ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. Справа №914/879/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Марко Р.І.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради б/н від 25.08.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/2119/22 від 26.08.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 (суддя Синчук М.М., повний текст складено 25.07.2022)

у справі № 914/879/22

за позовом: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (надалі ПрАТ Львівобленерго), м. Львів

до відповідача: Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради (надалі КП Вододар), м. Борислав, Львівська область

про стягнення 275 374,33 грн.

за участю учасників справи:

від позивача: Левицька І.В. адвокат (ордер серії ВС №1143326 від 21.09.2022)

від відповідача: Сливка В.В. адвокат (ордер серії ВС №1151871 від 21.09.2022)

ВСТАНОВИВ:

04.05.2022 ПрАТ Львівобленерго звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до КП Вододар Бориславської міської ради про стягнення 275 374,33 грн. заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не здійснено своєчасної оплати за послугу з розподілу електричної енергії, внаслідок чого виникла заборгованість за січень - лютий 2022 на суму 275 374, 33 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі № 914/879/22 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з КП «Вододар» Бориславської міської ради на користь ПрАТ «Львівобленерго» 275 374,33 грн заборгованості. Стягнуто з КП «Вододар» Бориславської міської ради на користь ПрАТ «Львівобленерго» 4 130,63 грн сплаченого судового збору та 9 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Розстрочено стягнення 275 374,33 грн основної заборгованості на 3 місяці рівними частинами (т. 1, а.с. 150-160).

В ході розгляду справи судом встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії №90654 від 01.04.2018, позивач надав відповідачу послуги постачання електричної енергії, згідно з наданими рахунками на оплату електричної енергії. Рахунок за послуги з розподілу електричної енергії № 300501/216708-1 за січень 2022 року на загальну суму 345 618,57 грн. (зокрема, за січень 2022 року нараховано 181 573,93 грн., борг за попередній період 202 244,64 грн.); рахунок за послуги з розподілу електричної енергії № 300502/217968-1 за лютий 2022 року на загальну суму 335 374,33 грн. (зокрема, за лютий 2022 року нараховано 155 355, 76 грн., борг за попередній період 345 618, 57 грн.). Відповідач, частково оплатив надані послуги, а саме: в березні 2022 року відповідачем сплачено 60 000,00 грн. Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених ПрАТ Львівобленерго позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 275 374,33 грн. Також суд першої інстанції, врахувавши всі обставини даної справи, з дотриманням прав на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, беручи до уваги аргументи, наведені відповідачем, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду та необхідність розстрочення сплати основного боргу на 3 місяці рівними частинами. Крім того, проаналізувавши розмір витрат, понесених на правову допомогу позивачем у даній справі, з урахуванням критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 ГПК України у співвідношенні із заактованими клієнтом і адвокатом видами правової допомоги, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 9 600, 00 грн. є обґрунтованими та реальними.

КП «Вододар» Бориславської міської ради подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 року у справі №914/879/22, в якій вважає оскаржуване рішення в частині розстрочення стягнення заборгованості та в частині стягнення витрат на правову допомогу незаконним, необґрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати зазначене судове рішення в частині розстрочення стягнення на 3 місяці та ухвалити нове рішення, яким задоволити заяву про розстрочення виконання рішення на 12 місяців, шляхом оплати щомісячних платежів рівними частинами до останнього дня відповідного місяця. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9 600,00 грн. просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути 2 600,00 грн. витрат на правову допомогу, надану позивачу у даній справі. Зокрема зазначає, що несвоєчасне погашення заборгованості перед позивачем сталося не з вини боржника, оскільки єдиним джерелом для оплати послуг позивача є кошти, отримані в якості оплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення з боку населення та бюджетних установ. Збитковість господарської діяльності відповідача у зв`язку з наявністю заборгованості споживачів за надані послуги, іншим важливим чинником є, зокрема, невідповідність фактичної вартості послуг водопостачання тарифам, що затверджуються міською радою, що і викликають недостатність у боржника коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі. Зазначає, що діючі тарифи на вищевказані послуги на сьогоднішній день являються економічно необгрунтованими, в зв`язку з цим Підприємство щомісячно несе збитки в розмірі 250-270 тис.грн. та немає достатніх обігових коштів для ведення господарської діяльності, за 1-й квартал 2022 року збитки Підприємства склали 1 109 765 грн. Скаржник наголошує, що погашати велику суму боргу, яка складає 275 374,33 грн., власними коштами Підприємство просто не має можливості через скрутне фінансове становище. Негайне стягнення вказаної суми та примусове виконання рішення суду і одночасне вилучення суми заборгованості може призвести відповідача до стану повної неплатоспроможності, який унеможливить здійснення діяльності Підприємства та зумовить виникнення непередбачуваних наслідків для Підприємства. Більше того, неплатоспроможність КП «Вододар» матиме своїм наслідком початок процедури банкрутства. Вказує, що на підтвердження того, що КП «Вододар» вживає всіх можливих заходів для погашення заборгованості перед позивачем до матеріалів справи було долучено довідку про проведену претензійно-позовну роботу. На переконання скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. ст. 126, 129 ГПК України при розподілі витрат на правову допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2022 справу №914/879/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Скрипчук О.С. та Марко Р.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП Вододар на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі № 914/879/22, розгляд справи призначено на 04.10.2022.

