ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 902/1026/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької міської ради на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 (колегія суддів: Павлюк І. Ю., Демидюк О. О., Савченко Г. І.) та рішення Господарського суду Вінницької області від 13.04.2022 (суддя Маслій І. В.) у справі

за позовом Вінницької міської ради до фізичної особи - підприємця Копиці Марії Василівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Левчук Ірини Вікторівни, про визнання незаконним і скасування рішення,

за участю представників:

позивача - Сторчак Т. В. (взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції),

відповідача - Грабік О. А., Копиця М. В. (взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2021 року Вінницька міська рада (далі - Рада) звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Копиці М. В. (далі - ФОП Копиця М. В.) про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності відповідача на кафе, розташоване за адресою: Вінницький район, с. Бохоники, пров. Гніванського шосе, 3, буд. 60-б.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

2. 07.04.2010 ФОП Копиці М. В. видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 26/А-Цр з будівництва кафе за вищевказаною адресою. Ця особа подала до реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області декларацію про початок виконання будівельних робіт від 10.04.2012, яка зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 12.04.2012 за № ВН7.

3. На підставі цієї декларації 27.12.2013 державний реєстратор реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Гунько О. А. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 9598027 та цього ж дня вніс відомості до реєстру (номер запису про право власності: 4099904) речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ФОП Копицею М. В. на об`єкт нерухомого майна, а саме: незавершене будівництво будівлі кафе, розташованої за вищевказаною адресою, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - рішення державного реєстратора).

4. 10.04.2015 Департамент державного архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області видав наказ від 10.04.2015 № 33, яким скасував вищезазначену декларацію на підставі доповідної записки від 10.04.2015 № 1002-10-421 та пункту 14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 зі змінами, оскільки на момент подачі заявником цієї декларації зазначене у пункті 13 архітектурно-будівельне завдання від 04.12.2009 № 16 втратило чинність (термін дії - до березня 2012 року). Втратило чинність також архітектурно-планувальне завдання як складова вихідних даних для проектування у зв`язку з прийняттям Закону України від 16.09.2008 № 509-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву".

5. 30.10.2015 Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову, залишену без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2016, у справі № 802/3800/15-а про відмову у позові ФОП Копиці М. В. до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2015 № 33, яким скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 18.04.2012 № ВН 7 на вищевказаний об`єкт.

6. Цими судовими рішеннями встановлено, що ФОП Копиця М. В. порушила законодавство у сфері містобудівної діяльності. Тому завідувач сектору по роботі з дозвільними документами Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області рекомендував директору цього Департаменту скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт і виключити записи про його реєстрацію з єдиного реєстру. При цьому необхідність подання декларації про початок виконання будівельних робіт у ФОП Копиці М. В. виникла у зв`язку з необхідністю зі зміною виконроба та начальника відділу технічного нагляду, тоді як у неї не було такого обов`язку подачі декларації відповідно до частини сьомої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", адже будівництво розпочато на підставі відповідного дозволу, виданого у 2010 році, натомість про зміну виконроба та начальника відділу технічного нагляду до дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області на виконання будівельних робіт з будівництва кафе за вищевказаною адресою вносяться зміни.

7. У лютому 2016 році Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними та скасування рішення, за наслідками розгляду якого 23.05.2016 Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову у справі № 802/221/16-а про часткове задоволення позову; визнав протиправним і скасував рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2013 № 9598027 щодо реєстрації за Копицею М. В. права власності на незавершене будівництво - кафе за вищевказаною адресою, кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0629; визнав протиправним і скасував рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про внесення змін до запису державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.11.2015 № 26004400.

8. 07.12.2016 Вінницький апеляційний адміністративний суд змінив цю постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.05.2016.

9. 28.12.2016 право власності за Копицею М. В. скасовано на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016.

10. 30.06.2021 Верховний Суд за наслідками перегляду у касаційному порядку вищевказаних судових рішень прийняв постанову про їх скасування та закриття провадження у справі на тій підставі, що цей спір має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

11. 22.09.2021 державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Левчук І. В. зареєструвала за Копицею М. В. право власності на незавершене будівництво - будівлі кафе за вищевказаною адресою на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/А-Цр, технічного паспорту від 21.09.2021 № ТІ01:7764-3412-3892-4877 та цієї постанови Верховного Суду від 30.06.2021.

12. Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за Копицею М. В. на вищевказаний об`єкт нерухомого майна був дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/А-Цр, який, як вважає позивач, втратив чинність ще 08.04.2011, то позивач вважає дії державного реєстратора незаконними, оскільки рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності Копиці М. В. на цей об`єкт прийнято на підставі недостовірних даних, які зазначила ФОП Копиця М. В. як замовник, а тому вважається незаконним і підлягає скасуванню рішення про реєстрацію права власності останньої на цей об`єкт. Крім того, позивач акцентує увагу на наданні ФОП Копицею М. В. дозволу, який, на його думку, втратив чинність.

13. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Левчук І. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60597204 від 27.09.2021, шляхом скасування запису про внесення відомостей до реєстру, номер запису про право власності: 44165299 від 22.09.2021 речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Копицею М. В. на вищевказаний об`єкт нерухомого майна з припиненням цього права.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

14. 13.04.2022 Господарський суд Вінницької області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2022, про відмову у задоволенні позову.

15. Під час вирішення спору у цій справі суди встановили, що підставами державної реєстрації були: дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/А-Цр; технічний паспорт від 21.09.2021 та постанова Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 802/221/16-а, якою скасовані судові рішення судів попередніх інстанцій про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2013 № 9598027 щодо реєстрації права власності за ФОП Копицею М. В. на незавершене будівництво - будівлі кафе, розташованого за адресою: Вінницький район, с. Бохоники, Гніванське шосе, 3, буд. 60-б, та визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.11.2015 № 26004400.

16. Суди вказали про те, що до цих правовідносин мала застосовуватися стаття 31№ Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою закріплений порядок здійснення реєстраційних дій виключно на підставі рішення, оскільки наявність судового рішення, яке стало підставою здійснення реєстраційних дій, фактично відновлює за ФОП Копицею М. В. її право власності на вищевказане кафе.

17. Поряд з цим суди погодилися з доводами відповідача про те, що дозвіл ФОП Копиці М. В. від 07.04.2010, правомірність надання якого встановлена постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.04.2012 у справі № 2а/0270/3764/11, був чинним до завершення будівництва, оскільки діяв на час набрання чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (12.03.2011) і відповідачем на підставі нього у квітні 2010 року розпочато будівельні роботи (що встановлено рішеннями судів у справах № 2а/0270/4811/12 та № 802/3800/15), а крім того, архітектурно-планувальне завдання № 16, зазначене в декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.04.2012, також було чинним до завершення будівництва об`єкта.

18. Тому суди вказали про необґрунтованість та взаємосуперечливість тверджень позивача про порушення державним реєстратором вимог чинного законодавства, оскільки оскаржуваним рішенням державного реєстратора засвідчено право за ФОП Копиця М.В. на нерухоме майно, яке за нею вже попередньо зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9598027 від 27.12.2013, підставою для винесення якого був дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010, який, як зазначено раніше, був чинним до завершення будівництва об`єкта.

19. Крім того, суд апеляційної інстанції перевірив викладені Радою в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції процесуальних прав позивача щодо упередженості суду під час розгляду справи, надання відповідачеві переваг і привілеїв у вигляді додаткового часу на подання відзиву і доказів та виснував, що суд першої інстанції об`єктивно встановив поважність причин пропуску строків подачі відзиву на позов представником відповідача у цій справі.

Короткий зміст касаційної скарги

20. 13.07.2022 Вінницька міська рада звернулася з касаційною скаргою на ці судові рішення, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки скаржник стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах. Скаржник зазначає, що суди безпідставно не взяли до уваги тієї обставини, що дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/Ф-Цр не міг бути підставою для реєстрації права власності відповідача, оскільки він втратив чинність 02.04.2012 і відповідно об`єкт є самочинним будівництвом. Крім того, наполягає на тому, що судами залишено поза увагою постанову Вінницького окружного адміністративного суду у справі від 30.10.2015 № 802/3800/15-а за позовом ФОП Копиці М. В. до Департаменту архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2015 № 33 "Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт", яким установлено обставини, які мають безпосереднє відношення до спору. Стверджує, що саме цим рішенням встановлено, що наказом від 10.04.2015 № 33 "Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт" скасовано дозвільні документи на будівництво, а дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/Ф-Цр втратив чинність.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

21. ФОП Копиця М. В. у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін на тій підставі, що Рада не обґрунтувала щодо якої саме норми права у цих правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Зауважила на правильності застосування судами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", на момент набрання чинності якого (12.03.2011) був чинним дозвіл ФОП Копиці М. В. до завершення будівництва. Наголосила на безпідставності доводів касаційної скарги щодо неврахування судами постанови Вінницького окружного адміністративного суду у справі від 30.10.2015 № 802/3800/15-а, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті з її урахуванням. Зазначила про встановлення судом першої інстанції об`єктивних причин поважності пропуску строку для подання відповідачем відзиву на позов. На підсумку вказала про дотримання реєстратором вимог закону під час здійснення реєстраційних дій щодо спірного майна.

Позиція Верховного Суду

22. Предметом позовних вимог є визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Вирішуючи спір у цій справі, суди попередніх інстанцій відмовили Раді у задоволенні її позову.

23. Рада зазначила, що відсутній висновок суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах.

24. У контексті своїх доводів касаційної скарги Рада стверджує, що суди безпідставно не взяли до уваги тієї обставини, що дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/Ф-Цр не міг бути підставою для реєстрації права власності відповідача, оскільки він втратив чинність 02.04.2012 і відповідно об`єкт є самочинним будівництвом.

25. Натомість відповідач наполягає на тому, що оскільки на час набрання чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (12.03.2011) цей дозвіл ФОП Копиці М. В. був чинним і останньою розпочато будівельні роботи (встановлено судовими рішеннями у справах № 2а/0270/4811/12 та № 802/3800/15), то він вважається чинним до завершення будівництва.

26. Як установлено судами попередніх інстанцій, підставами державної реєстрації були: дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010 № 26/А-Цр; технічний паспорт від 21.09.2021 та постанова Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 802/221/16-а, якою скасовані судові рішення судів попередніх інстанцій про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2013 № 9598027 щодо реєстрації права власності за ФОП Копицею М. В. на незавершене будівництво - будівлі кафе, розташованого за адресою: Вінницький район, с. Бохоники, Гніванське шосе, 3, буд. 60-б, та визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.11.2015 № 26004400.

27. Тобто реєстраційні дії щодо права власності ФОП Копиці М. В. на незавершене будівництво кафе здійснені на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яким визначено порядок здійснення реєстраційних дій виключно на підставі рішення, тоді як на державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Левчук І. В. не покладено повноважень перевіряти дію дозволу на виконання будівельних робіт. Тому у реєстратора були відсутні підстави для відмови в державній реєстрації речового права на нерухоме майно.

28. Поряд з цим, як правильно вказано судами попередніх інстанцій, відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до набрання чинності підпунктів (до 13.04.2009), вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 14.10.2008 до 14.10.2010), а щодо об`єктів містобудування, будівництво яких розпочато - до завершення їх будівництва. Отже, дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набуття чинності підпункту 17 пункту 10 розділу І цього Закону, є чинними та не потребують продовження терміну їх дії в межах строків, встановлених пунктом 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву". Водночас, згідно з пунктом 8 розділу V Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набуття чинності цим Законом (до 12.03.2011), є чинними до завершення будівництва об`єкта.

29. Відповідно ж до частини дев`ятої статті 27 Закону України "Про планування і забудову територій" у редакції, чинній після 14.04.2009 і до набрання чинності Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" 12.03.2011, вихідні дані об`єкта містобудування є чинними до завершення будівництва цього об`єкта, але не менше двох і не більше п`яти років.

30. Частиною десятою статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011, що набув чинності 12.03.2011 та на підставі якого втратив чинність Закон України "Про планування і забудову територій", визначено, що вихідні дані є чинними до завершення будівництва об`єкта.

31. Як установлено судами, будівництво кафе розпочато ФОП Копицею М. В. після отримання дозволу № 26/А-ЦР, а саме в квітні 2010 року і архітектурно-планувальне завдання № 16, зазначене в декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.04.2012, є чинним до завершення будівництва об`єкту.

32. Оскільки Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" набув чинності 12.03.2011, тобто пізніше Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", то колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необхідність застосування до цих правовідносин саме положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", на час чинності якого діяв дозвіл ФОП Копиці М. В. від 07.04.2010 і нею розпочато будівельні роботи. Відповідно правильними є висновки судів про дотримання державним реєстратором вимог чинного законодавства, оскільки оскаржуваним рішенням засвідчено право за ФОП Копиця М.В. на нерухоме майно, яке вже попередньо за нею зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9598027 від 27.12.2013, підставою для винесення якого був дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.04.2010, чинний до завершення будівництва об`єкту.

33. Тому посилання Ради у касаційній скарзі на неправильне застосування судами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", з прийняттям якого втратив чинність Закон України "Про планування і забудову територій", не беруться до уваги.

34. Крім того, скаржник звернув увагу на те, що судами залишено поза увагою постанову Вінницького окружного адміністративного суду у справі від 30.10.2015 № 802/3800/15-а за позовом ФОП Копиці М. В. до Департаменту архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування наказу від 10.04.2015 № 33 "Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт", яким установлено обставини, які мають безпосереднє відношення до спору. Стверджує, що саме цим рішенням встановлено скасування наказом від 10.04.2015 № 33 "Про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт" дозвільних документів на будівництво.

35. Утім, як убачається з оскаржуваних судових рішень, під час вирішення спору у цій справі суди зазначили про те, що при оскарженні ФОП Копицею М. В. наказу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 10.04.2015 № 33, яким скасовано декларацію ФОП Копиці М. В. від 12.04.2012 про початок будівельних робіт, їй було відмовлено у задоволенні позову, однак колегією суддів апеляційної інстанції в ухвалі від 28.01.2016 у справі № 802/3800/15-а, зазначено, що у ФОП Копиці М.В. не було обов`язку подачі декларації відповідно до частини сьомої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", адже будівництво розпочато на підставі дозволу, виданого у 2010 році.

36. Тобто суди фактично звернули увагу скаржника на те, що скасування декларації від 12.04.2012 про початок будівельних робіт, обов`язку подачі якої у відповідача не було, не перешкоджало ФОП Копиці М. В. здійснювати будівництво на підставі дозволу від 07.04.2010 № 26/Ф-Цр, чинного до завершення будівництва. Тобто, переглядаючи в апеляційному порядку судове рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції наголосив на відсутності необхідності здійснення реєстрації декларації, оскільки право на виконання будівельних робіт виникло на підставі вищевказаного дозволу на їх виконання.

37. Крім того, Рада у касаційній скарзі зазначила про порушення судом першої інстанції процесуальних прав позивача щодо упередженості суду під час розгляду справи, надання відповідачеві переваг і привілеїв у вигляді додаткового часу на подання відзиву і доказів. На ці самі обставини звертала увагу Рада під час перегляду в апеляційному порядку судового рішення першої інстанції. Утім, апеляційний господарський суд встановив поважність причин пропуску відповідачем строку подачі відзиву на позов у цій справі. До того ж слід зазначити, що Радою у касаційній скарзі не викладено виключних випадків для касаційного перегляду судового рішення, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, тому у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для касаційного перегляду судових рішень в контексті цих доводів Ради.

38. Оскільки доводи Ради щодо допущення судами порушень норм матеріального і процесуального права не підтвердилися, то відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень у цій справі.

39. Додатково колегія суддів зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 300 ГПК України.

40. Поряд з цим, аналізуючи питання щодо обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, зроблених Європейським судом з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

41. У цій справі скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсі, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 та частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

43. За вказаних обставин Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Ради без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін через відсутність підстав для їх скасування.

Судові витрати

44. Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, а судові рішення - без змін, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 та рішення Господарського суду Вінницької області від 13.04.2022 у справі № 902/1026/21 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич