ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову до подачі позовної заяви

18 листопада 2022 року м. ХарківСправа № 383з-22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 383з-22 від 16.11.2022 року) до подачі позовної заяви

заявник (позивач) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 , офіційна електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

відповідач Садівниче Товариство «Янтарь» (Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, 62466, , тел. , офіційна електронна адреса невідома),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (заявник, позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви з посиланням на приписи ч. 2 ст. 136 ГПК України, в якій просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом встановлення заборони Садівничому Товариству «Янтарь», розташованого у смт. Хорошеве Харківського району Харківської області, вчиняти будь-які дії пов`язані з відключенням електропостачання земельної ділянки № 167 до закінчення розгляду справи за позовом щодо скасування рішення зборів уповноважених 22 жовтня 2022 року, оформлених пунктом 2 порядку денного відповідного протоколу зборів 22 жовтня 2022 року, а саме рішення про примусове виключення заявника зі складу членів СТ та відключення земельної ділянки № 167 у СТ від електромережі, а також просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом зобов`язання Садівничого Товариства «Янтарь» відновити електропостачання земельної ділянки № 167 у СТ у випадку, якщо після подання заяви про забезпечення позову 15 листопада 2022 року його буде відключено.

В обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що саме з метою запобігання настання негативних наслідків, спричинених відключенням електропостачання земельної ділянки № НОМЕР_4 (яка належить заявнику на праві власності) у Садівничому Товаристві «Янтарь» та дачного будинку, розташованого на ній, що може унеможливити користування належним заявнику майном, а також його родиною, яка використовує дачний будинок під час воєнного стану як укриття, просить вжити заходів щодо забезпечення позову. Також зазначає, що в якості зустрічного забезпечення готовий внести 1500 гривень на депозитний рахунок суду, якщо суд вбачатиме підстави зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Враховуючи, що подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 139 ГПК України, господарський суд приймає таку заяву до провадження.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 383з-22 від 16.11.2022 року) до подачі позовної заяви суд виходить з наступного.

В силу приписів ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до усталеної судової практики при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник просить заборонити Садівничому Товариству «Янтарь» вчиняти будь-які дії, пов`язані з відключенням електропостачання земельної ділянки № 167 до закінчення розгляду майбутньої справи за позовом щодо скасування рішення зборів уповноважених 22 жовтня 2022 року, оформлених пунктом 2 порядку денного відповідного протоколу зборів 22 жовтня 2022 року про примусове виключення заявника зі складу членів СТ та відключення земельної ділянки № 167 у СТ від електромережі, а також вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом зобов`язання Садівничого Товариства «Янтарь» відновити електропостачання земельної ділянки № 167.

При цьому, в якості підстав звернення з відповідною заявою позивач зазначає: 1) відповідно до приписів Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу систем розподілу, відповідач у спірних правовідносинах не має статусу електропостачальника, проте може виконувати функції оператора малої системи розподілу; 2) відключення від електропостачання може здійснити лише Акціонерне товариство «Харківобленерго», як постачальник, або Садівниче Товариство «Янтарь», на вимогу постачальника електричної енергії у порядку, встановленому Правилами роздрібного ринку електричної енергії; 3) найближчим часом заявник закінчить складати та подасть позовну заяву до господарського суду, предметом позову по якій будуть визнання рішень зборів уповноважених 22 жовтня 2022 року недійсними щодо припинення членства та відключення від електропостачання та зобов`язання СТ відновити електропостачання земельної ділянки № 167; 4) перебування без електроенергії створює реальну загрозу заподіяння шкоди правам заявника, свободам та інтересам, а також заподіює шкоду його родині (без електроенергії неможливо користуватися житлом та електропобутовими приладами, для заявника та його родини створюється дискомфорт і неможливість проживання у належному майні до ухвалення рішення в справі позовом, який він подасть найближчим часом, що в подальшому, у разі задоволення позову, призведе до неможливості повного відновлення прав та законних інтересів заявника, що порушені в результаті відключення будинку від електропостачання за весь період часу розгляду судом справи).

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд зазначає, що як вбачається із заяви про забезпечення позову предметом спору за позовом, який планує подати заявник до господарського суду Харківської області, буде скасування рішень позачергових зборів уповноважених, оформлених протоколом від 22 жовтня 2022 року, про примусове виключення заявника зі складу членів СТ «Янтарь» та відключення земельної ділянки № 167 від електропостачання.

Таким чином, предметом спору по справі стане скасування рішень позачергових зборів СТ «Янтарь», тоді як в заяві про забезпечення позову заявник просить суд заборонити СТ «Янтарь» вчиняти будь-які дії пов`язані з відключенням електропостачання земельної ділянки № 167 до закінчення розгляду справи.

Відтак враховуючи правову природу заходів забезпечення позову відносно імперативної вимоги щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги суд констатує, що заявником не доведено суду наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову (забороною вчиняти будь-які дії, пов`язані з відключенням електропостачання) і предметом майбутньої позовної вимоги (скасування рішень позачергових зборів), а також не доведено належними доказами, яким чином невжиття визначених заходів забезпечення в разі задоволення позовних вимог утруднить чи унеможливить виконання судового рішення у справі.

При цьому безпосередньо із самого протоколу, який планує оскаржити заявник шляхом подачі відповідного позову до господарського суду Харківської області, вбачається також, що протоколом було вирішено припинити членство заявника в СТ «Янтарь» та відключити земельну ділянку № 167 від електропостачання.

Водночас в якості в якості заходів забезпечення позову заявник просить суд заборонити СТ «Янтарь» вчиняти будь-які дії пов`язані з відключенням електропостачання земельної ділянки № 167 до закінчення розгляду справи та зобов`язати СТ «Янтарь» відновити електропостачання земельної ділянки № 167. Відтак фактично заявою про забезпечення заявник (в залежності від точності формулювання заявлених вимог) просить суд вирішити спір по суті, оскільки вимоги заяви про забезпечення позову та ймовірної майбутньої позовної заяви збігаються в цій частині вимог, що є недопустимим в розумінні ст. 137 ГПК України.

Посилання в заяві про забезпечення позову на обставини, що стануть підставами позову і які будуть наведені в позовній заяві, а також на докази, що будуть додані до неї, не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Ці обставини, що є підставами позову, потребують доказування під час розгляду справи в загальному визначеному господарським процесуальним кодексом України порядку. До їх встановлення судом ці обставини не можуть бути визнані такими, що є встановленими та, відповідно, не можуть бути визнані належними підставами судового рішення, в т.ч. ухвали про забезпечення позову.

Таким чином суд приходить до переконливого висновку про те, що за своїм змістом обрані позивачем заходи забезпечення позову фактично є тотожними предмету позову у відповідній частині і їх вжиття за наслідками дорівнює фактично задоволенню позовних вимог. Це з огляду на положення частини одинадцятої статті 137 ГПК України є неприпустимим, адже вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, не допускається .

Крім того, суд звертає увагу на те, що пунктом 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, на які посилається в своїй заяві заявник в якості обґрунтування поданої заяви та на підтвердження факту порушення його прав, передбачено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 року у справі № 913/257/18, відповідно до якої достатньою підставою для незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу є ухвала про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є адекватними та обґрунтованими відносно ймовірного предмету спору, одночасно із цим заявником не доведено суду належними та допустимими в розумінні вимог процесуального закону доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при подачі позову та його гіпотетичного задоволення судом в майбутньому, як і не доведено яким чином невжиття визначених заходів забезпечення в разі задоволення позовних вимог утруднить чи унеможливить виконання судового рішення у справі, а також не доведено суду наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги.

Зазначені обставини дають фактичні та правові підстави суду для висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 136-140, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 383з-22 від 16.11.2022 року) до подачі позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в строки та порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 18 листопада 2022 року.

Суддя Н. А. Новікова