Ухвалою суду від 04.10.2022 розгляд апеляційної скарги КП Вододар відкладено на 08.11.2022.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним, прийнятим при повному та всебічному з`ясуванні обставин, належно досліджених та оцінених доказів у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Зазначає, що місцевий господарський суд, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дійшов висновку, що заборгованість, яка виникла через значну дебіторську заборгованість, низькі тарифи на водопостачання не може бути підставою для односторонньої відмови від виконання взятих зобов`язань (несплати за послугу по розподілу електричної енергії). Питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Відтак, зважаючи на всі обставини, з дотриманням прав на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, беручи до уваги аргументи відповідача, місцевий господарський суд розстрочив сплату основного боргу на 3 місяці рівними частинами. Також, позивач вважає, що суд першої інстанції при стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, врахував всі обставини справи та всі подані докази. Стверджує, що судові витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до рішення у справі №914/879/22 є відповідними, співрозмірними, такими, що підлягають відшкодуванню в розмірі, визначеному даним рішення. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 у справі № 914/879/22 залишити без змін, апеляційну скаргу КП Вододар Бориславської міської ради без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

11 грудня 2018 року КП «Вододар» Бориславської міської ради (Споживач) подало ПрАТ «Львівобленерго» (Оператор) заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (т. 1, а.с. 10).

Згідно із п. 1.1 договору цей договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, як послуги Оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 643, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору (т. 1, а.с. 11-20).

Умови договору викладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору).

На підставі заяви-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» (Постачальник) та Комунальним підприємством «Вододар» Бориславської міської ради (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90654 від 01.04.2018. Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку № 9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (т. 1, а.с. 24-28).

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ) (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.3 підпунктами 2.3.3, 2.3.4 договору сторони погодили, що Споживач зобов`язується: оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2018 року. Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов ( п.9.4 договору).

Згідно з договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та додатком №4 «Порядок розрахунків» розрахунок Споживача з Оператором системи здійснюється у грошовій формі за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕКП. Тариф (ціна) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії затверджується Регулятором та розміщується на офіційному сайті Оператора системи розподілу. Розрахунковим місяцем (періодом) вважається календарний місяць (з першого по останнє число місяця включно) (п.п. 1-3 додатка № 4 «Порядок розрахунків») (т. 1, а.с. 21-22).

У відповідності до п. 8 додатка № 4 «Порядок розрахунків» платежі за надання послуг з розподілу електричної енергії, послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, пеня та інші нарахування згідно умов даного договору, оформлені рахунками Оператора системи, оплачуються Споживачем самостійно протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків Споживачем. Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок Оператора системи (п. 10 додатка № 4 «Порядок розрахунків»).

В подальшому, 27 червня 2018 року сторони підписали додаткову угоду до договору №90654 від 01.04.2018 про постачання електричної енергії, згідно з п. 1 якої при здійсненні розрахунків за електричну енергію сторони погодили використання системи онлайн-розрахунків «Персональний кабінет» на wеb-сайті Постачальника за доменною адресою: https://info.loe.lviv.ua (далі - Персональний кабінет), зокрема подання інформації щодо даних розрахункових засобів обліку, отримання актів про використану електричну енергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції, актів звірки розрахунків, отримання рахунків на оплату електричної енергії та ін (т. 1, а.с. 29).

