ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Справа №924/1278/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 (повний текст 18.07.2022) у справі №924/1278/21 (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Війтовецької селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут"

про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів.

за участю представників:

прокурор - Мельничук Л.О.;

позивач не з`явився;

відповідач не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 у справі №924/1278/21 позов керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Війтовецької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів задоволено.

Визнано недійсними додаткову угоду №2 від 26.02.2021, додаткову угоду №3 від 07.05.2021, додаткову угоду №4 від 20.07.2021 до договору за №1 від 29.12.2020, укладені між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Хмельницькгаз збут на користь Війтовецької селищної ради в дохід місцевого бюджету кошти в сумі 23738,07грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Хмельницькгаз збут на користь Хмельницької обласної прокуратури 9080,00 грн судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про недійсність додаткових угод №2, 3, 4 до договору №1 від 29.12.2020 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Хмельницькгаз збут та Війтовецькою селищною радою

Стверджує, що умови договору узгоджуються зі статтею 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» (в редакції, що діяла на дату укладення договору), якою визначено основні вимоги до договору про закупівлю, а частиною 4 цієї статті визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Також зазначає, що Законом встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може змінюватися виключно у випадках, визначених статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема зміни ціни за одиницю товару не більше, ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Отже, відповідач виконуючи умови укладеного договору дотримувався вимог вищевказаного закону та не здійснював підвищення ціни, яка б була більшою за 10%. Відповідач кожного разу надсилав Споживачу окрім проекту додаткової угоди документальне обґрунтування, яке підтверджувало збільшення ціни природного газу на ринку та на підставі якого можна було підтвердити та проаналізувати коливання цін на ринку природного газу.

Враховуючи проаналізовані додаткові угоди, що були укладені та виконані сторонами, та беручи до уваги попереднє направлення споживачу кожного разу разом з проектами додаткових угод документального обґрунтування збільшення вартості природного газу та документів, підтверджуючих такі зміни на ринку природного газу, звертає увагу суду, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства та жодного разу не збільшено ціну з перевищенням дозволеного законом розміру.

Також апелянт зазначає, що споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу. У преамбулі договору також закріплено, що узгоджені обсяги - обсяги природного газу, постачання та споживання яких узгоджені сторонами у відповідному розрахунковому періоді, шляхом укладення додаткових угод. Таким чином, обсяг постачання за договором зменшено Війтовецькою селищною радою внаслідок фактичного меншого споживання в межах необхідного, а не у зв`язку з укладеними додатковими угодами.

Звертає увагу, що Війтовецькою селищною радою було сплачено лише за фактично спожитий обсяг природного газу, а не обсяг природного газу, який був плановий та лише передбачався укладеним сторонами договором.

Тому відповідач вважає, що відсутні правові підстави для вимоги про повернення коштів на підставі ч.1 ст.670 ЦК України, так як такі підстави виникають у споживача лише у випадку, якщо він сплатив за кількість товару, передбачену договором, а отримав при цьому меншу кількість товару. В даній справі кількість сплаченого товару відповідає отриманому, необхідному та спожитому.

Також, ТОВ «Хмельницькгаз збут» зазначає про доцільність відступити від висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

На підставі викладеного скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 у справі №924/1278/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 у справі №924/1278/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 28.09.2022 об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

13.09.2022 на адресу суду від керівника Волочиської окружної прокуратури надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві прокурор зазначає, що додаткові угоди №2, 3, 4, якими внесені зміни до основного договору №1 від 29.12.2020, укладені з порушення вимог законодавства у сфері публічних закупівель та підлягають визнанню недійсними.

Враховуючи те, що додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, тому Війтовецька селищна рада мала беззаперечне право на отримання природного газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі та додатковій угоді №1 (тобто 6709,39 грн за 1000 куб.м).

Війтовецька селищна рада повинна була сплатити за поставлений природний газ загальним обсягом 59171,576 куб.м кошти у розмірі 397005,18 грн (59,171576 * 6709,39 грн = 397 005,18 грн), а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 23738,07 грн.

