ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 р. Справа№ 920/1450/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Алданової С.О.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

на рішення Господарського суду Сумської області від 27.06.2022

у справі № 920/1450/21 (суддя Вдовенко Д.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030),

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004),

про стягнення 150 000грн 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 27.06.2022 у справі №920/1450/21 позов задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- у правовідносинах, які склалися між сторонами, зобов`язання з компенсації виробнику теплової енергії витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії, виникає у суб`єкта господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії в силу нормативно-правових актів;

- відсутність договору про компенсацію не звільняє в даному випадку відповідача від виконання зобов`язання, що виникає безпосередньо з нормативно-правових актів, з урахуванням того, що витрати на теплову енергію для компенсації втрат теплової енергії АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в теплових мережах ліцензіата включені до структури тарифів установлених відповідачу відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 червня 2019 року №1174, а розмір компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні теплової енергії за договором про надання послуг транспортування теплової енергії №89 від 07.12.2017, узгоджений між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії шляхом підписання кожного місяця актів встановлення обсягу компенсації.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 27.06.2022 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- договір щодо компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах між виробником теплової енергії, первісним кредитором АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та ТОВ «Сумитеплоенерго» не укладався;

- за актами встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії, про які позивач зазначає в якості підстави для задоволення своїх вимог за даним позовом, у відповідача не виникло обов`язку перед Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» по оплаті грошових коштів в якості компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні теплової енергії.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 27.06.2022, справу №920/1450/21 призначено на 06.10.2022.

Від відповідача (17.08.2022) надійшла зава про залучення до матеріалів справи та розгляд додаткових пояснень по суті справи, відповідно до яких відповідач зазначає про те, що:

- право на отримання компенсації втрат теплової енергії (втрати, які виникають при транспортуванні відповідно до договору) (яке включає й право вимагати їх виплати за законом) входить до сукупності майнових і немайнових прав виробника теплової енергії, що разом складають його господарські права, які виникають зі специфіки господарської діяльності з виробництва теплової енергії, та не може бути відокремлене від них, тобто виробник теплової енергії (теплогенеруюча організація у відповідності до положень ст.1 Закону України «Про теплопостачання») не може відокремити та передати іншій особі лише одну зі своїх правомочностей, які випливають з сутності господарської діяльності з виробництва теплової енергії; оскільки не набувши статусу теплогенеруючої та теплопостачальної організації, жодний суб`єкт не може стати учасником відповідних правовідносин з транспортування теплової енергії, згідно положень Закону України «Про теплопостачання» та ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, а відтак і повноцінним кредитором щодо якогось зобов`язання у цих правовідносинах.

Від позивача, 02.09.2022 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- втрати, які є предметом позову, вже були включені до собівартості послуг ТОВ «Сумитеплоенерго» з транспортування теплової енергії та тарифу ТОВ «Сумитеплоенерго» на транспортування теплової енергії АТ «Сумське НВО» тепловими мережами ТОВ «Сумитеплоенерго», а тому підлягають відшкодуванню ліцензіатом (ТОВ «Сумитеплоенерго») суб`єкту господарювання чия теплова енергія протранспортована (АТ «Сумське НВО» - 3-я особа);

- починаючи з 17.01.2020 (дата набрання чинності постанови НКРЕКП №89 від 14.01.2020) ТОВ «Сумитеплоенерго» було зобов`язане перерахувати АТ «Сумське НВО») первісному кредитору) компенсацію витрат, понесених під час виробництва теплової енергії, що втрачається у теплових мережах ТОВ «Сумитеплоенерго» за кожну протранспортовану Гкал теплової енергії АТ «Сумське НВО» в силу вимог нормативно-правового акту.

