ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 Справа № 914/1402/22

місто Львів

За позовом: Воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, м. Калуш, Івано-Франківської області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал», м. Стебник Львівської області

про стягнення 418972,50 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Маркіян-Павло ЛАБАЗ

Представники сторін

від позивача: Підлетейчук Л.М. адвокат,

від відповідача: Шабельник К.П. адвокат (в режимі відеоконференції).

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» про стягнення заборгованості в розмірі 260983,50 грн.

Ухвалою суду від 04.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Рух справи відображено в ухвалах суду. Зокрема варто зазначити, що ухвалою суду від 04.08.2022 строки підготовчого провадження продовжено на 30 днів з 03.09.2022, задоволено клопотання відповідача про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву, продовжено Приватному акціонерному товариству «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал», строк для подання відзиву на позовну заяву до 25.08.2022, підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 26.09.2022 року прийнято заяву (вх.№2811/22) про збільшення позовних вимог, подальший розгляд справи вирішено здійснювати з її врахуванням. Відмовлено у задоволенні клопотання (вх.№19690/22) про витребування доказу. Закрито підготовче провадження у справі № 914/1402/22 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання 07.11.2022 з`явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 07.11.2022 з`явився в режимі відеоконференції, надав пояснення по суті спору, у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що позивач здійснював постійне та обов`язкове гірничорятувальне обслуговування Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо - хімічне підприємство «Полімінерал», відповідно до умов укладеного Договору № 1 від 23.12.2019 року.

Однак, Приватне акціонерне товариство «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» не виконало своїх зобов`язань за Договором, а саме: грубо порушило умови п. 4.2. Договору.

Внаслідок систематичного порушення цим підприємством своїх договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг загальна сума боргу відповідача складає 418972,50 грн.

Аргументи відповідача

Відповідач з позовними вимогами не погоджується, зокрема, на його думку, позивач звертаючись з позовною заявою не врахував той факт, що строк виконання зобов`язань за Договором №1 від 23.12.2019 відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

ПП «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» вказує, що військова агресія російської федерації значним чином вплинула на господарську діяльність відповідача. Вплинула на розрахунки з контрагентами, що спричинило наявність у відповідача дебіторської заборгованості та потягнула за собою виникнення заборгованості перед позивачем.

Також заперечуючи позовні вимоги представник відповідача зазначав про порушення позивачем умов договору, зокрема в частині не надання рахунків на оплату за вказаним Договором.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23.12.2019 року між Воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальним) загоном Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (в подальшому змінено найменування на Воєнізовану гірничорятувальну (аварійно-рятувальну) частину Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, позивач по справі, аварійно-рятувальна служба за договором) та Приватним акціонерним товариством «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» (відповідач по справі, об`єкт за договором) укладено Договір №1 на постійне та обов`язкове обслуговування.

Відповідно до Розділу 1 предметом Договору є організація та здійснення «Аварійно-рятувальною службою» аварійно-рятувального обслуговування «Об`єкта» з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на «Об`єкті» надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об`єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об`єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій.

Розділом 4 Договору сторони погодили, що вартість обслуговування за цим договором складає 147989,00 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 00 коп.) на місяць. Ця сума встановлена Сторонами на основі розрахунку (калькуляції), який додається до Договору, і виконаний згідно з вимогами постанов Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства фінансів України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та інших нормативно-правових актів. «Об`єкт» може здійснювати працівникам «Аварійно-рятувальної служби» додаткові виплати понад розміри, встановлені Договором. За взаємною згодою сторін, вартість обслуговування згідно з Договором, може змінюватись шляхом внесення змін і доповнень до Договору (п. 4.1. Договору).

Плата за обслуговування «Об`єкта» «Аварійно-рятувальною службою» проводиться шляхом перерахування коштів помісячно на розрахунковий рахунок «Аварійно-рятувальної служби» на підставі актів виконання умов Договору та рахунків щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.2. Договору).

