ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Справа № 924/73/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 у справі №924/73/22 (суддя С.В. Заверуха, повний текст складений 16.08.2022)

за позовом Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів"

до Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" звернулося з позовом до суду, у якому просить зобов`язати приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" звільнити приміщення складу з підлоговим збереженням загальною площею 2720,9 кв.м (у Державному реєстрі прав цех по переробці олійних культур загальною площею 2726,7 кв.м), розташованого за адресою вул. Котляревського (Котовського), 8 у м. Волочиськ Хмельницької області та повернути його дочірньому підприємству державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів".

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 у справі №924/73/22 у позові Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" до Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" про зобов`язання вчинити дії відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Вказанае рішенням мотивоване тим, що оскільки чинне законодавство не надає дочірньому підприємству державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" права виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, в тому числі в контексті визнаного судом недійсним правочину, останній не вправі заявляти вимогу про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю. Прийняти нове судове рішення, яким позов задоволити, а саме зобов`язати Приватне підприємство Аграрна компанію 2004, що зареєстроване за адресою: 31222, Хмельницькі область, Волочиський р-н, с. Попівпі, вул. Шкільна 34а, звільнити приміщення складу з підлоговим збереженням загальною площею 2 720,9 кв. м (у Державному реєстрі прав - цех по переробці олійних культур загальною площею 2 726,7 кв. м), розташованого за адресою вул. Котляревського (Котовського), 8 у м. Волочиськ Хмельницької області та повернути його Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів, що зареєстроване за адресою: 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 8.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскільки договір оренди нерухомого майна було визнано судом недійсним, то відповідач (орендар) зобов`язаний повернути позивачу (орендодавцю) нерухоме майно.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 витребувано у суду першої інстанції матеріали справи.

13.09.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла справа №924/73/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 у справі №924/73/22 залишено без руху.

18.10.2022 на адресу суду від Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Коломис В.В., внесено зміни до складу колегії суддів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 у справі №924/73/22. Розгляд апеляційної скарги призначений на "15" листопада 2022 р. об 11:30год.

11.11.2022 на адресу суду від Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 - залишити без змін.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів, враховуючи те, що суди у період воєнного стану не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву в даному судовому засіданні за відсутності представників у справі.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.10.2015р. у справі №3-649гс15.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18.05.2016р. у справі №6-658цс15 суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні". До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 9.12.2015р. по справі №6-849цс15, де висловив наступну правову позицію: З урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, вирішуючи спір, суд має перевірити наявність у особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, становлять підставу позову, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.07.2016р. між дочірнім підприємством державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" (орендодавець) та приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння та користування з метою здійснення господарської діяльності нерухоме майно: приміщення складу з підлоговим збереженням, загальною площею 2720,9 кв.м (об`єкт, що орендується), що належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданою 17.06.2016 за №61744380 державним реєстратором Волочиської районної державної адміністрації, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №15033069, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09.

Відповідно до п. 1.3. договору об`єкт що орендується знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 8.

Згідно з пунктом 2.1. договору розмір орендної плати складає 15000 гривень на рік.

Плата за оренду сплачується орендарем згідно договору оренди не пізніше 5 числа кожного розрахункового року (п. 2.2. договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування орендарем грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця або шляхом внесення готівки в його касу (п. 2.3 договору).

Орендар має право проводити за свій рахунок поліпшення та дообладнання об`єкту, що орендується, для потреб своєї господарської діяльності без отримання додаткових дозволів від орендодавця (п. 3.4.4. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору строк оренди за цим договором встановлюється з моменту державної реєстрації права оренди об`єкта, що орендується по 29.07.2031.

Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований у реєстрі за № 2662.

Договором від 09.06.2017 до вказаного вище договору оренди нерухомого майна від 29.07.2016 внесено зміни, зокрема, у новій редакції викладено п.п. 2.1, 2.2, 4.1. договору оренди від 26.07.2016р. Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований у реєстрі за № 2042.