Від відповідача (03.10.2022) надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач зазначає про те, що:

- за договором про відступлення права вимоги від 15.12.2021 не відступається право вимоги, яке виникає безпосередньо з нормативно-правових актів, предметом цього договору є передача права (неіснуючої) вимоги компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні за договором №89;

- договір про відступлення права вимоги №16/12 від 15.12.2021 передбачає лише заміну кредитора у іншому зобов`язанні, в той час як боржник (ТОВ «Сумитеплоенерго») оспорює факт укладення цього договору, не приступав та не мав наміру приступити до його виконання, з боку ТОВ «Сумитеплоенерго» не вчинено жодної дії, яка може свідчити про виконання договору відступлення права вимоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2022 розгляд справи № 920/1450/21 на 19.10.2022, в зв`язку з нез`явленням в судове засідання представників сторін та третьої особи, відкладено .

В судове засідання апеляційного господарського суду 19.10.2022 не з`явились представники сторін та третьої особи.

Враховуючи те, що представники учасників судового процесу про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка учасників судового процесу не визнано обов`язковою, неявка представників учасників судового процесу не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, судова колегія дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», як теплотранспортуючою організацією, та Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», як теплогенеруючою організацією, укладений договір №89 від 07.12.2017, за умовами якого теплотранспортуюча організація зобов`язується в опалювальний період надавати послуги з транспортування теплової енергії, яка виробляється теплогенеруючою організацією і постачається споживачам зони теплопостачання теплогенеруючої організації, тепловими мережами, які перебувають у користуванні теплотранспортуючої організації, а теплогенеруюча організація зобов`язується оплачувати послуги транспортування теплової енергії у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Договір набуває чинності з дати підписання та діє до квітня 2020 року включно, а в частині розрахунків - до повного виконання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із Сторін.

Відповідно до п. 4.1. договору, тариф на транспортування теплової енергії за 1 Гкал встановлюється Теплотранспортуючій організації Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Між третьою особою та відповідачем у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року складені та підписані акти встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії. В актах визначені категорії споживачів, обсяги протранспортованої теплової енергії за договором № 89 від 07.12.2017 та розмір компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах теплотранспортуючої організації, в загальній сумі 31883779грн 32 коп., в тому числі: за грудень 2020 року на суму 7 593 670грн 20 коп.; за січень 2021 року на суму 7 911 253грн 63 коп.; за лютий 2021 року на суму 8 151 117грн 86 коп.; за березень 2021 року на суму 6 532 929грн 95 коп., за квітень 2021 року на суму 1 694 807грн 68 коп. (далі - акти встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії).

09.09.2021 третя особа, звернулась до відповідача з вимогою №18-7/725 про сплату заборгованості, в якій просила протягом 7 (семи) календарних днів з дати отримання вимоги перерахувати третій особі суму компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні теплової енергії за договором про надання послуг транспортування теплової енергії №89 від 07.12.2017 у розмірі 31 883 779,32грн., обґрунтовуючи дану вимогу, зокрема п.40 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 та актами, укладеними між відповідачем та третьою особою на підставі договору №89 від 07.12.2017 за період грудень 2020-квітень 2021.

Вимога отримана відповідачем 20.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту Укрпошта про відстеження поштового відправлення.

Суму компенсації відповідач третій особі не перерахував, відповіді на претензію не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2021 між АТ «Сумське НВО» (первісний кредитор) та АТ СМНВО-Інжиніринг (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги № 15/12, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає позивачу право вимоги по оплаті Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі боржник) компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні теплової енергії за договором про надання послуг транспортування теплової енергії № 89 від 07.12.2017, а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а новий кредитор зобов`язується оплатити первісному кредитору відступлене право вимоги у порядку і строки, передбачені договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору, позивач одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від відповідача належного виконання обов`язку по оплаті грошових коштів за компенсацію витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні теплової енергії за договором про надання послуг транспортування теплової енергії № 89 від 07.12.2017р. за період з грудня 2020 року по травень 2021 року на загальну суму 31 883 779грн 32коп., у тому числі: за актом встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії за грудень 2020 року від 20.01.2021 на суму 7593670грн 20коп.; за актом встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії за січень 2021 року від 22.02.2021 на суму 7911253грн63коп.; за актом встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії за лютий 2021 року від 19.03.2021 на суму 8151117грн 86коп.; за актом встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії за березень 2021 року від 20.04.2021 на суму 6532929грн 95коп.; за актом встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії за квітень 2021 року від 21.05.2021 на суму 1694807грн 68 коп.

