РІШЕННЯ

16 листопада 2022 року м. ТернопільСправа № 921/464/22
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Качунь І.Є.

розглянув справу

за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" Ресторан"

про стягнення заборгованості в сумі 55 125 грн.

за участі представника позивача: Гуйда Д.М. - адвокат.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" Ресторан" про стягнення заборгованості в сумі 55 125 грн.

Ухвалою від 04.10.2022 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на порушення його контрагентом умов договору №КБР-50/11/19-н від 01.11.2019 в частині виплати винагороди за використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному процесуальним законодавством. Зокрема, відстеживши рекомендовані повідомлення за №674 та №766 (ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи), судом встановлено, що такі вручені відповідачу.

З огляду на це та зважаючи, що на час розгляду справи у судовому засіданні від відповідача не надходило жодних заяв із процесуальних питань, в тому числі про відкладення судового розгляду, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що за ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Справа розглядалась в режимі відеоконференції з технічною фіксацією (звукозапис) судового процесу відповідно до ст.ст. 197, 222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Громадською спілкою "Українська ліга авторських і суміжних прав" (Суміжна ОКУ), Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Авторська ОКУ), Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна "Ресторан" (Користувач) 01.11.2019 було укладено договір №КБР-50/11/19-н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах ( далі - Договір) , згідно з п.1.1 якого Користувач доручає Організації укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими Користувач отримає одночасно як на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів), так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

У пункті 1.2 Договору його контрагенти передбачили особливий порядок перерахування коштів від Користувача до Авторської ОКУ та Суміжної ОКУ, який направлений на поділ роялті за напрямками оплати внаслідок використання об`єктів авторського права та суміжних прав.

За умовами, що викладені у пункті 3.1 та 3.2 спірного правочину, угоди про надання дозволу на використання суміжних та авторських прав укладаються строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і за своєю правовою природою є ліцензійними договорами.

Сторонами у п.3.3 Договору погоджено, що за договорами, зазначеними в п.3.1 та 3.2, Користувач здійснює оплату за 1 рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (надалі також - Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права) у розмірі, що зазначений в додатку №3 до цього договору на рахунок Організації.

Відповідно до пункту 3.4 Договору, механізм розстрочки, який у ньому передбачений, діє наступним чином. Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього договору. Режим розстрочки за загальним правилом за цим договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо Користувач не сплачував Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей договір із додатками до нього.

Згідно з п. 3.5 Договору отриманий Організацією від Користувача Єдиний сукупний платіж за майнові права перераховується Організацією на рахунок Суміжної ОКУ та на рахунок Авторської ОКУ. Пропорції щодо перерахування на Суміжну ОКУ та на Авторську ОКУ дотримуються Організацією завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу Користувача має отримати Суміжна ОКУ, а інші 50% - Авторська ОКУ.

Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав оформлений у вигляду додатку №1 до цього договору і є невід`ємною частиною (пункт 4.1).

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права оформлений у вигляду додатку №2 до цього договору і є невід`ємною частиною.

У разі виникнення заборгованості Користувача за основним Договором та його додатками позов про стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо Авторською ОКУ до Користувача щодо наявності у Користувача окремої заборгованості перед Авторською ОКУ, окремо Суміжною ОКУ до Користувача щодо наявності у Користувача окремої заборгованості перед Суміжною ОКУ, а також у разі досягнення домовленості між Авторською ОКУ та Суміжною ОКУ ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з Користувача (пункт 5.1 Договору ).

Як Додаток №1 до вище зазначеного договору 01.11.2019 між Користувачем, від імені якого діє Організація, та Громадською спілкою "Українська ліга авторських і суміжних прав" (Суміжна ОКУ) було укладено договір про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав.

Відповідно до п.1.1 зазначеного правочину всі права і обов`язки за договором про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав (далі також "Ліцензійна угода") стосуються строку - 1 (один) рік (із відповідною пролонгацією). При цьому, зазначений строк пролонгується на умовах цієї Ліцензійної угоди. За даною Ліцензійною угодою встановлюється оплата за отримання дозволу щодо 1-го (року) шляхом виплати щомісячних платежів (розстрочених платежів) із врахуванням порядку, передбачено основним договором.

Згідно з п.5.1 додатку №1 до Договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 жовтня 2020 року, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

Відповідно до п.5.2 додатку №1 до основного договору, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії цієї Ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п. 5.1 дати, дія цієї Ліцензійної угоди вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії цієї ліцензійної угоди не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони користувача є лист з доданим до цього актом припинення використання об`єктів суміжних прав, що має бути підписаний уповноваженими представниками сторін. Повідомлення про припинення дії цієї ліцензійної угоди має бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних у цій ліцензійній угоді поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення. Якщо жодна із сторін не повідомляє іншу сторону про припинення дії цього договору протягом місяця до завершення строку дії цієї ліцензійної угоди (через що ліцензійна угода продовжить свою дію на той самий строк), то виплата платежів проводиться з урахуванням офіційного річного рівня інфляції (тобто загальна сума платежу на кожен наступний рік збільшується шляхом множення на офіційний індекс інфляції попереднього року і т.д). Положення про збільшення розміру платежів (винагороди) через річний рівень інфляції є обов`язковим для виконання без підписання сторонами будь-яких додаткових угод, воно діє з першого дня коли договір було автоматично продовжено.

Додатком №2 до Договору виступає договір про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права від 01.11.2019, який фактично містить аналогічні положення, зазначені сторонами у додатку №1.