Згідно пункту 2.1 договору розмір орендної плати за користування визначеним п. 1.1 цього договору об`єктом оренди складає 15% в рік від ринкової вартості, що визначена звітом про оцінку № 1/1212, виконаного ТОВ "Подільська незалежна оцінка" 12.12.2016. Ринкова вартість об`єкта оренди становить 280100 гривень, отже орендна плата за користування предметом оренди складатиме 42015 гривень в рік.

Орендна плата в сумі 3501,25 грн буде сплачуватись орендарем щомісячно до 15 числа наступного за розрахунковим місяцем (п. 2.2 договору).

Строк оренди за цим договором встановлюється на 20 років (п. 4.1 договору).

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна станом на 28.01.2022, за дочірнім підприємством державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" - 14.06.2016 на праві державної власності зареєстровано цех по переробці олійних культур загальною площею 2726,7 кв.м, розташованого за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 8, підстава для державної реєстрації: акт, серія та номер: б/н, виданий 15.12.1998, видавник: Міністерство агропромислового комплексу України та ДАК "Хліб України", виданий 18.04.2016 ДАК "Хліб України", 03.08.2016 (номер запису 15792628) зареєстровано інше речове право, а саме - договір оренди нерухомого майна, серія та № 2662 29.07.2016 приватним нотаріусом Гадайчук Є.А., договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №2042 від 09.06.2017 - строк дії договору 29.07.2031 (змінено строк дії договору на 20 років). На вказаний об`єкт 14.02.2018 зареєстровано обтяження у формі податкової застави.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.04.2021 у справі №924/1431/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 та постановою Верховного Суду від 12.10.2021р., визнано недійсним договір оренди нерухомого майна - приміщення складу з підлоговим збереженням загальною площею 2720,9 кв.м (у Державному реєстрі прав - цех по переробці олійний культур загальною площею 2726,7 кв. м), що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, укладений 29.07.2016 між дочірнім підприємством державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" та приватним підприємством "Аграрна компанія 2004", що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований у реєстрі за № 2662, зі змінами, внесеними договором від 09.06.2017, укладеним між дочірнім підприємством державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" та приватним підприємством "Аграрна компанія 2004", що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., зареєстрований у реєстрі за № 2042.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021р. у справі № 924/592/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022, скасовано державну реєстрацію права власності дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на 23 об`єкти нерухомого майна загальною площею 19244,2 кв.м, що розташовані по вул. Котляревського 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, в тому числі приміщення цеху по переробці олійних культур позначено на плані літерами Г, г загальною площею 2726,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09; номер запису про право власності: 15033069).

Листом від 25.08.2021 дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" звернулося до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" з проханням звільнити об`єкти нерухомого майна, які належать позивачу та розташовані за адресою: Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського (Котовського), 8.

На вказаний лист приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" листом від 26.08.2021р. № 301/1-1 повідомлено дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів", що відповідач не може погодитись із ухваленими рішеннями судів у зв`язку із тим, що судами було порушено норми матеріального і процесуального права. При цьому на рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції подані касаційні скарги до Верховного Суду.

Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" звернулося до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" з вимогою від 24.12.2021 про звільнення об`єктів нерухомого майна, які належать позивачу та розташовані за адресою: Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Котляревського (Котовського), 8.

На вказану вимогу приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" повідомлено листом від 26.01.2022 № 24/1-1, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про Фонд державного майна України", визначено повноваження Фонду у сфері оренди державного майна. Зокрема, Фонд виступає орендодавцем цілісних (єдиних) майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації (корпоратизації), що перебувають у державній власності. Також відповідач повідомив, що листом від 26.01.2022р. звернувся до регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях з клопотанням про передачу в оренду приватному підприємству "Аграрна компанія 2004" нерухомого майна, що перебуває у державній власності та обліковується на балансі позивача, в т.ч. цеху по переробці олійних культур площею 2726,7 кв.м.