Відповідно до п. 3.2 додаткової угоди Споживач самостійно отримує рахунок на оплату електричної енергії у Персональному кабінеті, який вважається таким, що наданий Споживачу Постачальником. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді Споживач може отримати у Постачальника, звернувшись у розрахункову групу.

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу послуги постачання електричної енергії, а саме згідно з наданими рахунками на оплату електричної енергії: рахунок за послуги з розподілу електричної енергії № 300501/216708-1 за січень 2022 року на загальну суму 345 618, 57 грн. (зокрема, за січень 2022 року нараховано 181 573, 93 грн., борг за попередній період 202 244, 64 грн.) та рахунок за послуги з розподілу електричної енергії № 300502/217968-1 за лютий 2022 року на загальну суму 335 374,33 грн. (зокрема, за лютий 2022 року нараховано 155 355, 76 грн., борг за попередній період 345 618, 57 грн.) (т. 1, а.с. 30, 31).

Однак, відповідач в порушення умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії частково оплатив надані послуги за січень-лютий 2022 року, в розмірі 60 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №3797 на суму 29 000, 00 грн., №5807 на суму 25 000, 00 грн. та № 5806 на суму 6 000, 00 грн. від 31.03.2022. Згідно зазначених платіжних доручень отримувачем коштів є «Львівобленерго», призначення платежу «оплата за розподіл електроенергії згідно договору № 90654» (т. 1, а.с. 39-40).

Також, в матеріалах справи містяться копії платіжних доручень за період з січня по травень 2022 на суму 1 754 023, 36 грн. Як вбачається з даних платіжних доручень, отримувач за такими є ТзОВ «Львівенергозбут», призначення платежу «оплата за електричну енергію по особовому рахунку» (т. 1, а.с. 101-131).

Вищевказані обставини стали підставою для звернення ПАТ «Львівобленерго» (Постачальник) до КП «Вододар» (Споживача) про стягнення заборгованості, яка виникла за січень-лютий 2022 року.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як зазначалося вище, 11 грудня 2018 КП «Вододар» Бориславської міської ради (Споживач) подано заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

У відповідності до вказаної заяви-приєднання до умов договору між ПрАТ «Львівобленерго» (Постачальник) та КП «Вододар» Бориславської міської ради (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90654 від 01.04.2018. За умовами цього договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку № 9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ), Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно із ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ч.ч. 2, 3 ст. 714 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічне положення закріплено в статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як зазначалось вище, пунктом 2.3 підпунктами 2.3.3, 2.3.4 договору про постачання електричної енергії № 90654 від 01.04.2018 сторони погодили, що Споживач зобов`язується: оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та додатком №4 «Порядок розрахунків». Розрахунок Споживача з Оператором системи здійснюється у грошовій формі за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕКП. Тариф (ціна) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної затверджуються Регулятором та розміщуються на офіційному сайті Оператора системи розподілу. Розрахунковим місяцем (періодом) вважається календарний місяць (пункти 1-3 додатка № 4 «Порядок розрахунків»).

У відповідності до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та п. 8 додатка № 4 «Порядок розрахунків» платежі за надання послуг з розподілу електричної енергії, послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, пеня та інші нарахування згідно умов даного договору, оформлені рахунками Оператора системи, оплачуються Споживачем самостійно протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків Споживачем. Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок Оператора системи (п. 10 додатка № 4 «Порядок розрахунків»).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги постачання електричної енергії, що підтверджується рахунком за послуги з розподілу електричної енергії № 300501/216708-1 за січень 2022 року на загальну суму 345 618, 57 грн. (зокрема, за січень 2022 року нараховано 181 573, 93 грн., борг за попередній період 202 244, 64 грн.) та рахунком за послуги з розподілу електричної енергії № 300502/217968-1 за лютий 2022 року на загальну суму 335 374,33 грн. (зокрема, за лютий 2022 року нараховано 155 355, 76 грн., борг за попередній період 345 618, 57 грн.).