Про правову підставу для стягнення надмірно плачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено), визначену саме у статті 670 ЦК України, а не у статті 1212 ЦК України, дійшов у своїх висновках Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Тому прокурор стверджує, що позиція апелянта є необґрунтованою та такою, що не може бути підставою для скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 у справі №924/1278/21 та відмови у задоволенні позовних вимог окружної прокуратури.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.09.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" підтримала доводи апеляційної скарги, а також надала пояснення по справі.

Прокурор заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, а також надала пояснення по справі.

Ухвалою від 28.09.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.11.2022 об 12:00.

16.11.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" надійшла заява, в якій останній просить зупинити провадження у справі №924/1278/21 за позовом Керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Війтовецької селищної ради про визнання недійсними додаткових угод №2, 3, 4 до договору №1 від 29.12.2020 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» на користь Війтовецької селищної ради в дохід місцевого бюджету кошти в сумі 23738,07 грн, до прийняття рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №914/2656/21. Розгляд клопотання просить здійснювати за відсутності його представника.

У судове засідання 16.11.2022 позивач та відповідач не забезпечили явку своїх представників, хоч були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні 16.11.2022 прокурор заперечила проти задоволення клопотання відповідача про зупинення апеляційного провадження.

Розглянувши клопотання, колегія суддів дійшла висновків про наступне.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно зі ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як вбачається, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2022 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №914/2656/21 за позовом Виконувача обов`язків першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: 1) Волинської обласної ради, 2) Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської ОДА, 3) Волинського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т.Г.Шевченка, 4) Західного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 382513,22 грн.

Верховний Суд встановив, що скаржник у касаційній скарзі посилається, зокрема, на правовий висновок, викладений у постанові від 15.06.2022 у справі №924/674/21, у якій Верховний Суд підтримав висновок суду першої інстанції про можливість звернення прокурора з позовом в інтересах Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради, тобто особи, яка не є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Підставою для передачі справи №914/2656/21 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду слугувала необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2022 у справі №924/674/21, про можливість звернення прокурора з позовом в інтересах Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Хмельницької обласної ради, тобто особи, яка не є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.04 2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій чи аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 у справі №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 у справі №925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 у справі №910/24257/16).

У справах №914/2656/21 та №924/674/21 прокурор звертався до суду в інтересах держави в особі, у тому числі, Волинського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т. Г.Шевченка та Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради, відповідно, тобто в особі комунальних підприємств (установ, закладів).

В справі №924/1278/21 позов керівника Волочиської окружної прокуратури про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів був заявлений в інтересах держави в особі Війтовецької селищної ради, тобто, безпосередньо органу місцевого самоврядування (суб`єкту владних повноважень).

Отже, справи №924/1278/21 та №914/2656/21 не є подібними за суб`єктним складом сторін спору.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд у судовому засіданні відмовив у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" про зупинення провадження у справі №924/1278/21 до прийняття рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №914/2656/21.

Також, у судовому засіданні прокурор заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Просила рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 у справі №924/1278/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

29.12.2020 між ТОВ „Хмельницькгаз збут (постачальник) та Війтовецькою селищною радою Волочиського району Хмельницької області (споживач) укладено договір на постачання природного газу № 1 за яким постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році узгоджені обсяги товару „код ДК 021:20-6 „Газове паливо (Природний газ), а споживач зобов`язується прийняти узгоджений обсяг природного газу та оплатити його вартість у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п.1.2. договору річний обсяг відбору/споживання газу до 158000 м.куб. Загальна сума договору становить 963800 грн (п. 3.1.). На момент підписання договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 5083,33 грн без урахування ПДВ та тарифу на розподіл природного газу, крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 м. куб. газу 6100 грн в т.ч. ПДВ.

Як погоджено підпунктом 2 пункту 11.4. договору істотні умови договору про закупівлю, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу до 31.12.21., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1). Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

У подальшому, сторонами було укладено додаткові угоди до вказаного договору:

- №1 від 29.01.2021, якою погоджено, що з 01.01.2021 ціна за 1000 м.куб. природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та податку на додану вартість становить 6709,39 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут від 27.01.2021 №297 вих.222-0121, адресований Війтовецькій селищній раді, з пропозицією щодо внесення змін до договору, а саме - пропонується нова ціна на газ 6709,39 грн. До листа додано експертний висновок Вінницької Торгово-промислової палати від 16.01.2021 №В-10 де вказано, що середньомісячна ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ „Українська енергетична біржа станом на 16.01.2021 склала: ресурс грудня 2020 6329,75 грн, ресурс січня 2021 7924,07 грн;

- №2 від 26.02.2021, якою погоджено, що річний обсяг відбору/споживання газу до 133832, 46 м. куб., а з 01.02. 2021 ціна за 1000 куб.м. газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 7277,67 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут від 23.02.2021 №297-Сл-465-0221, адресований Війтовецькій селищній раді з пропозицією щодо внесення змін до договору, а саме пропонується нова ціна на газ 7277, 67 грн. До листа додано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 19.02.2021 №В-78, де встановлено, що середньозважена ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ „Українська енергетична біржа становм на 04.01.2021 та 04.02.2021 склала: ресурс січня 2021 станом на 04.01.2021 7573,23 грн, ресурс лютого 2021 станом на 04.02.2021 8214, 62 грн;

- №3 від 07.05.2021, де погоджено, що річний обсяг відбору/споживання газу до 127063, 61 м. куб., а з 01.05.2021 ціна за 1000 куб.м. газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 8004,71 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут від 30.03.2021 №297-Сл-793-0321, адресований Війтовецькій селищній раді де повідомляється про намір з 01.05.2021 збільшити ціну за один кубічний метр газу пропорційно відсотку коливання ціни в сторону збільшення за договором №1 від 29.12.2020. Крім того, подано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут від 27.04.2021 №297-Сл-1048-0421, адресований Війтовецькій селищній раді де повідомляється про намір з 01.06.2021 збільшити ціну за один кубічний метр газу пропорційно відсотку коливання ціни в сторону збільшення за договором №1 від 29.12.2020. Додано також експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 22.04.2021 №В-208, де встановлено, що середньозважена ціна природного газу на умовах післяплати, за результатами торгів на ТБ „Українська енергетична біржа склала: ресурс квітня 2021 станом на 01.04.2021 7704,26 грн, ресурс травня 2021 станом на 21.04.2021 9370,42 грн;

- №4 від 20.07.2021, де погоджено, що річний обсяг відбору/споживання газу до 120921,165 м.куб., а з 01.07.2021 ціна за 1000 м.куб. газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 8804,38 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут від 30.06.2021 №297-Сл-1715-0621, адресований Війтовецькій селищній раді де повідомляється про намір з 01.07.2021 підвищити ціну за 1 м.куб. природного газу пропорційно відсотку коливання ціни в сторону збільшення. Додано також експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 25.06.2021 №В-314, де встановлено, що приведена вартість природного газу на європейському хабі до кордону України станом на 08.06.2021 та 24.06. 2021 становила 12713,56 грн та 14785,37 грн;

- №5 від 17.08. 2021, де погоджено, що сторони дійшли згоди про розірвання договору в частині постачання газу з 13.09.2021. Додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут від 12.08.2021 №297-Сл-2242-0821, адресований Війтовецькій селищній раді, де відповідач повідомляє про прийняте рішення про необхідність припинення договірних відносин у зв`язку з неможливістю виконання договору постачальником через істотне зростання закупівельних цін на ринку природного газу та просить підписати додаткову угоду до договору №1 від 29.12.2020 щодо розірвання останнього.