Дочірнє підприємство державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" звернулося з позовом до суду, у якому просить зобов`язати приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" звільнити приміщення складу з підлоговим збереженням загальною площею 2720,9 кв.м (у Державному реєстрі прав цех по переробці олійних культур загальною площею 2726,7 кв.м), розташованого за адресою вул. Котляревського (Котовського), 8 у м. Волочиськ Хмельницької області та повернути його дочірньому підприємству державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів", оскільки станом на дату звернення до суду із позовом відповідач не виконав вимогу про звільнення об`єктів нерухомого майна, зокрема, приміщення складу з підлоговим збереженням загальною площею 2726,7 кв.м, що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області та вказане майно перебуває в неправомірному користуванні відповідача. При цьому, як відмічає позивач, правова підстава, на якій приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" набула майно, відпала, оскільки договір оренди нерухомого майна від 29.07.2016р. було визнано судом недійсним.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначачити, що згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16).

Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факту.

Питання факту це питання про те, чи була наявна/відсутня певна обставина, що має значення для вирішення певного спору. Фактичні обставини встановлюються через доказування. Доказування дає змогу відтворити той чи інший фрагмент дійсності в асортименті значущості для справи (предмет доказування). Юридична ж кваліфікація фактичних обставин здійснюється через співвіднесення певної обставини з певними юридичними нормами. Отже, юридичний факт - це передбачена нормами права конкретна життєва обставина (дія, подія), котра є підставою для настання певних юридичних наслідків. Життєвий факт набуває ознак юридичного внаслідок юридичної кваліфікації, правозастосування. Таким чином, юридичний (правовий) факт - це той же самий життєвий факт, але в контексті наявності його правової регламентації.

Аналогічний висновок щодо застосування статті 75 ГПК України викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №914/554/19.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.04.2021 у справі №924/1431/20 встановлено, що орендодавцем за договором оренди нерухомого майна (який визнаний недійсним), що перебуває в державній власності - приміщення складу з підлоговим збереженням загальною площею 2720,9 кв.м. (у Державному реєстрі прав - цех по переробці олійних культур загальною площею 2726,7 кв.м.), що розташоване по вул. Котляревського, 8 у м. Волочиськ Хмельницької області, укладеним 29.07.2016 зареєстрованим у реєстрі за № 2662, зі змінами внесеними договором від 09.06.2017 зареєстрованим у реєстрі за № 2042, було Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" (якому майно передано у користування), а не Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, що порушує норми визначені ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", де визначено, що державні підприємства мають право передавати в оренду нерухоме майно загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, натомість як за спірним договором передано майно загальною площею 2720,9 кв.м. (у Державному реєстрі прав - цех по переробці олійних культур загальною площею 2726,7 кв.м.). З наведеного, суд дійшов висновку, що майно за спірним договором - державне майно було передано в оренду неналежним орендодавцем.

Окрім того, судом встановлено, та як слідує із рішення господарського суду Хмельницької області від 26.04.2021 у справі № 924/1431/20 (залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2021р. та постановою Верховного Суду від 12.10.2021) та рішення господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021р. у справі № 924/592/20 (залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022), що державна акціонерна компанія "Хліб України" (далі ДАК "Хліб України") утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1000 від 22.08.1996.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.1996 №1375 було затверджено Статут ДАК "Хліб України".

Відповідно до пунктів 8, 19 вищевказаного Статуту майно компанії є власністю держави і закріплюється за компанією на праві повного господарського відання. 100% акцій компанії перебувають у державній власності до прийняття Кабінетом Міністрів України спеціального рішення про приватизацію майна компанії.

При цьому згідно зі статутом ДП ДАК "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів", затвердженого рішенням Спостережної ради ДАК "Хліб України" від 24.03.2001, оформленим протоколом № 1 (нова редакція), засновником (власником) відповідача є ДАК "Хліб України".

За змістом п. 4.3 статуту відповідача майно ДАК "Хліб України" передається підприємству в користування і підприємство має право вчиняти щодо майна компанії будь-які дії тільки з дозволу компанії.

