ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Справа № 902/115/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

прокурор: Безпалов А.В.

позивача 1: не з`явився

позивача 2: не з`явився

відповідача: не з`явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України": не з`явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вінницький національний аграрний університет: Томляк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22, ухвалене суддею Міліціановим Романом Валерійовичем, повний текст рішення складено 08.08.2022 р. у справі № 902/115/22

за позовом Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Вінницької районної державної адміністрації

до відповідача Агрономічної сільської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", Вінницького національного аграрного університету

про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№15/3-68 вих 21 від 03.02.2022 року) Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Вінницької районної державної адміністрації до Агрономічної сільської ради про:

- визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області";

- визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України";

- скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району з одночасним припиненням права комунальної власності Агрономічної сільської ради;

- зобов`язання Агрономічної сільської ради повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району у державну власність з правом постійного користування Державного підприємства "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 залишено без розгляду позов Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до Агрономічної сільської ради в частині позовних вимог про: визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області"; визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України"; зобов`язання Агрономічної сільської ради повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с.Агрономічне, Вінницького району у державну власність з правом постійного користування Державного підприємства "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 позов Керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької районної державної адміністрації задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права комунальної власності (форма власності: власність територіальних громад) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 36046620 від 07.07.2017 року (номер запису про право власності/довірчої власності: 21291224). Припинено право комунальної власності (форма власності: власність територіальних громад) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району, яке зареєстровано за Агрономічною сільською радою (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227, код 04525998). Зобов`язано Агрономічну сільську раду повернути у державну власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району. Відмовлено у задоволенні позову Керівника Вінницької обласної прокуратури (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21001, код 02909909), в інтересах держави в особі Вінницької районної державної адміністрації (вул. Хмельницьке шосе, 17, м. Вінниця, 21036, код 04050975) в іншій частині вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 у справі № 902/115/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування пункту 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 № 195 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області та пункту 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 № 54 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України. Справу розглянути за участю представника Рівненської обласної прокуратури.

Листом №902/115/22/4758/22 від 29 серпня 2022 р. апеляційний господарський суд витребував матеріали справи №902/115/22 з Господарського суду Вінницької області.

30.08.2022 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/115/22.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 та призначено справу на 06.10.2022 р. об 11:30 год.

19.09.2022р. до апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Вінницького національного аграрного університету про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 р. клопотання представника Вінницького національного аграрного університету про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/115/22 - задоволено.

19.09.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду від Вінницького національного аграрного університету надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому університет просить залишити апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 без змін.

27.09.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення Вінницької обласної прокуратури на відзив Вінницького національного аграрного університету.

04.10.2022 р. від Агрономічної сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сільська рада просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури у повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2022 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 27.10.2022 р. об 11:00 год.

В судовому засіданні 27.10.2022 прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 у справі № 902/115/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник Вінницького національного аграрного університету в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги прокурора, вважає що рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування вказаного рішення.

Представники Національної академії аграрних наук України, Вінницької районної державної адміністрації, Агрономічної сільської ради та Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" у судове засідання не прибули та не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції. При цьому колегією суддів, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, визначилась про можливість розгляду скарги в цьому судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 позов задоволено частково. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині вимог про визнання незаконним та скасування п.3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року №195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області" та визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України", у зв`язку з неефективно обраним способом захисту порушених прав. Решту позовних вимог суд першої інстанції визнав обґрунтованими і задовольнив.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо неї інших учасників справи.

Апеляційна скарга подана прокурором на ту частину рішення місцевого суду, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що рішення Господарського суду Вінницької області в частині відмови у задоволенні позову не відповідає вимогам законності і обґрунтованості, оскільки постановлене без оцінки всіх обставин справи та наданих доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що згідно ст.277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення.

Надаючи оцінку законності оскаржуваних рішень Агрономічної сільської ради та компетенції органу місцевого самоврядування приймати рішення відносно припинення дії державного акта на право постійного користування державною земельною ділянкою суд обґрунтовано зазначив, що оскаржувані рішення є протиправними, такими, що порушують майнові інтереси держави в особі Вінницької районної державної адміністрації. Отже, позов у цій частині вимог є обґрунтованими та заявленими правомірно.

При цьому, незважаючи на зазначені висновки Господарський суд Вінницької області безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині вимог про визнання незаконним та скасування п.3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року №195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області» та визнання незаконним та скасування п.2 рішення Агрономічної сільської ради 6 від 27.05.2017 року №54 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», вказуючи на неефективний спосіб захисту порушених прав.

