ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/230/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальської (Паракуди) Ірини Вікторівни: не прибув;

від третьої особи - приватного виконавця Житомирської області Ковальського Максима Романовича: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на

стороні відповідача:

1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальської (Паракуди) Ірини Вікторівни

2) Приватного виконавця Житомирської області Ковальського Максима Романовича

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання

08.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ Укрсоцбанк, у якому просить поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду з позовом; визнати виконавчий напис №1833 від 23.05.2011 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. таким, що не підлягає до виконання; залучити до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуду Ірину Вікторівну, приватного виконавця Житомирської області Ковальського Максима Романовича; розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач вказує наступне.

06.04.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та фізичною особою-підприємцем Карпишина Л.П. укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №280/40-197. З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та фізичною особою-підприємцем Карпишиною Л.П. укладено Договір застави майна, що був посвідчений 06.04.2007 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. зареєстрованого в реєстрі за №3681. Відповідно до Договору застави Фізична особа-підприємець Карпишина Л.П. передала в заставу банка рухоме майно, а саме: Бетонорозмішувач-С, марки КРАЗ, модель 250, 1987 року випуску, білого кольору, № шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; Бетонорозмішувач-С, марки MAN, модель 25.422, 1995 року випуску, червоного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний № НОМЕР_4 . Виконавчим написом вчиненим 23.05.2011 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1833, звернено стягнення на заставне майно.

Вказаний виконавчий напис, вказує позивач, вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а саме:

1) позивач є приватним підприємцем, а тому виконавчий напис може бути вчинено не пізніше одного року з дня виникнення права вимоги;

2) письмова вимога про усунення порушень за договором відновлювальної кредитної лінії №280/40-197 не була отримана позивачем;

3) в порушення норм чинного законодавства, що регулює порядок звернення стягнення на предмет застави, відповідачем не зареєстровано в реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження;

4) вказана у виконавчому написі сума боргу не є безспірною приватним нотаріусом виконавчий напис щодо стягнення пені вчинено поза межами річного строку, визначеним законом на її стягнення.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.03.2020 (суддя Тимошенко О.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуду Ірину Вікторівну та приватного виконавця Житомирської області Ковальського Максима Романовича.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.08.2020 (суддя Тимошенко О.М.) позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений 23 травня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Іриною Вікторівною, який зареєстрований в реєстру за номером 1833, яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно, згідно з договором застави майна № 3681, укладеного 06.04.2007 р. між АТ "Укрсоцбанк" та фізичною особою - підприємцем Карпишиною Ларисою Петрівною; стягнуто з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 2102,00 грн. судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення господарського суду Житомирської області від 08.09.2020 р. по справі №906/230/20 - задоволено; рішення Господарського суду Житомирської області скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Також даною постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 3153 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.11.2021 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Карпишиної Лариси Петрівни задоволено частково; рішення господарського суду Житомирської області від 08.09.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2020 у справі №906/230/20 скасовано та передано справу на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.01.2022 прийнято справу №906/230/21 до свого провадження; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

25.02.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог, Крім цього, відповідач зауважував, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог діючого законодавства: строк, за який проводиться стягнення становить з 01.01.2009 до 04.03.2011, тобто в межах трьох років, як того вимагав абз. 2, 4 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису). Також відповідач зауважив, що безспірність заборгованості при вчиненні нотаріусом виконавчого напису була перевірена у відповідності до пункту 283 Порядку, який не передбачає необхідність подання нотаріусу підтвердження отримання вимоги про добровільне виконання зобов`язання.

Відносно направлення боржнику письмової вимоги про усунення поршень, відповідач зауважив, що позивач не довів, що направлення вимоги не було вчинено.

Також відповідач відзначив, що позивачем пропущено строк позовної давності оскільки вона звернулас до суду з даним позовом через 8 років і 5 місяців.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/230/20 до судового розгляду по суті.

14.10.2022 до суду від позивача надійшла заява (а.с. 227-229), в якій позивча навів додаткові доводи в підтримання позовних вимог.

При розгляді справи по суті представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважав, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було внесено відомостей про забезпечення обтяження в Реєстрі та перевищено строк, за який проводиться стягнення.

Представник відповідача при розгляді справи по суті позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

Сторони та треті особи в судове засідання уповноважених представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Представник позивача та відповідач направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 06.04.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Фізичною особою-підприємцем Карпишиною Л.П. укладено договір відновлювальної кредитної лінії №280/40-197.

