РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2022Справа №910/9213/22

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад"

про стягнення 1 083 969,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" про стягнення 1 083 969,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" не виконано свого грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем у серпні-вересні 2021 року згідно договору №0608/21-зс перевезення вантажу автомобільним транспортом від 06.08.2021 транспортних послуг по перевезенню піску, у зв`язку з чим у відповідача виник борг у розмірі 919 865,60 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" своїх зобов`язань за Договором №0608/21-зс перевезення вантажу автомобільним транспортом від 06.08.2021 позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 12 142,23 грн., нарахованої за період з 15.10.2021 по 23.02.2022 та інфляційних втрат у розмірі 151 961,70 грн., нарахованих за період з 15.10.2021 по 14.07.2022.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" виклало попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 16 259,55 грн. та очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у орієнтовному розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 відкрито провадження у справі №910/9213/22; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 16.09.2022 була надіслана відповідачу 19.09.2022 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 04.10.2022 за закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 29.09.2022 на відповідному конверті.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У зв`язку з наведеним 01.11.2022 судом було повторно направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" ухвалу суду від 16.09.2022.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 11.11.2022 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 09.11.2022 на відповідному конверті.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Зважаючи на повторне неодержання відповідачем кореспонденції від суду, то суд приходить до висновку, що у відповідача було достатньо часу для надання відзиву у визначений судом у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України строк, в той час як підстави для відкладення розгляду справи №910/9231/22 чи зупинення провадження у даній справі відсутні.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

06.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід", як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад", як замовником, було укладено Договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом №0608/21-зс (надалі - Договір), у п. 1.1 якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, перевізник зобов`язується надати послуги з перевезення ввіреного йому замовником вантажу автомобільним транспортом і видати вантаж уповноваженій особі, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги з перевезення вантажу в порядку і розмірах, визначених цим Договором. За цим Договором перевізник не здійснює перевезення небезпечних вантажів.

Пунктами 1.2, 1.3 Договору визначено, що кожне перевезення вантажів здійснюється перевізником на підставі окремої усної та/або письмової заявки, що надається замовником перевізнику поштою, електронною поштою, факсом або будь-яким іншим способом. Пункт завантаження вантажу та дані про вантажовідправника, пункт призначення вантажу та дані про вантажоодержувача, найменування, кількість вантажу або маса (вага), строк надання транспортних засобів під завантаження, строк доставки вантажу, вартість перевезення та інші умови перевезення вантажу, вартість перевезення та інші умови перевезення вантажу за Договором узгоджуються сторонами в заявках, Договорі, додатках до цього Договору, товарно-транспортних накладних та/або актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору вартість послуг, які надає перевізник замовнику (провізна плата), погоджується сторонами при направленні заявки замовником, вказується у рахунках та в актах виконаних робіт (наданих послуг) та включає втрати перевізника на паливо-мастильні матеріали, витрати перевізника на заробітну плату персоналу, обслуговуючого техніку, задіяну для надання послуг перевезення, та інші організаційні та супутні витрати.

Згідно з п. 3.5 Договору загальна вартість послуг (провізної плати) за кожною заявкою зазначається в акті виконаних робіт (наданих послуг), який підписується повноважними представниками сторін у день виконання перевізником зобов`язання з перевезення вантажу. У разі систематичних перевезень загальна вартість послуг (провізної плати) за кожний звітний період зазначається в акті виконаних робіт (наданих послуг), який підписується повноваженими представниками сторін в останній день періоду.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що оплата наданих перевізником послуг здійснюється замовником у безготівковому порядку в національній грошовій валюті - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника протягом 10 (десяти) банківський днів після фактичного виконання перевезення та підписання сторонами акта виконання робіт (наданих послуг).

Пунктом 5.8 Договору визначено, що випадку прострочення оплати наданих перевізником послуг, замовник сплачує за письмовою вимогою пеню в розмірі 0,01% від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, але, в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про розірвання Договору за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах (п. 8.1 Договору).

Позивач звертався до відповідача з претензією про сплату боргу в розмірі 919 865,60 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг за Договором, у зв`язку з чим позивач вказує на існування боргу у розмірі 919 865,60 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 142,23 грн., нараховану за період з 15.10.2021 по 23.02.2022 та інфляційні втрати у розмірі 151 961,70 грн., нараховані за період з 15.10.2021 по 14.07.2022.

Укладений сторонами Договір є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу послуги перевезення вантажу на підставі Договору на загальну суму 919 865,60 грн.

На підтвердження виконання зобов`язань за Договором позивачем надано копії Актів наданих послуг на загальну суму 919 865,60 грн., а саме:

- Акт наданих послуг №1253 від 30.09.2021 (транспортні послуги по перевезенню піску) на суму 851 904,00 грн. з ПДВ;

- Акт наданих послуг №1076 від 31.08.2021 (транспортні послуги по перевезенню піску) на суму 17 369,60 грн. з ПДВ;

- Акт наданих послуг №1075 від 31.08.2021 (транспортні послуги по перевезенню піску) на суму 50 592,00 грн. з ПДВ.

