ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. Справа №910/11170/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Андрієнка В.В.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явилися

від відповідача: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 02.11.2021 (повний текст складено - 09.11.2021)

у справі №910/11170/21 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд"

про стягнення 1 158 824,21 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" (далі - ТОВ "Котлотурбопром") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" (далі - ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд") заборгованості у розмірі 1 158 824,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на поставку продукції від 29.09.2020 №3, в частині своєчасної оплати поставленої продукції на суму 764 485,00 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 13 397,89 грн. трьох процентів річних, 52 273,71 грн. інфляційних втрат та 328 667,61 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21 позовні вимоги задоволено частково.

Провадження у справі в частині стягнення 3 000,00 грн. основного боргу закрито.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 761 485,00 грн. основного боргу, 13 397,89 грн. трьох процентів річних, 52 273,71 грн. інфляційних втрат, 328 667,61 грн. штрафних санкцій, а також 17 382,36 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21 та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір штрафних санкцій до 1 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вирішив стягнути з відповідача 13 397,89 грн. трьох процентів річних, 52 273,71 грн. інфляційних втрат, 328 667,61 грн. штрафних санкцій, чим, на думку скаржника, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 підлягає частковому скасуванню, а саме на суму 393 338,21 грн.

Також в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

29.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/11170/21 з Господарського суду міста Києва.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку та перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 для вирішення питання щодо руху апеляційної скарги у справі №910/11170/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П., судді: Андрієнко В.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а апеляційну скаргу залишено без руху.

23.02.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов лист про усунення недоліків зазначених в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2022, з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 про виправлення описок, поновлено ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 та призначено розгляд апеляційної скарги на 08.06.2022.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21.

Позивач у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд", а рішення залишити без змін.

Зокрема, позивач у своєму відзиві зазначає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а рішення суду першої інстанції є повністю законним та обґрунтованим. Нарахований розмір штрафу в сумі 328 667,61 грн. є абсолютно правомірним, збалансованим до порушеного відповідачем обов`язку зі своєчасної оплати товару, а саме більш ніж на 2 000 000,00 грн., та майже за рік умисно невиконаного обов`язку із такої оплати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 заяву представника позивача, адвоката Субочева С.Ю. про участь у судовому засіданні 08.06.2022 у справі №910/11170/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Зубець Л.П. у відпустці з 07.06.2022 по 10.06.2022, судове засідання, призначене на 08.06.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 розгляд справи №910/11170/21 за апеляційною скаргою ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 призначено на 23.08.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Андрієнко В.В., Ткаченко Б.О.

Крім того, у зв`язку з посиленою небезпекою через ймовірні провокації з боку російської федерації в період з 23.08.2022 по 25.08.2022 для запобігання загрози життю та здоров`ю суддів, працівників апарату суду та учасників судового процесу у період дії воєнного стану, колегією суддів вирішено перенести розгляд справи за апеляційною скаргою ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021, розгляд якої призначено на 23.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2022, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 04.10.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Алданова С.О., Андрієнко В.В.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Зубець Л.П. у відпустці 04.10.2022, судове засідання, призначене на 04.10.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2022, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.11.2022.

01.11.2022 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ "Котлотурбопром" про проведення судового засідання без участі його представника.

У судове засідання 01.11.2022 відповідач представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а також клопотання позивача про розгляд справи без його участі, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 29.09.2020 між ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" (покупець) та ТОВ "Котлотурбопром" (постачальник) укладено договір на поставку продукції №3, за умовами якого постачальник зобов`язався виготовити на підставі переданих креслень, здійснити випробування та передати у власність покупця продукцію, а покупець - прийняти і оплатити продукцію, найменування (номенклатури, асортименту) кількість, строки поставки та інші характеристики якої зазначені у додатку №1 до договору.

Ціна договору є твердою та становить 2 822 400,00 грн., в тому числі ПДВ 470 400,00 грн. (пункт 2.1 договору).

Згідно з пунктом 2.2 договору ціна продукції включає виготовлення та постачання продукції, вартість тари, упаковки, маркування продукції, а також інші витрати, які покладаються на постачальника відповідно до умов постачання, зазначених у додатку №1 до договору.

Відповідно до пункту 2.3 договору оплата вартості продукції здійснюється покупцем на підставі виставлених постачальником рахунків.

За умовами пункту 2.4 договору розрахунки за продукцію здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника в порядку та строки, зазначені у додатку №1 до договору.

Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на продукцію, якщо інше не зазначено у додатку №1 до договору (пункт 5.3 договору).

У додатку №1 до договору сторонами викладено Специфікацію, в якій визначено найменування товару, що підлягає поставці, його кількість та ціну.