Тобто з вищенаведених положень установчих документів ДАК "Хліб України" та відповідача слідує, що, володіючи майном держави на праві господарського відання, ДАК "Хліб України" не могло передати таке майно відповідачу у власність, а лише у користування, в тому числі згідно з актом оцінки власного майна підприємства від 15.12.1998, згідно з яким Міністерством агропромислового комплексу України затверджено передачу, а ДАК Хліб України - прийом майна Волочиського комбінату хлібопродуктів за адресою: м. Волочиськ, вул. Котовського, 8 згідно з передаточним балансом та документацією про результати інвентаризації станом на 01.10.1998 вартістю 7288741 грн (вартість цілісного майнового комплексу).

Таким чином, станом на час розгляду справи №924/592/20 спірні об`єкти нерухомого майна (в тому числі цех по переробці олійних культур загальною площею 2726,7 кв.м) були зареєстровані на праві державної власності за позивачем, однак, як зазначено вище, спірне майно у власність позивачу не передавалось. Доказів, які би підтверджували виникнення у позивача права власності на спірні об`єкти нерухомого майна або уповноваження відповідача на реалізацію прав держави як власника таких об`єктів, суду не було подано.

Отже, враховуючи обставини, встановлені рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.08.2021 у справі №924/592/20 (залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2022), яким скасовано державну реєстрацію права власності дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на об`єкт нерухомого майна, що розташований по вул. Котляревського 8 у м. Волочиськ Хмельницької області - приміщення цеху по переробці олійних культур, позначеного на плані літерами "Г", "г", загальною площею 2726,7 кв.м, суд дійшов висновку, що спірне майно не передавалось ДАК "Хліб України" у власність позивача та на момент розгляду справи №924/73/22 позивач не є правоволодільцем вищезазначеного майна, в тому числі на праві господарського відання.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин статтю 75 ГПК України у контексті спірних правовідносин та встановлених обставин справи.

Окрім того, позивачем на час розгляду справи в суді, не подано доказів про передачу спірного майна від ДАК "Хліб України" до позивача на праві господарського відання, як і не подано жодних доказів, в підтвердження можливості повернення саме дочірньому підприємству майна вказаного у позовній заяві. Так, не подано акти приймання-передачі майна до господарського відання, про які йшлося на засіданні правління ДАК "Хліб України", яке, як встановлено рішенням суду по справі №924/592/20, відбулося 18.04.2016.

Судом зазначається, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право визначати юридичну долю свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №910/12224/17.

Оскільки чинне законодавство не надає дочірньому підприємству державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" права виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, в тому числі в контексті визнаного судом недійсним правочину, останній не вправі заявляти вимогу про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно.

Проте єдиною підставою для задоволення позовних вимог, позивач зазначає саме наслідки недійсності правочину передбачені ст. 216 ГПК України, тобто повернення другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Також, лише позивач до закінчення підготовчого провадження має право зміни підставу позову, шляхом подання відповідної письмової заяви (ч. 3 ст. 46 ГПК України), будь-яких заяв від позивача не надходило.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за результатами дослідження позовних вимог (зважаючи на підставу позову) дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів", заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності порушеного саме його права або охоронюваного законом інтересу в межах даного позову.

Місцевим господарським судом обґрунтовано не взята до уваги подана позивачем інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №296833477, згідно якої за позивачем зареєстровано право власності на спірне майно, оскільки вона була сформована 28.01.2022р., в той час як рішення суду у справі №924/592/20, яким скасовано державну реєстрацію права власності дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на об`єкт нерухомого майна, що розташований по вул. Котляревського 8 у м. Волочиськ Хмельницької області - приміщення цеху по переробці олійних культур, позначеного на плані літерами "Г", "г", загальною площею 2726,7 кв.м, набрало законної сили 08.02.2022р. Крім того, реєстрація права на нерухоме майно без належного юридичного титулу за особою відмінною від особи, яка є власником цього майна за правовстановлюючими документами, не зважаючи на зазначення державної форми власності, вочевидь є порушенням прав останнього та може впливати на обсяг його правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження таким майном.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Волочиський комбінат хлібопродуктів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 у справі №924/73/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.08.2022 у справі №924/73/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №924/73/22 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "18" листопада 2022 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Дужич С.П.