Пунктом 6.4. Договору сторони погодили, що щомісяця Сторони зобов`язані підписати акт виконання умов Договору. Для реалізації вказаного зобов`язання «Аварійно-рятувальна служба» до 01 числа наступного за звітним місяцем готує та передає «Об`єкту» акт виконання умов Договору. «Об`єкт» на протязі трьох робочих днів розглядає, підписує та повертає «Аварійно-рятувальній службі» один примірник акту виконання умов Договору. Якщо протягом цього терміну акт «Об`єктом» не підписано та не надано вмотивованих зауважень в письмові формі, акт вважається автоматично узгодженим та має повну юридичну силу.

Згідно з п. 6.1. Договір вважається укладеним з 01 січня 2020 року і діє по 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків за обслуговування - до їх повного здійснення. Договір вважається продовжений на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

02.11.2020 року укладено Додаткову угоду №1 до Договору на постійне та обов`язкове обслуговування № від 23.12.2019 р., відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про здійснення з 01 листопада 2020 року аварійно-рятувального обслуговування «Об`єкта» однією оперативною одиницею (відділенням) з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на «Об`єкт» надзвичайної ситуації, а також, профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів (п. 1.1. Додаткової угоди №1);

З 01 листопада по 31 грудня 2020 р. вартість постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування становить 73994,50 гривень на місяць (п. 1.2. Додаткової угоди №1);

В разі потреби залучення 2-х і більше оперативних одиниць (відділень), фактичні витрати на проведення «Аварійно-рятувальною службою» окремих аварійно-рятувальних та інших робіт відшкодовуються за рахунок «Об`єкта», шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок «Аварійно-рятувальної служби» протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта наданих послуг (п. 1.3. Додаткової угоди №1).

Додатковою угодою №2 від 29.12.2020 року сторони прийшли до взаємної згоди змінити п. 1.2. Додаткової угоди № 1 від 02.11.2020 року до Договору та викласти його в наступній редакції: « 1.2. з 01 листопада 2020 р. по 31 грудня 2021 р. вартість постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування становить 73994,50 (Сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 50 коп.) на місяць.»

Також вказаною Додатковою угодою сторони прийшли до взаємної згоди змінити пункт 3 Додаткової угоди № 1 від 02.11.2020 року до Договору та викласти його у наступній редакції:« 3. Ця Додаткова угода діє з 01 листопада 2020 р. і чинна по 31 грудня 2021 р.».

Додатковою угодою №3 від 01.07.2021 року сторони внесли зміни у тексті Договору слова «Воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області» у всіх відмінках замінити словами «Воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області» у відповідних відмінках.

06.12.2021 року сторонами укладено Додаткову угоду №4 до Договору, якою прийшли до взаємної згоди змінити п. 1.2. Додаткової угоди № 1 від 02.11.2020 року до Договору та викласти його в наступній редакції: « 1.2. з 01 січня 2022 р по 31 грудня 2022 р вартість постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування становить 73994,50 (Сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гри. 50 коп.) гривень на місяць.»

Також сторони прийшли до взаємної згоди змінити пункт 3 Додаткової угоди №1 від 02.11.2020 року до Договору та викласти його у наступній редакції: « 3. Ця Додаткова угода набирає чинності з 01 січня 2022 р і діє до 31 грудня 2022 р».

На виконання умов Договору позивачем були надані послуги з аварійно-рятувального обслуговування об`єктів підвищеної небезпеки та окремих територій відповідача на загальну суму 443967,00 грн, що підтверджується Актами наданих послуг, зокрема Акт наданих послуг №12 від 28 лютого 2022 року на суму 73994,50 грн, Акт наданих послуг №20 від 31 березня 2022 року на суму 73994,50 грн, Акт наданих послуг №28 від 30 квітня 2022 року на суму 73994,50 грн, Акт наданих послуг №36 від 31 травня 2022 року на суму 73994,50 грн, Акт наданих послуг №44 від 30 червня 2022 року на суму 73994,50 грн, Акт наданих послуг №51 від 31 липня 2022 року на суму 73994,50 грн.

Відповідно до Актів зазначені послуги надані в повному обсязі, інформації щодо претензій не зазначено. Акти наданих послуг підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

04.05.2022 року позивач звертався до відповідача з претензією №13-196/12 в якій зазначав, що ПП «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» не виконано своїх зобов`язань за Договором, за Актами №12 від 28.02.2022 р, №20 від 31.03.2022 та №28 від 30.04.2022 р., а саме грубо порушено умови п. 4.2. та просив негайно перерахувати на розрахунковий рахунок підприємства 196989,00 грн заборгованості.

Матеріали справи містять копію Листа №174 від 03.06.2022 року, яким у відповідь на претензію відповідачем повідомлено, що протермінування виплат зобов`язань згідно Договору № 1 від 23 грудня 2019 року та Додаткової угоди № 4 від 06.12.2021 року за лютий, березень та квітень 2022 року відбулось у зв`язку з неспровокованою військовою агресією російської федерації проти України. Зазначено, що станом на 24.02.2022 року, у ПрАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» перед «Аварійно рятувальною службою» заборгованість була відсутня згідно Договору № 1 від 23 грудня 2019 року та Додаткової угоди № 4 від 06.12.2021 року, а заборгованість утворилась, під час дії воєнного стану в Україні. Також проінформовано про те, що підприємство на даний час знаходиться на простої не з вини працівників, підприємство не працює по профілю, не проводить гірничі роботи (роботи по видобуванню та переробці калійної руди).

Зазначено, що під час дії воєнного стану в Україні, підприємство не може гарантувати (погашення заборгованості у повному обсязі, але по мірі надходження коштів буде проводитися сплата згідно зобов`язань, підтвердженням цього є сплата 12.04.2022 у розмірі 29822,39 грн, 06.05.2022 у розмірі 10000 грн.

Відповідачем долучено до справи копію Наказу ПрАТ «СГХП «Полімінерал» №67к від 30.04.2020 року про оголошення на період карантину, відповідно до якого керуючись постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2» (із змінами та доповненнями), частиною 1 статті 113 та ст.60 КЗпП, з метою запобігання поширенню хвороби COVID-19 оголошено простій не з вини працівників із 01.05.2020 року.

Також зазначалося, про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2705/20 та долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про часткову сплату заборгованості.

Оскільки оплати за надані послуги, за період з лютого по липень 2022 року, відповідач в повному обсязі не здійснив, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 418972,50 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір №1 на постійне та обов`язкове обслуговування від 23.12.2019 року з подальшими змінами та доповненнями.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

За умовами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором позивачем долучено до позовної заяви Акти наданих послуг. Вказані акти підписані представниками без зауважень щодо обсягу, вартості та якості наданих послуг та скріплені печатками сторін.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, зазначав, що строк виконання зобов`язань за Договором №1 від 23.12.2019 відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Зокрема, відповідачем долучено Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-07.1 від 28.02.2022 року, яким ТТП засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 год. 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1); форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2).

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21 та у постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21.

Суд звертає увагу, що сам Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-07.1 від 28.02.2022 року не звільняє від виконання зобов`язань за Договором, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Водночас відповідачем не подано жодних доказів, які б підтверджували зазначені обставини та неможливість виконати зобов`язання за договором, укладеним з позивачем.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач всупереч умовам Договору не виставляв рахунків на оплату суд вказує, що такі є необґрунтованими з огляду на таке.

За правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною обставиною у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 N 915/641/19).

Відповідно до умов Договору плата за обслуговування «Об`єкта» «Аварійно-рятувальною службою» проводиться шляхом перерахування коштів помісячно на розрахунковий рахунок «Аварійно-рятувальної служби» на підставі актів виконання умов Договору та рахунків щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.2. Договору).

Враховуючи зміст пункту 4.2 договору, суд зазначає, що термін виконання грошового зобов`язання у договорі визначений конкретним числом (щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним), та підлягає виконанню не залежно від вчинення позивачем (володільцем) дій, а саме виставлення рахунку та підписання акту наданих послуг.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 418972,50 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» про стягнення означеної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування вірогідності доказів, який на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал про стягнення 418972,50 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» (82172, Львівська обл., місто Дрогобич, місто Стебник, вул. Дрогобицька, будинок 127; ідентифікаційний код 05762281) на користь Воєнізованої гірничоря тувальної (аварійно-рятувальна) частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (77300, Івано-Франківська обл., місто Калуш, вулиця Пушкіна, будинок 9А; ідентифікаційний код 33926446) 418972,50 грн заборгованості, а також 6395,75 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.11.22.

Суддя Щигельська О.І.