Також до справи подано належним чином засвідчені позивачем та відповідачем акти прийому-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 29.12.20 № 1, зокрема: № ЗХМ 81001325 від 05.02. 2021 на суму 118329,53 грн щодо поставки 17636,406 м.куб. газу; № ЗХМ 81001325 від 28.02.2021 на суму 153919,01 грн щодо поставки 21149,49 м.куб. газу; №ЗХМ 81003448 від 16.04.2021 на суму 102903,64 грн щодо поставки 14139,64 м.куб. газу; №ЗХМ 81005022 від 30.04.2021 на суму 44332,44 грн щодо поставки 6091,57 м.куб. газу; №ЗХМ 81006327 від 31.05.2021 на суму 1013,95 грн щодо поставки 126, 67 м.куб. газу; №ЗХМ 81008100 від 07.07.2021 на суму 0,80 грн щодо поставки 0,1 куб.м. природного газу; №ЗХМ 81011945 від 10.09.2021 на суму 243,88 грн щодо поставки 27,7 м.куб. газу.

В листі від 20.09.2021 №132217-17/3290-2021, адресованому керівнику Волочиської окружної прокуратури, Управління західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області повідомляє, що оскільки договір № 1 від 29.12.20 виконаний, про що свідчить звіт про виконання договору про закупівлю, оприлюднений в електронній системі закупівель 17.08.21, правові підстави для здійснення моніторингу відповідної процедури закупівлі відсутні.

В листі від 30.09.2021 №51-3065 вих-21 керівник Волочиської окружної прокуратури просить Війтовецького селищного голову надати інформацію про вжиті селищною радою заходи, спрямовані на припинення (визнання недійсними) додаткових угод до договору на постачання природного газу за № 1 від 29.12.2020, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут та стягнення надмірно сплачених коштів, а також чи будуть вживатись такі заходи у подальшому.

Листом від 05.10.2021 №1506/02-22, адресованому керівнику Волочиської окружної прокуратури, Війтовецька селищна рада повідомляє, що на даний час Війтовецькою селищною радою не вживались заходи, спрямовані на припинення (визнання недійсними) додаткових угод до договору на постачання природного газу за № 1 від 29.12.2020, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут та стягнення надмірно сплачених коштів, а також на даний час не планується вживати такі заходи за браком коштів на сплату судового збору.

15.12.2021 під №51-4171вих-21 керівник Волочиської окружної прокуратури направив Війтовецькій селищній раді повідомлення про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді, де попередньо повідомив про намір здійснювати прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Війтовецької селищної ради, шляхом подання позовної заяви до ТОВ „Хмельницькгаз збут про визнання недійсними додаткових угод за №№2,3,4 до договору та повернення безпідставно сплачених коштів.

Також до справи долучено: інформаційно-цінову довідку Хмельницької Торгово-промислової палати від 30.09.2021 № 22-05/982 де вказана інформація про розрахунок цін на газ за допомогою „газового калькулятора з сайту Prozorro; інформацію з електронного ресурсу відносно вартості природного газу на європейських хабах (Day-Ahead) до кордону України; статут ОТГ Війтовецької селищної ради від 23.12.16.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Щодо представництва прокурора колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Як встановлено ч.3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

При цьому, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 від 26.05.2020.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Поняття "інтереси держави" визначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, зазначивши, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

У даній справі керівник Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Війтовецької селищної ради звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів, оскільки на думку прокурора вказаний орган не вживав заходів щодо усунення порушень.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18).

Згідно з положеннями ч.1 ст.10, ч.ч.3, 5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17: «За певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»; див. також висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (пункти 77-83))».

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором додані до позовної зави відповідні листи.

Зокрема, у листах від 30.09.21 №51-3065 вих-21 та від 15.12.21 №51-4171 вих-21 прокурор просить Війтовецьку селищну раду надати інформацію про вжиті нею заходи, спрямовані на припинення спірних додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів. Також прокурор попередньо повідомляє про намір здійснення представництва інтересів держави/територіальної громади в особі селищної ради в суді.