З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Фізичною особою-підприємцем Карпишиною Л.П. укладено договір застави майна, який посвідчений 06.04.2007 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. та зареєстровано в реєстрі за №3681. За умовами договору застави №3681 Фізична особа-підприємкць Карпишина Л.П. передала в заставу банку рухоме майно, а саме: Бетонорозмішувач-С, марки КРАЗ, модель 250, 1987 року випуску, білого кольору, №353243/697718 шасі (кузова, рами), № НОМЕР_2 ; Бетонорозмішувач-С, марки MAN, модель 25.422, 1995 року випуску, червоного кольору, №WMAF250054MI135305 шасі (кузова, рами), реєстраційний № НОМЕР_4 .

23.05.2011 приватним нотаріусом Паракудою І.В. вчинено виконавчий напис №1833, яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно, згідно з договором застави майна №3681 укладеного 06.04.2007 між АТ "Укрсоцбанк" та позивачем, а саме на: бетонорозмішувач-С КРАЗ модель 205, державний № № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, колір - білий, шасі (кузов) № НОМЕР_1 ; бетонозмішувач-С марки MAN, модель 25.422, державний № НОМЕР_4 , 1995 року випуску, червоного кольору шасі (кузов) № НОМЕР_5 .

Виконавчий напис вчинено в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №280/40-197 від 06.04.2007, укладеного між АТ "Укрсоцбанк" та позивачем, в сумі 318 315,79 грн.

Згідно з виконавчим написом строк, за який провадиться стягнення: з 01 січня 2009 року по 04 березня 2011 року.

Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та може бути пред`явлений до примусового виконання до державної виконавчої служби протягом одного року.

01.08.2014 Фізична особа-підприємець Карпишина Л.П. припинила підприємницьку діяльність.

Внаслідок реорганізації АТ "Укрсоцбанк" шляхом його приєднання до АТ "Альфа-Банк" правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків, що стосуються даної справи є АТ "Альфа-Банк" з 15.10.2019.

За таких обставин, ухвалою господарського суду Житомирської області від 23.04.2020 суд залучив до участі у справі правонаступника Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - Акціонерне товариство "Альфа-Банк".

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про заставу" від 02.09.1992 №2654-ХІІ (у редакції станом на 23.05.2011) заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Разом з цим, Законом "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон №1255-IV) визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пункт 1 ч. 1 ст. 21 Закону №1255-IV (в редакції чинній на 23.05.2011) передбачає, що до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

Статтею 22 Закону №1255-IV визначено, що обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на 23.05.2011) відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Крім цього, ст. 26 Закону №1255-IV визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом №3425-ХІІ, так і спеціальним - Законом №1255-IV.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2011 АТ "Укргазбанк" звернувся до приватного нотаріуса із заявою на вчинення виконавчого напису, яким у цей же день було вчинено виконавчий напис (зареєстровано у реєстрі за №1833) щодо звернення стягнення на предмет застави за договором №1681 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №280/40-197. Відповідно до змісту виконавчого напису, строк за який провадиться стягнення з 01.01.2019 по 04.03.2011 на загальну заборговпність в сумі 318 315,79 грн., з яких: 188 837,03 грн. - сума заборгованості за кредитом, 59 106,40 грн. сума заборгованості за відсотками, 32 597,37 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 7 177,84 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 30 597,15 грн збитки від інфляції кредитних коштів.

Частинами 1, 3 ст. 24 Закону "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" №1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави, зокрема: звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Разом з цим, ст. 27 Закону №1255-IV унормовано, що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. Ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону №1255-IV відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Порядок ведення Реєстру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок № 830).

Пунктами 4 6 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису. Державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження).

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону №1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відповідними доказами факту проведення реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження.

Непроведення стягувачем реєстрації до вчинення виконавчого напису реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є порушенням імперативних норм ст.ст. 24, 27 Закону №1255-IV.

Крім цього, суд, надаючи оцінку вірогідності направлення боржнику вимоги про усунення порушень за договором відновлювальної кредитної лінії № 280/40-197 та факту її отримання, звертає увагу на те, що відлік 30 днів, наданих законодавцем, для виконання боржником свого зобов`язання, не почав свій перебіг, оскільки факт проведення реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження не доведено.

