16 листопада 2022 року м. Чернігівсправа №927/565/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.
за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження справу
до відповідача: Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області,
предмет спору: про скасування рішення
від позивача: Водолагін С.М., адвокат;
від відповідача: Чичеров О.С., представник згідно виписки з ЄДР.
Приватним підприємством "Смолянка-Агро" подано позов до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області сімнадцятої сесії восьмого скликання від 18 липня 2022 року №423-17/VIII в частині внесення змін до рішення одинадцятої сесії восьмого скликання від 20 вересня 2021 року №315-11/VIII "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,629 га ПП "Смолянка-Агро", а саме доповнення рішення пунктом 2 такого змісту: "Скасувати рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання від 31.08.2020 року "Про передачу земельної ділянки в оренду".
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02 листопада 2022 року позов задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області сімнадцятої сесії восьмого скликання від 18 липня 2022 року №423-17/VIII в частині внесення змін до рішення одинадцятої сесії восьмого скликання від 20 вересня 2021 року №315-11/VIII "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 73,6290 га ПП "Смолянка-Агро", а саме доповнення рішення пунктом 2 такого змісту: "Скасувати рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання від 31.08.2020 року "Про передачу земельної ділянки в оренду"; присуджено до стягнення з Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (; вул. Чернігівська, 3, смт. Олишівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15575) на користь Приватного підприємства "Смолянка-Агро" (; вул. Козлова, 25, с. Смолянка, Куликівський район, Чернігівська область, 16333) 2481,00 грн судового збору; призначено судове засідання для розгляду клопотання Приватного підприємства "Смолянка-Агро" про розподіл судових витрат на 16 листопада 2022 року на 09:30 год; зобов`язано Приватне підприємство "Смолянка-Агро" протягом 5 (п`яти) днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог надати суду докази щодо понесених ним судових витрат; повідомлено сторін про те, що їх неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду заяви про розподіл судових витрат.

03 листопада 2022 року на адресу господарського суду від позивача надійшла заява №05/565-22 від 02.11.2022 про стягнення судових витрат. В зазначеній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. До клопотання представником позивача додано копію квитанції до прибуткового касового ордера на суму 10000,00 грн.

Розглянувши надані позивачем докази щодо розподілу судових витрат, суд встановив:

Позивач у заяві про стягнення судових витрат від 02 листопада 2022 року просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.124 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно вимог ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ст. 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність може здійснюватись адвокатом індивідуально, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 та статті 126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Крім того, відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Інтереси позивача у даній справі представляє адвокат Водолагін Сергій Миколайович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №288 від 26.04.2006).

На підтвердження отримання позивачем правової допомоги надано: копію договору №08-С про надання правової допомоги від 01.07.2020, копію додаткової угоди № 18 до договору №08-С від 01.07.2020 «Про надання правової допомоги», копію платіжного доручення №153 від 23 серпня 2022 року на суму 10000,00 грн, копію квитанції С №01/18 від 02 листопада 2022 року на суму 10000,00 грн, копію ордеру про надання правової допомоги від 09.08.2022, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №288 від 26.04.2006.

Пунктом 2 додаткової угоди № 18 до договору №08-С від 01.07.2020 «Про надання правової допомоги» сторони домовились про оплату правничої допомоги у справі за позовом ПП "Смолянка-Агро" до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про скасування рішення Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №423-17/VIII від 18.07.2020, клієнт сплачує адвокату фіксовану суму 20000,00 грн незалежно від часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений додатковою угодою №18 до договору №08-С від 01.07.2020 «Про надання правової допомоги» у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Згідно частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", у той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

У відповідності до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04, п. 269) вказав, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи приписи ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Стягнути з Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (; вул. Чернігівська, 3, смт. Олишівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15575) на користь Приватного підприємства "Смолянка-Агро" (, вул. Козлова, 25, с. Смолянка, Куликівський район, Чернігівська область, 16333) 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення складено та підписано 16 листопада 2022 року.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/