У відповіді (лист від 05.10.21 номер 1506/02-22) на лист від 30.09.21 селищна рада повідомляє, що нею не вживались заходи, спрямовані на припинення (визнання недійсними) додаткових угод до договору №1 від 29.12.20 та стягнення надмірно сплачених коштів, а також те, що на даний час не планується вжиття таких заходів за браком коштів на судовий збір.

Згідно п.4.2. договору (визнання недійсним додаткових угод до якого є предметом спору) оплата вартості газу здійснюється Війтовецькою селищною радою, тобто, за рахунок місцевого бюджету. При цьому, даний договір укладено за результатами проведення публічних закупівель, які є предметом регулювання Закону „Про публічні закупівлі, що передбачає порядок здійснення таких закупівель для забезпечення потреб, в тому числі територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

Враховуючи вказане, а також те, що інтереси Війтовецької територіальної громади, в тому числі щодо законності використання коштів місцевого бюджету, шляхом дотримання спеціального законодавства, представляє Війтовецька селищна рада, саме вона наділена відповідними функціями у спірних правовідносинах.

Тому, лист селищної ради від 05.10.21 номер 1506/02-22, з урахуванням вищевикладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду зазначеної у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 є свідченням неналежного виконання органом місцевого самоврядування своїх функцій у відповідній сфері.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурором дотримано встановленого ст.23 Закону України "Про прокуратуру" порядку щодо звернення до органу, уповноваженого на захист майнових інтересів держави/територіальної громади, яким у даній справі є Війтовецька селищна рада, з повідомленням про виявлені порушення тендерного законодавства та надання розумного строку для реагування на стверджуване порушення. У зв`язку з отриманням відповіді зазначеного компетентного органу про невжиття заходів для усунення виявлених порушень, та про те, що такі заходи не плануються, прокурор правомірно скористався процесуальними повноваженнями щодо звернення з позовом до суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави (щодо дотримання законодавства у сфері публічних закупівель) та територіальної громади (щодо законності використання коштів місцевого бюджету) у даній справі.

Щодо вимоги про визнання недійсними додаткових угод колегія суддів дійшла наступних висновків.

Сторони уклали договір №1 від 29.12.2020 за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України „Про публічні закупівлі, який визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст.5 Закону України „Про публічні закупівлі (в редакції, чинній на момент укладення спірних угод) визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону „Про публічні закупівлі (в редакції на момент внесення перших спірних змін), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Вищевказані законодавчі положення є спеціальними імперативними нормами у сфері закупівель, згідно яких зміна істотних умов договору про закупівлю (у тому числі відносно ціни) може здійснюватись виключно у випадках, встановлених даними нормами.

Як погоджено пп.2 п.11.4. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

Як підтверджується матеріалами справи, станом на момент підписання договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч.3 ст.180 Господарського кодексу України та Закону „Про публічні закупівлі.

Так, пункт 3.1. договору передбачає, що загальна сума договору становить 963800 грн в тому числі ПДВ 20%. На момент підписання договору ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 5083,33 грн без врахування ПДВ та тарифу на розподіл природного газу, крім того: ПДВ за ставкою 20%. До сплати за 1000 куб. м. газу 6100 грн. в тому числі ПДВ 20%, що складає 1016,67 грн. Згідно п.1.2. договору річний обсяг відбору/споживання газу до 158000 м.куб.

Після укладення додаткової угоди №1 від 29.01.2021, яка не є спірною, ціна товару за 1000 куб.м. встановлена на рівні 6709,39 грн. При цьому, річний обсяг газу встановлено на рівні до 143649,42 м.куб.