Згідно з пунктами 2, 5 додатку №1, загальна вартість продукції складає 2 822 400,00 грн., строк поставки - 10.12.2020.

Умовами пункту 3 додатку №1 визначено порядок здійснення взаєморозрахунків:

- покупець здійснює попередню оплату продукції у розмірі 846 720,00 грн. з ПДВ, що становить 30% від ціни Специфікації, до 01.10.2020;

- покупець здійснює оплату продукції у розмірі 705 600,00 грн. з ПДВ, що становить 25% від ціни даної Специфікації, до 01.11.2020;

- покупець здійснює оплату продукції у розмірі 423 360,00 грн. з ПДВ, що становить 15% від ціни даної Специфікації, до 01.12.2020;

- покупець здійснює оплату продукції у розмірі 564 480,00 грн. з ПДВ, що становить 20% від ціни даної специфікації, до 01.01.21;

- покупець здійснює оплату продукції у розмірі 282 240,00 грн. з ПДВ, що становить 10% від ціни даної Специфікації, до 01.02.2021.

На виконання умов договору позивач за видатковою накладною від 18.12.2020 №335 передав, а уповноважений представник відповідача за довіреністю від 18.12.2020 №246 Рябінін Ю.О. прийняв обумовлений договором від 29.09.2020 №3 відповідно до Специфікації товар, на загальну суму 2 822 400,00 грн., що засвідчено підписом останнього на вказаному документі.

Відповідно до банківських виписок з рахунку позивача, копії яких долучені до матеріалів справи, та пояснень позивача, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення розрахунків за товар у визначеному порядку виконав частково, перерахувавши на рахунок позивача: 05.10.2020 кошти у сумі 846 720,00 грн., 04.12.2020 у сумі 705 600,00 грн., 09.12.2020 у сумі 30 000,00 грн., 11.12.2020 у сумі 52 235,00 грн., 29.12.2020 у сумі 423 360,00 грн., всього сплачено 2 057 915,00 грн.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за спірним договором щодо оплати частини поставленого товару в сумі 764 485,00 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 13 397,89 грн. трьох процентів річних, 52 273,71 грн. інфляційних втрат та 328 667,61 грн. штрафу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на час звернення до суду за поставлений товар складала 764 485,00 грн.

У той же час, у процесі розгляду справи відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.10.2021 №499 та підтверджено позивачем.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи, що кошти в розмірі 3 000,00 грн. сплачені відповідачем після звернення позивача до суду з позовом у цій справі, провадження у справі в частині вимог про стягнення 3 000,00 грн. основного боргу підлягає закриттю. Витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на відповідача.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності доказів сплати решти суми вартості отриманого товару у визначені строки, та станом на час розгляду справи по суті спору, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 761 485,00 грн. основного боргу визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 9.3 договору в разі порушення покупцем термінів оплати, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штрафну санкцію в розмірі 1,5% від несплаченої в строк суми за кожен тиждень прострочення.

За прострочення виконання зобов`язання з оплати у визначений строк платежів 705 600,00 грн. (4 тижні прострочення), 423 360,00 грн. (1 тиждень прострочення), 341 125,00 грн. (2 тижні прострочення), 482 245,00 грн. (25 тижнів прострочення), 282 240,00 грн. (21 тиждень прострочення), позивачем нараховано до стягнення 328 667,61 грн. штрафу.

Північний апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок штрафу, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо його задоволення у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нараховані позивачем 13 397,89 грн. трьох процентів річних та 52 273,71 грн. інфляційних втрат є арифметично вірними та підлягають задоволенню.

Крім того, заперечень щодо невірності розрахунків штрафу, інфляційних втрат та трьох процентів річних доводи апеляційної скарги не містять.

В силу частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому слід зазначити, що позивач теж є суб`єктом господарювання та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Оскільки відповідач не довів належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, беручи до уваги інтереси обох сторін, а також зважаючи на спричинення позивачу негативних наслідків, які полягали у несвоєчасній оплаті ТОВ "Котлотурбопром" товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд".

Слід також зазначити, що три проценти річних не відносяться до неустойки, а тому до цієї компенсаційної виплати не застосовуються положення статі 233 ГК України та статті 551 ЦК України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову у справі №910/11170/22.

Згідно з частиною 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27.09.2001).

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим судове рішення має бути залишеними без змін, а апеляційна скарга ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ЗЕМ "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 267-271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд".

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/11170/21, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2022.

5. Матеріали справи №910/11170/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 14.11.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.В. Андрієнко

С.О. Алданова