ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про передачу справи за підсудністю

16 листопада 2022 року м.Харків Справа № 913/229/22

про стягнення 1945729 грн 00 коп.
Обґрунтовуючи подання позову до Господарського суду Луганської області, позивач посилається на ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до приписів якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
За доводами позивача, справа підсудна Господарському суду Луганської області, оскільки у п. 3.1.1. договору купівлі-продажу № 41/62 250 від 31.08.2021 місцем його виконання (передачі товару) є склад продавця (відповідача) в м. Старобільську Луганської області. Таким чином, позивач вважає, що внаслідок визначення місця виконання договору Луганська область, позов подається до Господарському суду Луганської області.
Вирішуючи питання, які пов`язані із призначення справи до розгляду, у тому числі дотримання правил територіальної юрисдикції, суд зазначає наступне.
Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 Господарського процесуального кодексу України).
Параграфом 3 глави 2 Господарського процесуального кодексу України врегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Частина 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відомості про офіційну адресу місцезнаходження юридичної особи, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», є достовірними.
Вказану адресу відповідача зазначає і позивач у позовній заяві.
Приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено підсудність справ за вибором позивача.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.
За умовами п. 3.1.1. договору купівлі-продажу № 41/62 250 від 31.08.2021 сторони передбачили, що продавець зобов`язаний поставити товар покупцю на умовах самовивозу зі складу продавця за адресою: Луганська область, м. Старобільськ.
Предметом позову у даному спорі є вимога саме про стягнення грошових коштів (повернення суми попередньої оплати) у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 41/62 250 від 31.08.2021.
Спір про стягнення грошових коштів безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про поставку товару за вказаною в п. 3.1.1. договору купівлі-продажу № 41/62 250 від 31.08.2021 адресою. Зобов`язання з повернення суми попередньої оплати не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.
Враховуючи викладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, відсутні відомості щодо узгодження сторонами місця виконання щодо здійснення оплати за товар, повернення коштів у договорі купівлі-продажу № 41/62 250 від 31.08.2021, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.
Відповідно до ч. 9 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 Господарського процесуального кодексу України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 176, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