Однак, вимогами ч.2 ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України та п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено захист прав власника на земельну ділянку шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для скасування спірних рішень Агрономічної сільської ради Господарський суд Вінницької області вказав, що: «вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19), від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16).»

Однак, прокурор стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що висновки щодо застосування норм права, викладені у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду, не є подібними до спірних правовідносин. У той же час згідно висновків Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц власник може вимагати усунення порушення його права власності зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути земельну ділянку (негаторний позов).

Крім того, Господарський суд Вінницької області, відмовляючи у задоволенні вимоги прокурора про скасування незаконних рішень Агрономічної сільської ради щодо розпорядження державними земельними ділянками, зазначив, що «Велика Палата Верховного Суду знову звертає увагу, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. (Постанови ВП ВС від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (п. 109 Постанови ВП ВС від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц).».

Однак, судом невірно застосовано до спірних правовідносин вказані висновки суду як аргумент для відмови в задоволенні позовних вимог прокурора про скасування незаконних рішень Агрономічної сільської ради. Так, у вищезазначеному пункті постанови Великої Палати Верховного Суду міститься висновок, що під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду взагалі не містять застережень щодо неможливості задоволення позовних вимог про скасування незаконних рішень органів влади та місцевого самоврядування.

Господарським судом Вінницької області безпідставно не застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, що вимога прокурора про визнання оскаржуваного рішення незаконним та скасування його є ефективним способом захисту правомірного інтересу власника, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки. При цьому оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Таким чином оскарження рішень Агрономічної сільської ради спрямоване не на втрату ними юридичної сили, а на захист інтересу держави у юридичній визначеності на майбутнє.

Необґрунтованими є також доводи суду, що «Державний акт на право постійного користування землею серії І-ВН№ 001263 від 05.04.1996 року посвідчував право постійного користування 1229,6 га землі, однак предметом спору є захист прав на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га.».

Судом не взято до уваги , що предметом спору також є вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування пункту 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 № 195, яким визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 1229,6 га державної власності та пункту 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 № 54 на підставі якого незаконно зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га.

При цьому згідно з інформацією ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповідно до технічної документації по видачі державного акта на право постійного користування землею Вінницькій обласній державній сільськогосподарській станції та державного акта І-ВН № 001263 від 05.04.1996 у межах земельної ділянки № 2 площею 275,3 га знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га.

Викладені обставини в їх сукупності свідчать про те, що судом при винесенні рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог прокурора порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 29.08.2022 та ухвалення нового рішення по суті відмовлених позовних вимог.

Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу, представник Вінницького національного аграрного університету у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що доводи апелянта, що фактично земельні ділянки вибули з державної власності згідно п. 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року №195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області", а тому вказане рішення порушує права Вінницької районної державної адміністрації є необгрунтованими. На думку, представника університету пункт 3 рішення Агрономічної сільської ради №195 від 02.12.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області», не призвів до переходу вказаних земель у комунальну власність та до порушення прав Вінницької районної державної адміністрації.

Відтак, представник університету вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, а висновки суду першої інстанції є обґрунтованими. Поряд з цим, погоджується з висновками суду щодо відсутності процесуальних прав у прокурора для звернення до суду з позовом в інтересах Державного підприємства "Науковий інноваційно-технічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" або безпосередньо Національної академії аграрних наук України.

Агрономічна сільська рада у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що прокурором в апеляційній скарзі вказано, що згідно з позицією апелянта, відносно того, що фактично земельні ділянки вибули з державної власності згідно п.3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року №195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області» є необґрунтованим з урахуванням наступного.

17.01.2014 року Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області видано накази "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою Вінницькому національному аграрному університету, разом з тим, у 2017 році Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області внесено зміни у вищевказані накази, у зв`язку з тим, що було встановлено відсутність правонаступництва від ДП «Вінницька державна сільськогосподарська дослідна станція» до Вінницького національного аграрного університету.

Рішенням 5 сесії Вінницької районної ради 7 скликання від 29.01.16 р. №1 затверджено проект землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району, Вінницької області, розроблений Державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та встановлено загальну площу населеного пункту с.Агрономічне 1006,5 га. включивши в межі населеного пункту ділянки загальною площею 866,4414 га, з них: 252,1551 га - землі надані громадянам для індивідуального садівництва; 474,6783 га-землі ДП «Вінницька державна сільськогосподарська дослідна станція»; 139,608 га - інші землі.

Зі змісту вказаного рішення не вбачається, що вирішено питання про передачу земель з державної власності у комунальну.

В подальшому Агрономічна сільська рада прийняла рішення №195 від 02.12.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області», пунктом 1 якого вирішила, що включені в межі села Агрономічне рішенням 5 сесії Вінницької районної ради 7 скликання від 29.01.16 р. № 1, землі і земельні ділянки є комунальною власністю територіальної громади села Агрономічне (крім земель приватної власності та земельних ділянок державної власності, що не можуть передаватись у комунальну власність), а пунктом 3 вказаного рішення визначила таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею І-ВН №001263. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №128/860/17 від 27.04.2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 року, визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області" № 195 від 02.12.2016 року.

При цьому, університету було відмовлено в задоволені позовних вимог про визнання недійсним пункту 3 рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області віл 02.12.2016 року №195.

Отже, пункт 3 рішення Агрономічної сільської ради №195 від 02.12.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області», і яким сільська рада визначила таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею І-ВН №001263 не призвів до переходу вказаних земель у комунальну власність та до порушення прав Вінницької районної державної адміністрації.

В свою чергу, Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури надіслав на адресу апеляційного господарського суду пояснення на відзив на апеляційну скаргу представника Вінницького національного аграрного університету і звертає увагу, що доводи Вінницького національного аграрного університету про те, що на підставі прийнятого Агрономічною сільською радою рішення від 02.12.2016 № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області» земельні ділянки не вибули з державної власності, та, відповідно, відсутні порушення прав Вінницької районної державної адміністрації.

Прокурор зазначив, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Разом з тим, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову Господарський суд Вінницької області у мотивувальній частині зазначив, що оцінивши нормативне регулювання спірних правовідносин у сукупності та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить висновку щодо незаконності та не відповідності положенням ст.ст.13,19 Конституції України, ст. ст. 12,13, 22, 23, 78, 83, 92, 117, 122, 141, 149 ЗК України п.3 Рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 №195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області» в частині визнання таким, що втратив чинність Державного акту на право постійного користування землею Вінницької обласної державної сільськогосподарської дослідної станції серії І-ВН № 001263 від 05.04.1996.

Також, хибними є доводи третьої особи про те, що спірним рішенням Агрономічної сільської ради припинено правовстановлюючий документ щодо речового права (постійного користування), а не права власності.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Постановою Центрального комітету Комуністичної партії Радянського Союзу і Ради Міністрів Союзу Радянських Соціалістичних республік від 14.02.1956 створено Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію(п.1.4. Статуту Станції, зареєстрованого 24.10.1995) (а.с.27-41, т.1).

Наказом Української академії аграрних наук від 01.12.1994 № 160 підтверджено право юридичної особи - Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції, підпорядкувавши їй дослідні господарства згідно з додатком до наказу, - Поділля, Олександрівське та Нива (а.с.42, т. 1).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.5, 3.5 та 4.9 Статуту Станції вона підпорядкована Українській академії аграрних наук (далі - УААН). До складу Станції входять: дослідне господарство як структурний підрозділ (без права юридичної особи), а також підпорядковані їй самостійні дослідні господарства як юридичні особи: Поділля (Мурованокуриловецького району Вінницької області) та Олександрівське (Тростянецького району Вінницької області).

Економічною основою діяльності дослідної станції є державна власність України на основні фонди, інше майно, закріплене УААН за дослідною станцією, а також землі УААН, надані дослідній станції згідно з державним актом на право користування землею. Землі, надані дослідній станції для виконання її статутних цілей і завдань, є загальнодержавною власністю. Вони не передаються в іншу форму власності, на них не створюються сільськогосподарські кооперативи, фермерські господарства, вилучення земель без згоди президії УААН не допускається. Дослідна станція здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

За змістом пункту 8.2 зазначеного Статуту дослідне господарство, що входить до складу станції як структурний підрозділ, не є юридичною особою, знаходиться на одному балансі з установою та діє на підставі Положення про нього, затвердженого директором установи (а.с. 27-41, т. 1).

На підставі рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 05 квітня 1996 року Вінницькій державній сільськогосподарській дослідній станції видано державний акт серії І-ВН № 001263 на право постійного користування землею площею 1229,6 га, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за номером 2 (а.с. 44-49, т. 1).

Президентом УААН 12.02.2001 затверджено нову редакцію статуту юридичної особи ().

Згідно положень якого змінено найменування Вінницької обласної державної сільськогосподарської дослідної станції на Вінницьку державну сільськогосподарську станцію. Також в п.1.6 статуту зазначено, що до складу станції входить дослідне господарство як структурний підрозділ без прав юридичної особи.

Відповідно до Указу Президента України Про надання Українській академії аграрних наук статусу національної №8/2010 від 06.01.2010, наказів Національної академії аграрних наук України Про найменування установ, підприємств та організацій НААН України від 07.09.2010 року № 69 та Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції від 14.12.2010 року №1/5-47 змінено назву Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції () на Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту кормів Національної академії аграрних наук України.

Президентом НААН України 09.10.2010 затверджено нову редакцію статуту Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України, про що державним реєстратором 17.12.2010 здійснено відповідний запис.

Відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України № 107 від 24.05.2011 року "Про Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станції Інституту кормів НААН" Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту кормів НААН реорганізовано в Державне підприємство "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" (а.с. 79-80, т. 1).

Правонаступником Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Державне підприємство "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" (ДП "НІТЦ ІК СГП НААН") (а.с.84-96, т. 1).

13.10.2011 року оформлено передавальний акт на передачу майна Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції інституту кормів Національної академії аграрних наук України Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" (а.с.81, т.1).

02.12.2016 року Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області прийнято рішення № 195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

За змістом п. 1 якого, зазначено, що у зв`язку із зміною меж села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, збільшенням території села та встановленням загальної площі населеного пункту села Агрономічне в розмірі 1006,5 га, землі та земельні ділянки, що включені в межі села Агрономічне рішенням 5 сесії Вінницької районної ради 7 скликання від 29 січня 2016 року №1, є комунальною власністю село Агрономічне (крім земель приватної власності та земельних ділянок державної власності, що не можуть передаватися у комунальну власність).

Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, розроблену ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (п. 2 Рішення).

Згідно п. 3 Рішення державний акт на право постійного користування землею І-ВН №001263, виданий Вінницькій обласній державній сільськогосподарській дослідній станції відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 5 квітня 1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за №2 вважати таким, що втратив чинність (а.с. 97, т. 1).

27.05.2017 року Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області 18 сесії 7 скликання прийнято рішення № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України".

Відповідно до рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" (ДП "НІТЦ ІК СГП НААН") для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району.

У пункті 2 вказаного рішення зазначено про передачу в постійне користування ДП "НІТЦ ІК СГП НААН" земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне Вінницького району (а.с.98, т. 1).

На підставі зазначеного рішення Агрономічної сільської ради у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно безпідставно 05.07.2017 року зареєстровано за Агрономічною сільською радою право комунальної власності на ділянку державної власності з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га, що встановлено з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 134-137).

Сторонами не заперечувалось та матеріалами справи не спростовано розташування спірної земельної ділянки у межах, визначених Державним актом на право постійного користування землею серії І-ВН № 001263 та Публічної кадастрової карти України (т. 1 а.с. 138, т. 2 а.с. 185).

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 ЗК України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ст.21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно частин третьої, п`ятої статті 83 ЗК України, земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об`єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об`єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; г) придбання за договором купівлі-продажу. ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Положеннями статті 117 ЗК України встановлено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Згідно пункту 4 Прикінцевих положень та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

За змістом ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Стаття 22 ЗК Української РСР (чинного на час видачі державного акта) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :03:003:0229 розташовані нежитлові будівлі (науковий корпус, лабораторія первинного насінництва, лабораторія селекції), які належать Вінницькій державній сільськогосподарській станції (правонаступником якої є ДП НІ ГЦ ІК СГП НААН) на підставі свідоцтва про право державної власності серії САС №344526 від 09.10.2008 року (т.1 а.с.136, 137). Таким чином, земельна ділянка перебувала у державній власності за фактом місцезнаходження державного нерухомого майна.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (частина перша статті 22 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час передачі спірної земельної ділянки в постійне користування).

Відповідно до частин першої та третьої статті 23 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час передачі спірної земельної ділянки в постійне користування) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 125 та частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виділення дослідного господарства в самостійну юридичну особу) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає переоформленню.

З наведеного вбачається, що земельна ділянка площею 1229,6 га відноситься до земель державної власності, право постійного користування, яке належить Станції, посвідчено спірним державним актом серії І-ВН №001263, виданим Агрономічною сільською радою народних депутатів Вінницького району Вінницької області на підставі рішення від 05 квітня 1996 року та в межах її повноважень (Постанова ВП ВС від 26 червня 2018 року у справі № 902/517/17).

Позивачем оскаржена до суду частина (пункт 3) рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 №195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області" , якою визнано втрату чинності Державним актом на право постійного користування землею І-ВН №001263, виданим Вінницькій обласній державній сільськогосподарській дослідній станції відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 5 квітня 1996 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за №2, та частина рішення (пункт 2) Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 №54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України" стосовно передачі у постійне користування ДП «Науковий іноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля НААНУ» земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493га.

Ця частина позовних вимог перебуває у логічному зв`язку з іншими позовними вимогами, оскільки обраний прокурором спосіб судового захисту спрямовано на відновлення правового становища держави як власника конкретної земельної ділянки. У цьому випадку ефективність захисту може бути досягнута лише у разі скасування незаконно прийнятих рішень Агрономічною сільською радою, адже до висновку про незаконність цих рішень і невідповідність їх компетенції органу місцевого самоврядування господарський суд правильно зазначив у своєму рішенні, на підставі аналізу положень частини 1 ст.12 , частини 1 статті 122 ЗК України , ст.92 ,141 ЗК України.

Частина 1 ст.12 ЗК України встановлює наявність повноважень сільських , селищних і міських рад в галузі земельних відносин, до яких зокрема належить право розпорядження землями територіальних громад , в тому числі надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Припис частини 1 статті 122 ЗК України встановлює, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Оскільки місцевим господарським судом була встановлена належність спірної земельної ділянки до земель державної власності, прийняття сільською радою рішень щодо розпорядження такою земельною ділянкою виходить за межі компетенції сільської ради і не відповідає приписам закону. Місцевим судом зазначено, що до повноважень Агрономічної сільської ради не віднесено прийняття рішень щодо земельних ділянок державної форми власності, зокрема відносно припинення речових прав, визнання не чинними документів, які їх посвідчують такі права, вчинення дії з приводу затвердження технічної документації із землеустрою, вирішення питань відносно передачі спірної земельної ділянки державної форми власності у постійне користування третій особі, вчинення дії з реєстрації права комунальної власності на відповідну земельну ділянку державної власності.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст. 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Як свідчить усталена судова практика, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст. ст. 140-149 ЗК України (Постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі №906/392/18).

Таким чином, слід прийти до висновку, що прийняття оскаржуваних рішень не відповідає ст. ст. 13, 19 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 22, 23, 78, 83,92, 117, 122, 141, 149 ЗК України, оскаржувані рішення є протиправними, такими, що порушують майнові інтереси держави в особі Вінницької районної державної адміністрації.

Стосовно висновків суду першої інстанції про відмову у позові в цій частині позовних вимог з підстав обрання прокурором неефективного способу захисту, адже задоволення такої вимоги не приводить до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, враховується наступне.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи №910/11511/18.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Як відомо, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Виходячи зі змісту предмета та підстав позову, цей спір стосується захисту прав і законних інтересів держави як власника земельної ділянки. Спір виник із земельних правовідносин, які згідно із статтею 3 ЗК України, регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами.

При цьому, слід звернути увагу, що способи захисту прав на земельні ділянки передбачено положеннями статті 152 ЗК України, згідно з частиною 2 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У статтях 2, 5 ГПК України закріплений принцип ефективності захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, відповідно до якого застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто, цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №242/68/19, яку суд вважає за необхідне застосувати відповідно до положень частини четвертої статті 236, статті 300 ГПК України, зокрема, щодо принципів судового розгляду при вирішенні судом спорів.

Отже, у спорах щодо захисту прав на землю у визначенні предмета позову, як способу захисту права та законного інтересу, слід враховувати положення спеціальної норми статті 152 ЗК України, а також статті 2 та 5 ГПК України.

З огляду на встановлені статтею 152 ЗК України способи захисту прав на земельні ділянки та визначені статтями 2, 5 ГПК України вимоги щодо ефективності способу захисту права і законного інтересу, позивач у спорі про захист прав (законного інтересу) на земельну ділянку може пред`явити будь - яку позовну вимогу, а суд може захистити порушене право (законний інтерес) у заявлений спосіб за умови, що такий спосіб захисту прав (законного інтересу) на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право (законний інтерес) позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права (законного інтересу), тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права (законного інтересу).

На думку апеляційного суду місцевим господарським судом не враховано, що обраний прокурором спосіб захисту спрямовано на відновлення володіння державою об`єктом права власності , який перебуває у володінні органу місцевого самоврядування, і щодо якого цей орган, не маючи на відповідних повноважень, здійснює розпорядчі дії шляхом прийняття рішень. Лише задоволення позовних вимог в цілому призводить до відновлення порушеного права, оскільки скасування усієї послідовності незаконно прийнятих рішень гарантує ефективність відновлення правового становища, яке передувало порушенню.

Скасування незаконно прийнятих Агрономічною сільською радою рішень як спосіб правового захисту призведе до усунення становища, яке зашкоджує юридичній визначеності у спірних правовідносинах, яка є необхідною складовою ефективності такого захисту, про що висловилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, зазначивши, що оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення).

Апеляційний суд критично оцінює висновок Господарського суду Вінницької області щодо негативних наслідків скасування пункту 3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області», яким визнано таким, що втратив чинність Державний акт на право постійного користування землею Вінницької обласної державної сільськогосподарської дослідної станції серії І-ВН№ 001263 від 05.04.1996, на інтереси невизначеного кола осіб, які не є учасниками даного спору.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо наявності певного кола осіб, права або законні інтереси яких пов`язані із земельною ділянкою, про повернення якої подано цей позов. Одночасно з цим, рішення Агрономічної сільської ради в оскаржуваній частині не містять вказівки про таких осіб та їхні права. Крім того, прийняття судом законного та обґрунтованого рішення не виключає застосування приписів частини 2 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України.

Відносно інших висновків суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном введення його у володіння полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам).

Такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (Постанови ВП ВС від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18.

Усталеними є правові висновки Верховного Суду відносно необхідності врахування чинної редакції Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з метою внесення до Державного реєстру прав відомості на підставі судового рішення.

При вирішення даної справи судами враховано останню редакцію даного Закону, яка набула чинності 26.07.2022 року, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству" від 12 травня 2022 року № 2255-IX.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 відповідної редакції Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі:

- скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також

- у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,

- скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що вимога позову про скасування державної реєстрації прав є належним та ефективним способом захисту прав держави, в інтересах якої прокурором подано позов.

Також, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно правомірної позовної вимоги про припинення права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га, яке зареєстровано за Агрономічною сільською радою.

З урахуванням нової редакції Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, питання щодо реєстрації права державної власності віднесено до компетенції державних реєстраторів згідно порядку, визначеного ч. 3 ст. 26 Закону.

Позовна вимога зобов`язати Агрономічну сільську ради повернути у державну власність земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Таким чином, підтвердження судом у судовому рішенні місцевого суду права власності держави на спірну земельну ділянку є підставою для задоволення не лише вимоги про її повернення, а також і інших заявлених вимог, які сприятимуть отриманню безпосереднього володіння власником цією земельною ділянкою і усунуть юридичну невизначеність спірних правовідносин.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області необхідно скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог прокурора.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 слід задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови позовних вимог. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 29.07.2022 р. у справі №902/115/22 скасувати в частині відмови у задоволенні позову. Прийняти у цій частині нове рішення про задоволення позову, у зв`язку з чим викласти рішення резолютивну частину в наступній редакції:

Позов Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.3 рішення Агрономічної сільської ради від 02.12.2016 року №195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель, які включені в межу населеного пункту села Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

Визнати незаконним та скасувати п. 2 рішення Агрономічної сільської ради від 27.05.2017 року № 54 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному підприємству "Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України".

Скасувати державну реєстрацію права комунальної власності (форма власності: власність територіальних громад) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 36046620 від 07.07.2017 року (номер запису про право власності/довірчої власності: 21291224).

Припинити право комунальної власності (форма власності: власність територіальних громад) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с. Агрономічне, Вінницького району, яке зареєстровано за Агрономічною сільською радою (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227, код 04525998).

Зобов`язати Агрономічну сільську раду (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227, код 04525998) повернути у державну власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0229 площею 1,4493 га для будівництва та обслуговування будівель і споруд закладів науки по вулиці Мічуріна, 1 в с.Агрономічне, Вінницького району."

Стягнути з Агрономічної сільської ради (23227, Вінницька обл., Вінницький район, с.Агрономічне, вулиця Мічуріна, 12, код ) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Монастирська, 33, ) - 9 924,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 14 886 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Вінницької області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/115/22 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "16" листопада 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.