Вказані акти наданих послуг підписано представниками сторін та скріплено відбитками їх печаток, а також в них міститься посилання на Договір.

Крім того, між сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період з 06.08.2021 по 16.02.2022, у якому відповідачем визнано факт існування заборгованості у розмірі 919 865,60 грн.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №902/959/19, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" послуг перевезення Товариству з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" загальною вартістю 919 865,60 грн.

Статтею 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що оплата наданих перевізником послуг здійснюється замовником у безготівковому порядку в національній грошовій валюті - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника протягом 10 (десяти) банківський днів після фактичного виконання перевезення та підписання сторонами акта виконання робіт (наданих послуг).

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.8 Договору відповідач зобов`язаний був оплатити надані йому послуг:

- за Актом наданих послуг №1253 від 30.09.2021 у строк до 18.10.2021;

- за Актом наданих послуг №1076 від 31.08.2021 у строк до 14.09.2021;

- за Актом наданих послуг №1075 від 31.08.2021 у строк до 14.09.2021.

Доказів сплати відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 919 865,60 грн. відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача коштів за надані послуги по перевезенню вантажу. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем не було реалізовано надані йому процесуальним законодавством права та не спростовано обставин виникнення заборгованості по оплаті послуг з перевезення вантажу у розмірі 919 865,60 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" заборгованості у розмірі 919 865,60 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 12 142,23 грн., нарахованої за період з 15.10.2021 по 23.02.2022 та інфляційних втрат у розмірі 151 961,70 грн., нарахованих за період з 15.10.2021 по 14.07.2022.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування пені та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Таким чином правомірним є нарахування пені та інфляційних втрат:

- за Актом наданих послуг №1253 від 30.09.2021 з 19.10.2021;

- за Актом наданих послуг №1076 від 31.08.2021 з 15.09.2021;

- за Актом наданих послуг №1075 від 31.08.2021 з 15.09.2021.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.8 Договору визначено, що випадку прострочення оплати наданих перевізником послуг, замовник сплачує за письмовою згодою пеню в розмірі 0,01% від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З пункту 5.8 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (0,01%) порядок нарахування пені (від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

Судом враховано приписи ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", однак визначений сторонами у Договорі розмір пені (0,01%) не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у спірний період.

Як вбачається з викладеного позивачем в позові розрахунку нарахування пені останнім здійснюється нарахування з 15.10.2022 по 23.02.2022 на загальну суму боргу у розмірі 919 865,60 грн.

Перевіривши розрахунок пені, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, так як позивач здійснює нарахування пені на загальну суму боргу (919 865,60 грн.) з 15.10.2022, в той час як на заборгованість за Актом наданих послуг №1253 від 30.09.2021 (851 904,00 грн.) правомірним є нарахування пені з 19.10.2021.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені (з врахуванням визначеної позивачем дати, з якої підлягає нарахуванню пеня - 15.10.2022 (на суму 67 961,60 грн.) та визначеної судом дати, з якої підлягає нарахуванню пеня 19.10.2022 (на суму 851 904,00 грн.) та визначеної позивачем кінцевої дати періоду нарахування - 23.02.2022) та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача, є пеня у загальному розмірі 11 801,46 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмір 340,77 грн., обрахована невірно, оскільки позивачем не враховано, що на заборгованість за Актом наданих послуг №1253 від 30.09.2021 (851 904,00 грн.) правомірним є нарахування пені з 19.10.2021, а відтак задоволенню не підлягає.

Частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив перерахунок інфляційних втрат (враховуючи визначений судом період нарахування інфляційних втрат) керуючись приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено обов`язок суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог,дійшов висновку, що обґрунтованим розміром інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача є інфляційні втрати у загальному розмірі 151 961,70 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" підлягають частковому задоволенню із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" основного боргу у розмірі 919 865,60 грн., пені у розмірі 11 801,46 грн. та інфляційних втрат у розмірі 151 961,70 грн.

В іншій частині в задоволенні позову необхідно відмовити з викладених підстав.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах:

- майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" було заявлено одну майнову вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" коштів у розмірі 1 083 969,53 грн., за розгляд якої підлягав оплаті судовий збір у розмірі 16 259,54 грн.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" за звернення до Господарського суду міста Києва із майновою вимогою про стягнення коштів сплачено судовий збір у розмірі 16 259,55 грн. (платіжне доручення №1653 від 05.08.2022).

Тобто, позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 0,01 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд звертає увагу позивача, що останній вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору у розмірі 0,01 грн., проте в цій частині судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт Склад" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; ідентифікаційний код 39344192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Тех Захід" (45631, Волинська обл., Луцький р-н, село Милуші, вул. Тарасова, буд. 17; ідентифікаційний код 43692724) борг у розмірі 919 865 (дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп., пеню у розмірі 11 801 (одинадцять тисяч вісімсот одна) грн. 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 151 961 (сто п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 16 254 (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 43 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко