ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/690/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до Фізичної особи-підприємця Меднікова Юрія Віталійовича

про стягнення 12 923,70 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Меднікова Юрія Віталійовича 12923,70 грн заборгованості, з яких 9289,76 грн основного бору, 1739,64 грн пені, 208,66 грн 3% річних та 1685,64 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ВР107-268-21 від 04.01.2021 в частині оплати вартості природного газу, отриманого в липні листопаді 2021 року.

Ухвалою від 19.09.2022 суд відкрив провадження у справі №906/690/22 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Ухвала від 19.09.2022, направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду 01.10.2022 з відміткою поштового відділення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду, а тому не може свідчити про неправомірність його дій (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Відзиву на позовну заяву чи заперечень з приводу заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (постачальник, позивач) та ФОП Медніковим Юрієм Віталійовичем (споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ВР107-268-21.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п.3.1. договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

За змістом п.4.1, п.4.2, п.4.4 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно п.4.6, 4.7 договору у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Пунктом 4.9 договору передбачено, що звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати пред`явлення вимоги про це однієї зі сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу.

Відповідно до п.9.1 Договору останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Житомиргаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

05.05.2021, 01.06.2021, 01.07.2021, 02.08.2021, 01.09.2021, 01.10.2021 між сторонами були укладені додаткові угоди до договору, у яких сторони погоджували ціни на газ. погодили річний плановий обсяг постачання газу на 2022 рік, змінили п. 9.1 договору, узгодили ціну на газ починаючи з 01.01.2022 та продовжили дію договору на 2022 рік.

Так, в період з 01.07.2021 по 30.11.2021 позивач поставив відповідачу природний газ вартістю 9 545,24 грн, що підтверджується скрін-шотами з інформаційної платформи оператора ГТС по ЕІС-коду відповідача №56ХО0006FBD00A, які наявні в матеріалах справи.

Інформаційна платформа-це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог кодексу ( абз. 46 п. 5 гл.1 розділу кодексу газотранспортної системи).

Кожному споживачу присвоюється ЕІС-код (EnerqyIdentifikatinCode) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи) ( абз. 3 п. 5 Правил постачання природного газу).

Як вбачається з позовної заяви, на момент звернення з позовом до суду відповідач повністю розрахувався за отриманий природний газ в період з 01.01.2021 по 30.06.2021 в повному обсязі та станом на 01.07.2021 була наявна переплата в сумі 255,48 грн.

Однак, за отриманий в період з липня 2021 по листопад 2021 природний газ відповідач розрахунку не провів, тому враховуючи наявну переплату, заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний період становить 9289,76 грн, що відповідає відомостям зазначеним в оборотно-сальдовій відомості за період з 04.01.2021 по 26.07.2022.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 9 289,76 грн заборгованості за спожитий природний газ підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з постачання енергетичних та інших ресурсів, згідно яких у відповідача, внаслідок постачання йому позивачем природного газу, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачу/абоненту) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач - оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За умовами ч.2 ст.714 ЦК України, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, пунктом 4.2 Договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, як судом зазначалося вище, відповідно до п.9.1 договору останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Житомиргаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Проте, відповідач свої договірні зобов`язання з оплати поставленого в липні-листопаді 2021 позивачем природного газу належним чином не виконав, і такі докази в матеріалах справи відсутні. Внаслідок цього, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на день розгляду справи становить 9 289,76грн.

Також, позивачем нараховано відповідачу 1 739,64 грн пені за загальний період з 10.08.2021 по 27.07.2022 за кожен місяць нарахувань окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2.1 договору визначена відповідальність споживача, яка полягає в тому, що у разі порушення строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок суми пені, доданий до позовної заяви, суд, згідно положень ч.6 ст.232 ГК України, встановив, що позивачем невірно визначено початок та відповідно - тривалість періоду нарахування пені за прострочення оплати за спожитий природний газ. Тобто, з врахуванням змісту п.4.2 Договору та ч.6 ст.232 ГК України, період нарахування пені за прострочення сплати вартості спожитого природного газу мав тривати з 11 числа кожного наступного місяця у якому було здійснено поставку газу та нараховуватись протягом шестимісячного строку у відповідності до ч.6 ст.232 ГК України.

Таким чином, суд вважає за доцільне, за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга:Закон", здійснити перерахунок розміру пені у урахуванням п. 4.2 договору та ч.6 ст.232 ГК України.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку розмір пені становить 891,81 грн, а не 1739,64 грн, як вказано позивачем, тому до стягнення підлягає сума 891,81 грн.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 3% річних за загальний період з 11.08.2021 по 27.07.2022 у розмірі 208,66 грн та інфляційні за період з серпня 2021 по червень 2022 у розмірі 1 685,64 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає правильним та обґрунтованим. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 208,66 грн 3% річних та 1 685,64 грн інфляційних втрат підлягають до задоволення.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог в частині стягнення 9 289,76 грн основного боргу, 891,81 грн пені, 208,66 грн 3% річних, 1 685,64 грн інфляційних втрат та відмовляє в іншій частині позову.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Меднікова Юрія Віталійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10003, м.Житомир, майдан Перемоги, буд. 10, ) - 9 289,76 грн основного боргу, 891,81 грн пені, 208,66 грн 3% річних, 1 685,64 грн інфляційних втрат, 2 318,24 грн судового збору.

3. В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.11.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1 - в справу

2-3 - сторонам (рек)