Водночас, судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, частково оплатив надані послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 60 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №3797 на суму 29 000, 00 грн., №5807 на суму 25 000, 00 грн. та № 5806 на суму 6 000, 00 грн. від 31.03.2022. Згідно зазначених платіжних доручень отримувачем коштів є «Львівобленерго», призначення платежу «оплата за розподіл електроенергії згідно договору № 90654»

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії за січень-лютий 2022 року, у відповідача виникла заборгованість в розмірі 275 374,33 грн.

Як зазначалося вище, в матеріалах справи містяться копії платіжних доручень за період з січня по травень 2022 на суму 1 754 023, 36 грн, отримувачем вказаних коштів зазначено ТзОВ «Львівенергозбут», призначення платежу «оплата за електричну енергію по особовому рахунку» (т. 1, а.с. 101-131).

Таким чином, долучені до матеріалів справи платіжні доручення не стосуються даного спору та договору, тому судом апеляційної інстанції не уваги не беруться.

Щодо покликань скаржника на скрутне матеріальне становище, колегія суддів враховує таке.

В силу норм статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності третіх осіб.

Згідно з положеннями ст. 617 ЦК України особа яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 справа № 910/4926/19, від 30.03.2020 справа № 910/3011/19.

Відтак, посилання скаржника на те, що заборгованість виникла через значну дебіторську заборгованість, низькі тарифи на водопостачання не може бути підставою для односторонньої відмови від виконання взятих зобов`язань, не сплати за послугу по розподілу електричної енергії, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника в частині розстрочення виконання рішення суду на 3 місяці, а не надання судом першої інстанції розстрочки в його виконанні на 12 місяців, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Колегія суддів зауважує, що сума заборгованості, яка є предметом стягнення у даній справі, складає фактично борг за послугу з розподілу електричної енергії за січень, лютий 2022 року, яка станом на винесення оскаржуваного рішення не оплачена.

Суд першої інстанції, дослідивши всі фактичні обставини справи, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, який звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, дійшов висновку що питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, місцевий господарський суд, врахувавши всі обставини даної справи, з дотриманням прав на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, беручи до уваги аргументи наведені відповідачем, дійшов обґрунтованого та підставного висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду та необхідність розстрочення сплати основного боргу в розмірі 275 374,33 грн. на 3 місяці рівними частинами.

Також, колегія суддів не погоджується з твердженнями скаржника, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. ст. 126, 129 ГПК України при розподілі витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У відповідності до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до матеріалів справи долучено копію договору № 22/4-16 про надання правничої допомоги від 27 квітня 2022, укладеного ПрАТ «Львівобленерго» (Клієнт) з Адвокатським об`єднанням «Юріс Консультус» (АО). За цим договором АО приймає на себе зобов`язання забезпечувати представництво Клієнта у Господарському суді Львівської області у справі про стягнення з КП «Володар» 275 374,33 грн. та надавати інші види правничої допомоги, а Клієнт приймає на себе зобов`язання оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень Клієнта (п.п. 1.1, 1.2 договору) (т. 1, а.с. 53).

Згідно п. 4.1 договору вартість правничої допомоги становить: авансова оплата - 9 600,00 грн.

28 квітня 2022 року позивачем сплачено Адвокатському об`єднанню «Юріс Консультус» 9 600,00 грн. по рахунку № 22/051, що підтверджується копією платіжного доручення № 7740 від 28.04.2022. Зокрема, в рахунку зазначено види робіт на суму 9 600,00 грн.: вивчення та аналіз матеріалів справи - 2 400,00грн. (кількість 3, ціна 800,00 грн.); аналіз законодавства та судової практики в справі - 1 600,00 грн. (кількість 2, ціна 800,00 грн.); складання клопотань, заяв, заперечень та інших процесуальних документів - 2 400,00 грн. (кількість 3, ціна 800,00 грн.); участь в судовому засіданні 3 200,00 грн. (кількість 4, ціна 800,00 грн.) (т. 1, а.с. 51, 52).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (наведену правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20.11.2020 року справа № 910/13071/19).

Колегія суддів надавши оцінку поданим позивачем доказам понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, аналізуючи розмір таких витрат у даній справі, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 9 600,00 грн. є обґрунтованими, реальними, співрозмірними із заявленими позовними вимогами, відтак підставно задоволені судом першої інстанції.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської від 18.07.2022 року у справі №914/879/22.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 року у справі №914/879/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено 10.11.2022.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді О.С. Скрипчук

Р.І. Марко