Внаслідок укладення спірної угоди №2 від 26.02.2021 ціна за 1000 куб.м. газу змінена з 6709,39 грн до 7277,67 грн (збільшено на 8,46%). Після укладення спірної угоди № 3 від 07.05.21 ціна за 1000 куб.м. газу зросла до 8004,71 грн, (тобто, у порівнянні з попередньою ціною збільшено на 9,99%, а у порівнянні з первісною ціною, яка не є спірною (додаткова угода №1), нова ціна виросла на 19,3%), а, внаслідок укладення спірної угоди № 4 від 20.07.21 до 8804,38 грн (збільшено на 9,98% у порівнянні з попередньою ціною та на 31,22% у порівнянні з первинною ціною, яка не є спірною).

Крім цього, згідно спірних угод об`єм відбору/споживання газу відповідно змінено до: 133832,46 куб.м.; до 127063,61 м.куб.; до 120921,165 куб.м.

Тобто, у порівнянні з об`ємом, встановленим додатковою угодою №1 (не є спірною) спірний об`єм зменшено на 22728,26 м.куб. Відповідно, договірний об`єм газу, який підлягав поставці було зменшено, порівняно з погодженим під час закупівлі (в тому числі з урахуванням змін за додатковою угодою №1).

Необхідність укладення спірних додаткових угод до договору обґрунтовувалась відповідачем коливанням цін на відповідний товар на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідач посилався на експертні висновки Вінницької ТПП від 19.02.2021 №В-78, від 22.04.2021 №В-208, від 25.06.2021 №В-314. Щоразу подавались пропозиції ТОВ „Хмельницькгаз збут щодо підвищення ціни.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції)

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з наданих відповідачем пропозицій щодо внесення змін до договору (від 23.02.2021 №297-Сл-465-0221, від 30.03.2021 № 297-Сл-793-0321, від 27.04.2021 № 297-Сл-1048-0421, від 30.06.2021 №297-Сл-1715-0621) не вбачається наявності обґрунтувань, які відповідач мав би надати згідно вищевказаних висновків Верховного Суду (чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним, а також не прогнозованість цін). Дані пропозиції містять лише посилання на наявність підвищених цін.

Надані відповідачем експертні висновки Вінницької ТПП суд першої інстанції також правомірно не прийняв як належні докази, що підтверджують збільшення ціни на природний газ на конкретні дати укладення спірних угод, оскільки вони лише відображають середньозважену ціну природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ „Українська енергетична біржа, станом на 04.01.2021, 04.02.2021, 01.04.2021, 21.04.2021. Висновок В-314 вказує вартість природного газу на європейському хабі ТТF до кордону України станом на 08.06.2021 та 24.06.2021. При цьому, датами укладення спірних угод є 26.02.2021, 07.05.2021, 20.07.2021, що не входять у періоди відображення динаміки відсоткової зміни ціни, вказаної у висновках ТПП.

При цьому, у інформаційно-ціновій довідці Хмельницької ТПП від 22-05/982 від 30.09.2021 вказано ціни на природний газ станом на дати укладення основного договору та додаткових угод, які (ціни) різняться з тими, що зазначену в цих угодах (спірних).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів на підтвердження реальної ринкової вартості газу на момент укладення спірних угод, що дало б можливість порівняти рівень цін, вказаний в цих угодах, з ціною на момент укладення основного договору та дійти висновку про дійсну величину зменшення або збільшення (підтвердити вказаний в угодах рівень цін) ціни з дати укладення договору до дати укладення спірних додаткових угод.

Тобто, обставини чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, причини, через які виконання укладеного договору стало для відповідача вочевидь невигідним, не прогнозованість цін та реальну величину коливання ціни на природний газ у період з дати укладення договору до дати укладення спірних додаткових угод, відповідачем не було доведено.

Таким чином, необхідність внесення спірних змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.

За таких обставин, укладені між сторонами спірні додаткові угоди не відповідають вимогам ч.5 ст.41 Закону „Про публічні закупівлі.

Як вірно відмічено судом першої інстанції, перші спірні зміни, внесені додатковою угодою №2 призвели до збільшення ціни газу на 8,46%, тобто, в межах дозволених Законом 10%, проте, обґрунтування позову базується не лише на порушенні відповідної пропорційності, а, також на необхідності обґрунтувань відповідних змін, чого, як встановлено вище не наведено.

