номер провадження справи 22/11/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.11.2022 Справа № 908/2748/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників учасників справи:

від позивача (стягувача): не з`явився

від відповідача (заявника, боржника): не з`явився

розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви (вих. № 28-23/13358 від 26.10.2022) Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/2748/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Хімлаборреактив (вул. Червоноармійська, буд. 57/3, м. Київ, 03006)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032)

про стягнення 2 226 221,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

26.10.2022 на електронну пошту Господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. № 28-23/13358 від 26.10.2022) Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція, згідно якої просив відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 22.11.2021 у справі № 908/2748/21 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2022 до закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.10.2022, вказану вище заяву передано на розгляд судді Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.10.2022 у справі № 908/2748/21 вказана заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., судове засідання з розгляду заяви призначено на 08.11.2022, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду.

У судове засідання 08.11.2022 представники сторін не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 2 ст. 331 ГПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи належне повідомлення позивача (стягувача) та відповідача (заявника, боржника) про розгляд заяви, суд визнав можливим розглянути заяву за відсутності представників сторін.

Заява мотивована таким. Станом на 25.10.2022 за рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.11.2021 у справі № 908/2748/21 обліковується заборгованість ВП ЗАЕС у розмірі 520133,96 грн. (428743,50 грн. - основний борг, 30374,54 грн. - інфляційні втрати, 27622,59 грн. 3% річних, 33393,33 грн. судового збору). Відповідачем частково здійснена оплата на користь позивача, що свідчить про намір розрахуватися, проте, на тепереішній час це є неможливим з об`єктивних причин. Станом на дату подання цієї заяви, ВП ЗАЕС опинився у складному фінансовому становищі. Інформація щодо майнового стану ДП НАЕК Енергоатом та скрутного становища державного підприємства є загальновідомою, знаходиться у вільному доступі, в тому числі в мережі Інтернет, за вказаними посиланнями. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, введенням в Україні воєнного стану, Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області, в межах якої розташовані виробничі потужності та органи управління відповідача, з 04.03.2022 перебуває у тимчасовій окупації. Станом на дату направлення даної заяви до суду, повністю зупинена робота шести енергоблоків ВП ЗАЕС. Кожного дня персонал ВП ЗАЕС вимушений працювати під тиском загроз з боку військових РФ. При цьому, в Україні спостерігається загальне зниження рівня оплати електричної енергії, що тягне за собою неповний розподіл коштів ДП НАЕК Енергоатом. У зв`язку зі зниженням рівня оплати електроенергії, дефіцитом коштів за відпущену теплову енергію, нерегулярністю та в неповному обсязі розрахунків з ДП НАЕК Енергоатом, тривале перебування ВП ЗАЕС в умовах тимчасової окупації, перебоями постачання електроенергії, вкрай нестабільною/критичною низькою швидкістю роботи мережі Інтернет (іноді його повною відсутністю у значні періоди часу), а також повної відсутності доступу до роботи фінансових установ (фінансування здійснюється та розподіляється тільки головною Компанією) у ВП ЗАЕС, як боржника, позбавляє відповідача можливості виконати зобов`язання в частині оплати залишку, стягнутої рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.11.2021 у справі № 908/2748/21.

До заяви додано, зокрема, лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин; роз`яснення ТПП України № 892/05-6 від 15.07.2022 щодо спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин; докази виконання за договором № 436(3)20УК/53-121-01-20-09948 від 09.12.2020.

27.10.2022 від позивача (стягувача) через систему Електронний суд надійшло заперечення (вих. № 10-908/2748/21 від 26.10.2022) на заяву відповідача. Відповідачем у справі є юридична особа: Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом. Не заперечив факт окупації м. Енергодар та ВП ЗАЕС. Однак, дана обставина не заважає відповідачу, який знаходиться в м. Києві, належним чином виконувати судове рішення. Воєнний стан, запроваджений в Україні, жодним чином не впливає на можливість відповідача здійснювати розрахунки, зокрема, і на виконання судового рішення. Відповідач фактично є платоспроможним і в період дії воєнного стану здійснює розрахунки з позивачем. Зокрема, останній платіж на користь позивача був здійснений відповідачем 15.09.2022 у розмірі 1039481,30 грн., що свідчить про безпідставність вимог відповідача про відстрочення виконання судового рішення. Заборгованість виникла з вини відповідача задовго до настання обставин, на які відповідач посилається як на підставу для відстрочення виконання судового рішення. У той же час, позивач до цього часу не отримав у повній мірі кошти за товар, який вже давно був поставлений відповідачу. Незважаючи на рішення суду, законні права позивача й досі залишаються порушеними й відстрочення виконання судового рішення лише погіршить становище позивача. Відповідачем не враховано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2022, якою з відповідача додатково стягнуто витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7791,00 грн. Таким чином, реальний залишок заборгованості відповідача перед позивачем за судовими рішеннями в цій справі становить 527924,96 грн. Просив залишити без задоволення заяву відповідача.

Розглянувши матеріали заяви, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду в даній справі, виходячи з такого.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.11.2022 у справі № 908/2748/21 стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хімлаборреактив (вул. Червоноармійська, буд. 57/3, м. Київ, 03006, код ЄДРПОУ 23522 (два мільйони сто шістдесят вісім тисяч двісті двадцять чотири) грн. 80 коп. основного боргу, 30374 (тридцять тисяч триста сімдесят чотири) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 27622 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять дві) грн. 59 коп. 3% річних, 33393 (тридцять три тисячі триста дев`яносто три) грн. 33 коп. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2022 у даній справі, вказане рішення залишено без змін; стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" 7791,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На виконання вказаних судових рішень, Господарським судом Запорізької області 18.10.2022 видано відповідні накази.

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України»).

Разом з тим, відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою даної статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Суд зазначає, що введення воєнного стану негативним чином впливає на можливість ведення господарської діяльності суб`єктами господарювання, не лише відповідача (боржника), але й позивача (стягувача).

Боржник (заявник) не надав достатніх доказів на підтвердження винятковості обставин та в обґрунтування неможливості одночасного виконання рішення суду по даній справі.

Суд враховує, що відповідач отримав від позивача товар за договором № 436(3)20УК/53-121-01-20-09948 від 09.12.2020 ще у січні-лютому 2021 року за який у встановлені в договорі строки не розрахувався. Саме недобросовісна поведінка відповідача, як контрагента позивача, стала підставою для звернення останнього до суду з позовом. Відповідач почав розраховуватися за отриманий товар лише після ухвалення судом рішення у даній справі.

Згідно ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто, даною нормою встановлено пресічний строк для відстрочення виконання судового рішення, який не може бути збільшений судом, та визначається конкретним строком - не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 254 ЦК).

У даному випадку, заявник просить відстрочити виконання судових рішень до закінчення або скасування воєнного стану в Україні, тобто, на строк, який не може бути наразі визначений судом, оскільки воєнний стан скасовується Указом Президента України за пропозицією Ради національної безпеки і оборони України.

Проаналізувавши доводи заявника щодо відстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, з`ясувавши правову позицію стягувача, який заперечив проти заяви, суд не вбачає підстав для відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви (вих. № 28-23/13358 від 26.10.2022) Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/2748/21.

У судовому засіданні 08.11.2022 судом складено та підписано вступну та резолютивну частини даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (вих. № 28-23/13358 від 26.10.2022) Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція про відстрочення виконання судового рішення у справі № 908/2748/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України. Повний текст ухвали складено та підписано 14 листопада 2022.

Суддя О.В. Ярешко