональним врученням стороні або рекомендованим листом.

Третя особа - ПрАТ «Уксервісбудматеріали», як орендодавець за основним Договором оренди та власник майна зазначила, що позивач (ПП «ІК «Плутос») ніколи не повідомляв третю особу (Орендодавця) про передання орендованих Приміщень в суборенду.

Щодо користування Приміщеннями відповідачем ПАТ «Укрсервісбудматеріали» не відома будь-яка інформація щодо користування відповідачем - Фізичною особою-підприемцем Десятнюком В.В. Приміщеннями комплексу будівель за адресою: Україна, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2.

Щодо чинності Договору оренди №01/2017 від 01.01.2017 року між позивачем та третьою особою, ПАТ «Укрсервісбудматеріали» зазначило, що матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що позивач та власник будівель - Третя особа погодили продовження строку дії Договору оренди, всі приміщення в комплексі будівель за адресою: Україна, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2 з 29.12.2019 року повністю вільні від позивача, його майна та майна будь-яких інших осіб.

Після припинення дії Договору позивач та третя особа не вчиняли будь-яких дій, які можуть свідчити про те, що сторони Договору надалі перебувають в договірних відносинах.

З огляду на викладене, третя особа - ПАТ «Укрсервісбудматеріали» вважає позовні вимоги ПП «Інвестиційна компанія «Плутос» до ФОП Десятнюка В.В. у справі №911/3764/21 необгрунтованими та такими, що не можуть підлягати задоволенню.

В ході розгляду спору позивачем були надані додаткові пояснення, в яких позивач стверджує, що Договір оренди №01/2017 від 01.01.2017 року неодноразово продовжувався аж до кінця 2022 року за листами позивача та фактом користування приміщеннями.

Однак, відповідні твердження позивача щодо продовження дії Договору оренди №01/2017 від 01.01.2017 року не підтверджені жодними доказами, суперечать поясненням власника майна ПАТ «Укрсервісбудматеріали».

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно зі ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Частиною 3 ст. 774 Цивільного кодексу України визначено, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

З аналізу положень ст.ст. 761, 774 Цивільного кодексу України вбачається, що договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму). У разі втрати чинності договором оренди припиняються права наймача на орендоване майно, зокрема право передання його в суборенду. Відтак договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору оренди, незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору оренди суперечить природі договору суборенди (ВСКГС у справі№910/17082/17 від 16.03.2018 року).

За змістом статей 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Однак, позивачем не доведено наявності у нього речового права на спірне майно станом на момент вирішення спору, тому у позивача відсутні підстави для звернення до суду за захистом своїх прав в обраний у позові спосіб.

Згідно зі ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем не доведено наявності у нього права на захист в обраний у позові спосіб та права на витребування майна, оскілкт позивач не є власником майна і на момент вирішення спору у позивача відсутні будь-які правові підстави для володіння спірним майном.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Плутос» до Фізичної особи-підприємця Десятнюка Володимира Вікторовича прo зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 17.11.2022 року