ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 листопада 2022 року м. ТернопільСправа № 921/595/22
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянувши заяву б/н від 15.11.2022 (вх. № 663 від 15.11.2022) Споживчого товариства "Центральний ринок м. Луцьк" (вул. Ковельська, 13, м. Луцьк, Волинська область, 43016) про видачу судового наказу

про стягнення з Фізичної особи - підприємця Троцюка Віталія Ростиславовича ( АДРЕСА_1 ) заборгованості в сумі 390,69 грн

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство "Центральний ринок м. Луцьк" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 15.11.2022 (вх. № 663 від 15.11.2022) про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця Троцюка Віталія Ростиславовича заборгованості в сумі 390,69 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Троцюка В.Р умов договору суборенди торгівельного місця під розміщення холодильної шафи №2/3/46-20 від 31.12.2019 в частині сплати орендної плати за користування об`єктом суборенди, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 1 площею 0,5 кв.м.

Розглянувши зміст заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про те, що заява не відноситься до територіальної юрисдикції Господарського суду Тернопільської області, а тому підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду Волинської області - за місцезнаходженням майна.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 149 ГПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Положеннями ч. 1 ст. 27 ГПК України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 30 ГПК України встановлена виключна підсудність справ.

Так, положеннями ч. 3 ст. 30 ГПК України передбачено, що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За правилами чинного Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тобто, у таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18.

За вказаних обставин правила виключної підсудності про розгляд спорів за місцезнаходженням майна чи основної його частини поширюються на спір щодо стягнення заборгованості за користування майном, яке надане в суборенду, оскільки такий спір стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки вимоги заявника щодо стягнення заборгованості з боржника виникли внаслідок неналежного виконання останнім зобов`язань за договором №2/3/46-20 від 31.12.2019, тобто пов`язане з нерухомим майном, яке розташоване у м. Луцьк, то і заява про видачу судового наказу має розглядатися відповідно до правил виключної підсудності за місцем знаходження такого майна Господарським судом Волинської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а згідно з частиною 3 цієї статті - передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 152 цього ж кодексу, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

За таких обставин, суд дійшов висновку про передачу заяви б/н від 15.11.2022 (вх. № 663 від 15.11.2022) Споживчого товариства "Центральний ринок м. Луцьк" про видачу судового наказу та доданих до неї матеріалів за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 30, 31, 149, 152, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 15.11.2022 (вх. № 663 від 15.11.2022) Споживчого товариства "Центральний ринок м. Луцьк" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Фізичної особи - підприємця Троцюка В.Р. заборгованості в сумі 390,69 грн, передати за підсудністю до Господарського суду Волинської області (проспект Волі, 54А, м. Луцьк, Волинська область, 43000).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (17.11.2022) в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України.

3. Копію ухвали направити заявнику з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. 256, 257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя С.Г. Стопник