Крім цього, тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для замовника умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги.

Одними з принципів закупівлі є її відкритість та прозорість на всіх їх стадіях, а метою цієї процедури є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Досягнення вищевказаних принципів та мети здійснюється саме за рахунок того, що подальше укладення договору, після проведення закупівлі, має здійснюватись на умовах, визначених тендером. Тому, поступове збільшення ціни договору, яке за результатами „каскадного укладення всіх трьох спірних угод, здійснено (збільшення) фактично на 31, 22% у порівнянні з первинною ціною, можна розцінювати як нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

При цьому, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.

Як встановлено ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи, що додаткові угоди №№2, 3, 4 до договору №1 від 29.12.2020 укладено всупереч вимогам Закону України „Про публічні закупівлі, вимоги прокуратури про визнання недійсними вказаних додаткових угод є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач вказував про те, що навіть при наявності доказів невідповідності спірних угод вимогам закону, позов не може бути задоволено, оскільки в такому разі дані угоди є нікчемними і визнання їх недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Як вірно відмітив суд першої інстанції, враховуючи що підставою позову, прокурор зазначив п.2 ч.5 ст.41 Закону (істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю), який не входить до переліку обставин, за яким договір є нікчемним, позов, при встановлених судом обставинах, підлягає задоволенню. При цьому, решта умов нікчемності договору, передбачених ст.43 Закону не покладено в основу обґрунтування позовних вимог.

Щодо вимог прокурора про стягнення з відповідача 23738,07 грн колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено ст.12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Як вбачається з умов додаткової угоди №1 від 29.01.2021, обумовлений договором річний обсяг постачання природного газу складає до 143649,42 м. куб. по ціні за 1000 м. куб. 6709,39 грн.

З наявних в справі актів прийому-передачі природного газу за договором постачання від 29.12.2020 №1 (додаткові угоди до якого оскаржуються) вбачається, що відповідач поставив позивачу в період з січня 2021 року по червень 2021 року та у вересні 2021 року (у період дії спірних додаткових угод) природний газ обсягом 59171,576 куб. м. на суму 420743,25 грн.

Тобто, прийняття вказаного газу позивачем здійснено за цінами та обсягами, вказаними у спірних угодах, які визнано недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевказане, прийнятий позивачем обсяг газу 59171, 576 куб.м. мав бути оплачений за ціною, зазначеною у додатковій угоді №1, яка є дійсною, а саме 6709,39 грн за 1000 куб.м.

Тому, як вірно встановив суд першої інстанції, обґрунтованим розміром оплати мала бути сума 397005,18 грн (59171,576 х 6709,39 грн.).

Проте, оплата була проведена на суму 420743,25 грн.

Отже, переплата дорівнює 23738,07 грн.

При цьому, оплата підтверджується листом Управління Західного офісу Джержаудитслужби в Хмельницькій області №51-2692вих 21 від 06.09.21, де вказано, що договір від 29.12.2020 № 1 виконаний. Також, фактична поставка газу здійснена згідно спірних угод у відповідному обсязі, який, в дійсності мав бути більшим (якби ціна була менша- обґрунтована).

Відповідно до ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, вимоги прокурора в цій частині також обґрунтовані, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання відповідача на необґрунтованість даних вимог з посиланням на ст.1212 Цивільного кодексу України не приймаються до уваги, оскільки позов даною нормою не обґрунтовувався.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.78 Господарського процесуального кодексу України,)

Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок Господарського суду Хмельницької області про визнання недійсними додаткових угод №2,3,4,5 від 26.02.2021 до договору за №1 від 29.12.2020, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут та стягнення з відповідача на користь позивача кошти в сумі 23738,07грн.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не може бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.07.2022 у справі №924/1278/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21.11.2022.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.