Як зазначалося раніше, виконавчий напис вчинено шляхом звернення стягнення на заставне майно, згідно з договором застави майна №3681 укладеного 06.04.2007 між АТ "Укрсоцбанк" та позивачем, а саме на: бетонорозмішувач-С КРАЗ модель 205, державний № № НОМЕР_2 , 1987 року випуску, колір - білий, шасі (кузов) № НОМЕР_1 ; бетонозмішувач-С марки MAN, модель 25.422, державний № НОМЕР_4 , 1995 року випуску, червоного кольору шасі (кузов) № НОМЕР_5 .

Порядок вчинення виконавчого напису та його форму на час виникнення спірних правовідносин передбачено ЦК України, Законом України "Про нотаріат" №3425-ХІІ (далі - Закон), Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, розділом 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Міністерством юстиції України від 03.03.2004 за №20/5 (далі Інструкція №20/5).

Статтею 87 Закону №3425-ХІІ (в редакції станом на 23.05.2011) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 284 Інструкції №20/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Також пунктом 286 Інструкції №20/5 визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 (у редакції, чинній на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі 137/1666/16-ц відзначено, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет застави за договором №1681 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №280/40-197, строк за який провадиться стягнення з 01.01.2009 по 04.03.2011 на загальну заборгованість в сумі 318 106,40 грн. сума заборгованості за відсотками, 32 597,37 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 7 177,84 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 30 597,15 грн. збитки від інфляції кредитних коштів.

Дослідивши, наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитним договором № 280/40-197 від 06.04.2007, а саме розрахунок пені, суд вважає за необхідне відзначити, що остання нарахована за період з 09.03.2010 до 08.03.2011, тобто за рік до вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно вимог ст.ст. 549, 550, 551 ЦК, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК) з першого дня прострочення та доти, доки зобов`язання не буде виконане.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.10.2018 у справі №369/10890/15-ц.

З урахуванням вказаної позиції, пеню слід було обрахувати з часу виникнення прострочення - 01.01.2009 та припинити її нарахування через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано - 30.06.2009 (з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України).

Водночас до даних обрахувань має застосовуватись і положення щодо дотримання строку позовної давності, який для стягнення пені визначений законодавцем в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що порядок обрахування пені стягувачем було порушено та обраховано її поза межами визначеного строку позовної давності.

Слід відзначити, що статтею 88 цього Закону №3425-XII визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку, що для вимоги щодо стягнення пені слід застосовувати річний строк для вчинення виконавчого напису.

За наведених обставин, суд відзначає, що в даному випадку безспірність розміру заборгованості є недоведеною та спростовється матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 23.05.2011.

АТ "Укрсоцбанк" звернувся з заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №1833 від 23.05.2011 до Корольовського ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській обл., яким 01.11.2011 було відкрито виконавче провадження за № 29580845, що підтверджується даними з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Разом з цим матеріали справи не містячть доказів, які б підтверджували, що позивач був повідомлений про вчинення виконавчого напису чи про відкриття виконавчого провадження.

Натомість позивачем подано суду докази того, що про наявність оспорюваного виконавчого напису позивачу стало відомо тому суд виходить з того, що про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо після звернення до приватного виконавця та ознайомлення з виконавчим провадженням 30.09.2019 (а.с.26).

За результатом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач звернулась з позовом до Корольовського районного суду м.Житомира, ухвалою якого провадження у справі закрито за непідвідомчістю спору (а.с. 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє та припиняє провадження у справі в частині стягнення 200,00грн. основного боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 6306,00 грн. (2102,00 грн. + 4204,00 грн.).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений 23 травня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда Іриною Вікторівною, який зареєстрований в реєстрі за номером 1833, яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно, згідно з договором застави майна № 3681, укладеного 06.04.2007 між АТ "Укрсоцбанк" та фізичною особою - підприємцем Карпишиною Ларисою Петрівною.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код 23494714)

- на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_6 ) 6306,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.11.22

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - у справу,

2 - відповідачу - АТ "Альфа-Банк" (02094, м.Київ, пр-т Юрія Гагаріна,23, А/С 57)(рек. з повідом.),

3 - приватний нотаріус Паракуда Ірина Вікторівна ( АДРЕСА_2 )(рек..),

4 - приватний виконавець Житомирської області Ковальський Максим Романович (10014, м.Житомир, бульвар Новий,5, офіс 2.8) (рек. ).