16.12.2021 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги листом №18-7/393, який отриманий відповідачем 28.12.2021, що підтверджується інформацією з сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, на те, що відповідач не виконав свій обов`язок, визначений п. 40 Порядку № 869 та не здійснив компенсацію витрат в сумі 31883779грн 32коп. згідно з актами встановлення обсягу компенсації витрат, у зв`язку з чим, на підставі договору про відступлення права вимоги, позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення частини боргу з компенсації витрат за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року в загальній сумі 150 000грн 00коп. (30 000грн 00коп. за кожний місяць).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

За приписами ст.14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарський суд Сумської області, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про те, що зобов`язання компенсації виробнику витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, випливає безпосередньо із нормативних актів, а саме із п.40 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво , транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 (порядок 869) та п.п.4 п.4.2 глави 4 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.06.2019 № №1174 (Порядок №1174).

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

За змістом п.40 Порядку 869 у разі коли виробництво і транспортування теплової енергії здійснюється окремими ліцензіатами, виробнику теплової енергії компенсуються витрати, пов`язані з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах (з урахуванням понаднормативних втрат). Відповідна компенсація здійснюється згідно з договором між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії.

Виходячи із змісту зазначеної норми зобов`язання щодо компенсації виникає саме на підставі договору; компенсація здійснюється спеціальному суб`єкту правовідносин - виробнику теплової енергії; компенсація здійснюється спеціальним суб`єктом правовідносин - транспортувальником теплової енергії; компенсація здійснюється за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії.

Крім того, п.п.4 п.4.2 глави 4 Порядку 1174 регулює питання планування витрат, що включаються до повної собівартості транспортування теплової енергії та жодним чином не визначає, яке зобов`язання виникає у відповідача по відношенню до позивача.

Тобто, ані зазначені п.40 Порядку 869, ані п.п.4.2 п.4.2 глави 4 Порядку №1174 не містять приписів про наявність у відповідача господарського зобов`язання щодо компенсації витрат, яке випливає з цих нормативно-правових актів.

Щодо посилання суду на те, що розмір компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії, що втрачається в теплових мережах при транспортуванні теплової енергії за договором про надання послуг транспортування теплової енергії №89 від 07.12.2017, узгоджений між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії шляхом підписання кожного місяця актів встановлення обсягу компенсації колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Згідно до положеннями ч.ч. 2-5 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

З матеріалів справи та зокрема і зі змісту актів встановлення обсягу компенсації витрат вбачається, що сторонами не погоджений предмет договору в частині визначення кількісного обсягну втрат, якості а також строк дії договору.

Акти встановлення обсягу компенсації витрат, понесених під час виробництва теплової енергії за грудень 2020 року від 20.01.2021, за січень 2021 року від 22.02.2021, за лютий 2021 року від 19.03.2021, за березень 2021 року, за квітень 2021 року від 21.05.2021 не є договорами компенсації витрат в розумінні п.40 Порядку 869, ст. 638 Цивільного кодексу та ст. 180 Господарського кодексу України, оскільки п.40 Порядку №869 містить пряму вказівку на необхідність укладення саме договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами договір про компенсацію витрат не укладався, отже у відповідача відсутнє договірне зобов`язання щодо компенсації витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах, з урахуванням чого позовні вимоги не підлягають задоволенню, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга - задоволенню.

Судовий збір, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги та у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на рішення Господарського суду Сумської області від 27.06.2022 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 27.06.2022 у справі №920/1450/21 скасувати.

3. В позові відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн 50 коп судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Матеріали справи №920/1450/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України

Повний текст постанови складено та підписано 17.11.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.О. Алданова

С.І. Буравльов