ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. Справа№ 910/17834/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022

у справі №910/17834/21 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго»

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг»

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа - підприємець Бабілунга Володимир Андрійович

про стягнення 243 100, 00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 243 100, 00 грн за полісом № 202224913 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, яким було завдано шкоду майну позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 року у справі №910/17834/21 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 року у справі №910/17834/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги скаржник посилається на те, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення на його користь вартості ремонту контейнерів, які оплачені третьою особою, призведе до подвійного отримання вигоди (коштів) є необгрунтованим та підтверджує не з`ясування судом обставин справи, що мають істотне значення для вирішення справи, оскільки вказаний висновок повністю спростовується умовами додаткової угоди від 30.07.2021 року до договору надання послуг № 372/П від 02.01.2021, укладеної між ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Компанія Янг».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2022 справу №910/17834/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В. (суддя-доповідач), судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 року витребувано у Господарського суду міста Києва матеріли справи №910/17834/21, а вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 відкладено до надходження вказаних матеріалів.

28.04.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/17834/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2022 року поновлепно Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» строк на оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 у справі № 910/17834/21, відкрито апеляціійне провадження та призначено до розгляду на 23.06.2022 року.

24.05.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого відповідач просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач, зокрема, зазначив, що відповідач не порушув права позивача, оскільки на момент звернення до суду з позовом порушене право позивача було відновлено, отже жодних зобов`язань перед позивачем відповідач немає.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 відкладено розгляд справи на 07.09.2022.

У судове засідання 07.09.2022 представники сторін не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися засобами поштового та електронного зв`язку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 відкладено розгляд справи на 19.10.2022.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем на лікарняному, розгляд справи, призначений на 19.10.2022, не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 призначено розгляд справи № 910/17834/21 на 16.11.2022.

Представники сторін у судове засідання 16.11.2022 не з`явилися, хоча про ча і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів на електронну пошту сторін, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з пошти.

Представник відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із високою захворюваністю представників відповідача, в тому числі через спалах коронавірусу, а також високим ризиком обстрілів м. Києва.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, оскільки явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, правова позиція викладена відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, відома суду та іншим учасникам процесу.

Також, колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022, від 17.05.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд) дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін у судовому засіданні 16.11.2022.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 372П, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується на свій ризик та за власний рахунок за завданням замовника здійснювати організацію перевезення та/або перевезення вантажу автомобільним транспортом (надалі-послуги), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги.

Виконавець надає послуги, як власними транспортними засобами так і транспортними засобами залучених третіх осіб (п. 2.2. договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2023 року (п. 9.1. договору).

25.02.2021 року на автодорозі Н-11, 185+700 м, Новобужської ОТГ Баштанського району Миколаївської області між контейнеровозом DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом-контейнеровозом WECON держаний номерний знак НОМЕР_2 (власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг»), який виконував перевезення БДФ - контейнерів № 870 та № 475 (власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта») та автомобілем DAT державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ФОП Бабілунга В.А. сталася дорожньо-транспортна пригода.

У зв`язку з ожеледицею водій контейнеровоза DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом - контейнеровозом WECON держаний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 зупинився на узбіччі та увімкнув аварійний сигнал, а водій DAF НОМЕР_3 - ОСОБА_2 не впоравшись з керуванням транспортного засобу скоїв дорожньо-транспортну пригоду виїхавши в стоячий контейнеровоз DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом-контейнеровозом WECON держаний номерний знак НОМЕР_2 .

За твердженням позивача, цивільно-правова відповідальність ФОП Бабілунга В.А. застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Інго» згідно полісу № 202224913 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів (строк дії до 30.12.2021, ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000, 00 грн., франшиза - 2 600, 00 грн.).

Відповідно до постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.03.2021 вищезазначена ДТП сталась з вини водія автомобіля DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 .

25.02.2021 Акціонерному товариству «Страхова компанія «Інго» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № 3451099 вх. № 33.

02.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» звернулося до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» з заявами щодо здійснення відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 25.02.2021, а саме пошкодженого транспортного засобу БДФ контейнер № 475 (розмір заподіяного збитку у сумі 148 201, 87 грн) та пошкодженого транспортного засобу БДФ контейнер № 870 (розмір заподіяного збитку у сумі 148 000, 00 грн).

Відповідач заперечуючи проти доводів позивача зазначає, що згідно із звіту № 10794 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - контейнерів у кількості 2 шт, вартість матеріального збитку контейнера № 475 становить - 11 779, 49 грн (без ПДВ) та № 875 - 10 337, 77 грн (без ПДВ), що в загальному становить 22 117, 26 грн., а відтак на переконання відповідача розмір суми страхового відшкодування за пошкодження контейнерів становить 19 517, 23 грн (з урахуванням розміру франшизи).

Крім того, відповідачем до суду надано докази сплати суми страхового відшкодування позивачу в розмірі 16 916, 00 грн згідно платіжного доручення № 100094 від 06.05.2021 та № 10012 від 05.05.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 979 ЦК України зазначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

-з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

-з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

-з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

-з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

-з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

-з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів зазначає, що згідно доводів позивача, що в свою чергу не заперечується відповідачем винним у спричинені 25.02.2021 ДТП відповідно до постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.03.2021 вищезазначена ДТП сталась з вини водія автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Внаслідок вказаної вище ДТП було пошкоджено БДФ контейнери позивача № 870 та № 475, перевезення яких здійснювалось третьою особою-1 на підставі договору про надання послуг № 372П від 02.01.2021.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2021 позивач, контейнери якого було пошкоджено внаслідок вказаної вище ДТП, звернувся до відповідача із заявами про виплату суми страхового відшкодування стосовно пошкоджених БДФ контейнерів № 870 та № 475 в загальному розмірі 296 201, 87 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачем на користь позивача було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 16 900, 00 грн платіжними дорученнями № 10094 від 06.05.2021 та № 10012 від 05.05.2021.

Крім того, колегією суддів встановлено, що на виконання п. 4.1.5 договору про надання послуг № 372 П від 02.01.2021 року, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за власний рахунок ліквідувати наслідки аварій, пожежі та інших пошкоджень транспортного засобу, що виникли під час його експлуатації, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг» було укладено договір ремонту № БДФ-Р-002 від 15.06.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркарготрак» (щодо ремонту контейнера № 475) та договір № 03/1-0821 на виконання робіт від 03.08.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мокавто» (щодо ремонту контейнера № 870).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Янг» було здійснено оплату за ремонт пошкоджених контейнерів № 475 та № 870 в загальному розмірі 297 438, 58 грн, а саме 149 437, 78 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркарготрак» згідно платіжного доручення № 4850 від 13.08.2021 та 148 000, 80 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокавто» згідно платіжного доручення № 4852 від 13.08.2021 та № 4853 від 17.08.2021.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що третьою особою-1 фактично виконано зобов`язання перед позивачем - потерпілою особою за збиток спричинений страхувальником відповідача - третьою особою-2, а тому, в даному випадку між сторонами виникли деліктні зобов`язання.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України).

Крім того, за змістом статей 559 та 1191 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто, є новим правом кредитора за новим, в даному випадку, регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18)).

Тобто, під час регресу право зворотної вимоги не переходить від однієї особи до іншої, воно є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням. Це право виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 910/18279/19 від 22.10.2020.

Таким чином, у зв`язку із відшкодуванням третьою особою-1 вартості ремонту пошкоджених контейнерів позивача, в силу приписів ст. 1191 ЦК України до третьої особи-1 перейшло право зворотної вимоги до винної в пошкодженні майна позивача особи, а саме до відповідача (страховика винної особи) в межах встановлених лімітів.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Згідно з частиною першою статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Проте, статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що станом на дату звернення до суду з даним позовом позивачем не надано до матеріалів справи доказів, понесення ним збитків, з огляду на те, що відновлювальні роботи щодо ремонту пошкоджених контейнерів № 870 та № 475 були проведені та сплачені виконавцем (третьою особою-1) на підставі договору № 372П від 02.01.2021 коштів в загальному розмірі 296 201, 87 грн, а відтак, на переконання суду саме третя особа-1 понесла збитки, які підлягають відшкодуванню винною особою (страховиком винної особи) в межах встановлених полісом лімітів.

В даному випадку, позивач звертаючи до суду з позовом фактично маючи відремонтовані контейнери за рахунок третьої особи, додатково просить суд стягнути на свою користь вартість ремонту таких контейнерів, що в свою чергу призведене до подвійного отримання вигоди (коштів).

Скаржник в апеляційній скарзі як на факт понесення збитків, посилається на п. 2.1.2. додаткової угоди від 30.07.2021 року до договору надання послуг № 372П від 02.01.2021 року, де зазначено, що у разі повної/часткової компенсації страховою компанії замовнику суми визначеної п. 1 цієї додаткової угоди, замовник зобов`язується протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання такої компенсації, перерахувати на рахунок виконавця кошти у розмірі, що дорівнює отриманій компенсації від страхової компанії.

Однак, колегія суддів вказує, що вказаний пункт додаткової угоди не підтверджує факт понесення позивачем збитків та не є підставою стягнення суми страхового відшкодування з відповідача на користь позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із даним позовом позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність ФОП Бабілунга В.А. була застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Інго» на підтвердження чого надав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № 202224913.

Водночас, колегією суддів встановлено, що згідно вказаного полісу застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Krone SD державний номерний знак НОМЕР_4 .

Доказів страхування відповідачем цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу DAF державний номерний знак НОМЕР_3 позивач суду не надав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 у справі №910/17834/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 у справі №910/17834/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/17834/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 17.11.2022