Крім того, сторонами було укладено додаток №3 до основного договору, у якому контрагенти погодили перелік закладів, в яких користувач здійснює використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторського права (Бар "Пасаж", Ресторан "Файне місто", Ресторан "Клуб Файне місто", Ресторан "JAN AMORE" ) та розмір Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права, який складає 15 750 грн за чотири заклади Користувача (п.2 додатку №3).

Пунктом 3 додатку № 3 сторони погодили, що Єдиний щомісячний сукупний платіж перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок Організації відповідно до умов основного договору. Платіж сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку місяця за який він здійснюється.

Також учасниками договірних відносин було укладено додаток № 4, а саме форму звіту про використані об`єкти суміжних прав та об`єкти авторського права, та додаток № 5 угода щодо питань обробки персональних даних в процесі взаємодії.

Як стверджує позивач, спірний Договір було пролонговано з 01.11.2020 по 31.10.2021 та з 01.11.2021 по 31.10.2022. Загалом відповідачем за цим правочином було сплачено 382 361,61 грн. Разом з тим, в частині виплати винагороди за використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, у відповідача виникла заборгованість, яка складає 55 125 грн

За процедурою досудового врегулювання контрагенти спір не вирішили.

Наведена обставина слугувала підставою для звернення Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" до суду з відповідним позовом.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 426 ЦК України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною 2 ст. 33 зазначеного вище нормативно - правового акту передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45 Закону).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 526 Цивільного кодексу України. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За імперативними приписами Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Авторський договір за своєю юридичною природою являється цивільно-правовим договором.

Відповідно до положень Глави 75 Цивільного Кодексу України, використання об`єкту інтелектуальної власності здійснюється іншою особою тільки з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта інтелектуальної власності (крім випадків, встановлених законом). Умови передання майнових прав інтелектуальної власності визначаються договором.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.01.2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) зазначив, що у статті 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Статтею 1108 ЦК України обумовлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, не виключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері. Одинична ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість видачі ліцензіаром іншим особам ліцензій на використання об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, але не виключає можливості використання ліцензіаром цього об`єкта у зазначеній сфері. Не виключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері. За згодою ліцензіара, наданою у письмовій формі, ліцензіат може видати письмове повноваження на використання об`єкта права інтелектуальної власності іншій особі (субліцензію).

Відповідно до ч. 1, 3-6 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання у строк встановлений договором або законом.

При вирішенні цього спору суд враховує, що у пункті 3.1 спірного Договору його контрагенти домовилися, що договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

Договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором (пункт 3.2. договору).

Матеріали справи не містять доказів письмового повідомлення будь-яким учасником договірних відносин інших контрагентів про припинення дії договору №КБР-50/11/19-н від 01.11.2019. Як наслідок, суд погоджується із твердженням позивача про те, що дію спірного правочину, за взаємною згодою усіх його учасників, неодноразово було продовжено на той самий строк і на тих же умовах.

Крім того, матеріали справи не містять доказів розірвання чи визнання недійсним вказаного договору, відтак останній є обов`язковим для виконання сторонами.

З наданих до позовної заяви доказів судом встановлено, що позивач наділений правом на подання позову про стягнення заборгованості за договором з Користувача (відповідача).

У договірних положеннях учасники цього спору визначили два альтернативні способи оплати, один з яких здійснюється шляхом розстрочки місячними платежами, а інший - річна оплата у вигляді повної передоплати (оплата за один рік). Поряд із цим контрагенти обумовили, що якщо користувач не сплатив Єдиний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (п. 3.4 Договору).

Із розрахунку позивача та умов Договору слідує, що відповідач мав сплатити черговий платіж 27.12.2021, проте його не здійснив, як не проводив відповідні оплати і в подальшому. Доказів, що засвідчують протилежне до матеріалів справи Товариство не надало.

Як наслідок, у спірних правовідносинах, за відсутності доказів оплати місячних платежів, вступив в силу другий спосіб оплати - умови річної оплати у вигляді повної передоплати за рік. Дане правило, як вбачається з п. 3.4. основного Договору стосується кожного з дозволів, як стосовно авторського права, так і щодо суміжних прав.

Приймаючи до уваги наведене, перевіривши надані позивачем розрахунки суми заборгованості, судом встановлено, що спірні нарахування проведені у відповідності до умов Договору, є арифметично вірними, тобто відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за договором .

Зокрема, за розрахунком позивача, у Товариства за період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року (3 рік дії Договору) наявний борг у розмірі 55125 грн. Розрахунок проведений наступним чином, 15750х10 (добуток Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права та кількості місяців), що дорівнює 157 500 грн. У зв`язку з веденням активних бойових дій на території України позивач не нараховував винагороду (роялті) у розмірі трьох щомісячних єдиних платежів за авторські та суміжні права у період з березня 2022 року по травень 2022 року, тобто 157500 грн - 47250 грн, що дорівнює 110250 грн, з яких 50% - 55125 грн, підлягають перерахуванню на рахунок Громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" ( 50% від Сукупного платежу).

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В силу ч.2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів здійснення повної оплати за спірним договором відповідач суду не надав. Як наслідок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 55 125 грн є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" Ресторан" (бульвар Тараса Шевченка, будинок 23, м. Тернопіль, 46001, ідент. код 37076599) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002, ідент. код 42502769) - 55 125 (п`ятдесят п`ять тисяч сто двадцять п`ять) грн основного боргу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 18.11.2022.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко