ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Справа № 903/463/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Камка" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.08.2022 р. у справі № 903/463/21 (суддя Дем`як В.М., повний текст рішення складено 31.08.2022 р.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Електро" про розподіл судових витрат у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Електро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Камка"

про виділення частки нерухомого майна в натурі

за участю представників сторін:

позивача - Романюк Л.С.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Електро" звернулося із позовом до Господарського суду Волинської області, в якому просить:

- виділити в натурі ПАТ "Електро" з 43/100 частки власності від спільного майна гаража, який йому належить та знаходиться за адресою: 45201, Волинська обл., м. Ківерці, вул. Чкалова, 61, реєстраційний номер нерухомого майна №18, що складається з приміщень загальною площею 586,2 кв.м.: приміщення № 1 гараж площею 64,9 кв.м., приміщення № 2 гараж площею 28,4 кв.м., приміщення №3 гараж площею 26,7 кв.м., приміщення №4 загальною площею 38,3 кв.м., приміщення №5 гараж загальною площею 60,0 кв.м., приміщення № 6 загальною площею 19,4 кв.м., приміщення № 7 загальною площею 29,5 кв.м., приміщення № 8 загальною площею 9,1 кв.м., приміщення № 9 загальною площею 208 кв.м., приміщення № 10 загальною площею 9,4 кв.м., приміщення № 11 загальною площею 12,1 кв.м., приміщення № 12 загальною площею 10,5 кв.м., приміщення № 13 загальною площею 65,9 кв.м., приміщення №14 загальною площею 4,0 кв.м.;

- стягнути 9 310 грн витрат на проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічних паспортів на будівлі за адресою: 45201, Волинська обл., м. Ківерці, вул. Чкалова, 61 та 10296,00 грн. за проведення експертизи Волинським відділенням ЛНДІСЕ та 1 700 грн витрат за проведення ТОВ "Експертиза-Тоутал" по виконанню робіт з оцінки гаража на 5 автомашин (згідно заяви про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом.)

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.08.2022 р. позов задоволено. Постановлено виділити в натурі Приватному акціонерному товариству "Електро" з 43/100 частки власності від спільного майна гаража, який йому належить та знаходиться за адресою: 45201, Волинська обл., м. Ківерці, вул. Чкалова, 61, реєстраційний номер нерухомого майна №18, що складається з приміщень загальною площею 586,2 кв.м.: приміщення №1 гараж площею 64,9 кв.м., приміщення №2 гараж площею 28,4 кв.м., приміщення № 3 гараж площею 26, 7 кв.м., приміщення № 4 загальною площею 38, 3 кв.м., приміщення № 5 гараж загальною площею 60,0 кв.м., приміщення № 6 загальною площею 19,4 кв.м., приміщення № 7 загальною площею 29,5 кв.м., приміщення № 8 загальною площею 9,1 кв.м., приміщення № 9 загальною площею 208 кв.м., приміщення № 10 загальною площею 9,4 кв.м., приміщення № 11 загальною площею 12,1 кв.м., приміщення № 12 загальною площею 10,5 кв.м., приміщення №13 загальною площею 65,9 кв. м., приміщення № 14 загальною площею 4,0 кв.м.

18.08.2022 р. до суду першої інстанції позивачем подано заяву, в якій він просить стягнути з відповідача 19 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, в підтвердження чого долучив договір на правову допомогу № 01 від 19.02.2022 р., акт прийому-передачі виконаних робіт від 18.08.2022 р. та прихідний касовий ордер від 22.06.2021 р. на суму 10 000 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 24.08.2022 р. у справі №903/463/21 стягнуто з ТОВ "Камка" на користь ПрАТ "Електро" 19 000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Камка" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення, прийняти нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 8000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- виходячи зі змісту доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, слід дійти висновку, що адвокат Романюк Л.С. та ПАТ "Електро" дійшли згоди, що вартість послуг адвоката у справі всього становить 10 000 грн. Однак, адвокат вирішив змінити договірні правовідносини з ПрАТ "Електро" та подав заяву, в якій вказав, що 19 000 грн є вже понесеними витратами на правничу допомогу, що не знайшло свого підтвердження у наданих доказах;

- суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вийшов за межі позовних вимог, що є грубим порушенням норм процесуального права (ст. 14 ГПК України). У своїй заяві адвокат просив стягнути з ТОВ "Камка" на користь ПрАТ "Електро" понесені, а не ті, які будуть сплачені в майбутньому витрати, проте суд вирішив дану заяву, вийшовши за межі її прохальної частини;

- договором, укладеним між адвокатом Романюком Л.С. та ПрАТ "Електро" не передбачено окремих умов оплати ніж ті, які були вище процитовані (п. 3.1. договору). В даному пункті договору немає жодного слова про оплату на майбутнє (постфактум);

- адвокат поклав в основу заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу також витрати за складання клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2 250 грн, хоча в її проведенні не було необхідності;

- заявлена до стягнення сума витрат є завищеною для такої категорії справ, оскільки її складність не відповідає заявленому розміру винагороди, зважаючи на об`єм роботи адвоката та витрачений для цього час саме у даній справі, тому апелянт просить суд, керуючись ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 8 000 грн.

Листом від 30.09.2022 р. витребувано матеріали справи № 903/463/21 з Господарського суду Волинської області.

10.10.2022 р. до суду надійшли матеріали справи № 903/463/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду 14.10.2022 р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито провадження у справі, зупинено дію додаткового рішення та призначено розгляд скарги на 16.11.2022 р. об 14:30 год.

Приватне акціонерне товариство "Електро" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Позивач зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

При визначенні суми витрат на правову допомогу представник ПрАТ "Електро" виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Надані докази в їх сукупності підтверджують надання позивачу його адвокатом послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи на загальну суму 19 000 грн. При цьому, доказами долученими до матеріалів справи, підтверджується факт надання правничої допомоги.

Також представник позивача заявляє витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Камка" надіслало до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу без участі його повноважного представника.

В судовому засіданні 16.11.2022 р. представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін. Заявив про те, що ним понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн, докази чого будуть надані після розгляду даної скарги.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 16.11.2022 р., про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку.

Враховуючи те, що судом вчинено необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а також беручи до уваги клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм права судом першої інстанції, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 р., гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19. Подібні висновки також викладено в постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Із матеріалів справи апеляційним господарським судом встановлено, що заявник в підтвердження понесених витрат на правову допомогу долучив до матеріалів справи договір на правову допомогу № 01 від 19.02.2022 р., який укладений між керуючим Бюро - адвокатом Романюк Л.С. та ПрАТ "Електро".

Пунктом 1.1 договору, сторонами узгоджено повноваження адвокатського бюро.

В пунктах 1.2, 1.3 договору зазначено, що безпосереднє представництво інтересів відповідача від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Романюк Леонід Сергійович. Бюро може залучати до виконання укладених ним договорів про надання правової допомоги, помічника адвоката Романюка Л.С. інших адвокатів або юристів на договірних засадах. При цьому зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу у справі визначається у формі акту виконаних робіт, підписаного сторонами договору, в якому зазначається вартість послуг на правову допомогу в розмірі 1 500 грн за одну годину за усною згодою сторін договору сума гонорару може бути зменшена (збільшена) виходячи з принципів розумності та доброчесності (п. 3.1. договору).

Представництво ПрАТ "Електро" в суді першої інстанції фактично здійснювалось адвокатом Романюком Л.С. на підставі договору про надання правової допомоги від 19.02.2021р. та ордеру серія АС № 1021028.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 18.08.2022 р., який підписаний між адвокатом Романюк Л.С. та ПрАТ "Електро" клієнту було надано правничі послуги на загальну суму 19 000 грн, зокрема надано наступні послуги:

- вивчення фактичних обставин справи з огляду на їх правомірність, огляд законодавчих актів України, що регулюють правовідносини, вивчення судової практики Верховного Суду - 3 год., вартість 4 500 грн;

- оформлення позовної заяви у відповідності до вимог господарсько - процесуального законодавства про виділення частки ПрАТ "Електро" в натурі - 4 год., вартість 6 000 грн;

- оформлення та подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву, 2 год., вартість 3 000 грн;

- оформлення та подання до суду клопотання про призначення судової експертизи, 1,5 год., вартість 2 250 грн;

- участь у судових засіданнях, 2.17 год., вартість 3 250 грн.

До матеріалів справи також долучено прихідний касовий ордер від 22.06.2021 р., згідно якого ПрАТ "Електро" сплачено адвокату Романюк Л.С. кошти в сумі 10 000 грн.

Проаналізувавши надані суду докази, господарський суд вважає, що заявником в повній мірі, відповідно до вимог ст. 74 ГПК України, доведено та документально обґрунтовано розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі в сумі 19 000 грн.

Так, із матеріалів справи судом встановлено надання адвокатом Романюком Л.С. позивачу наступних послуг: подання позовної заяви, відповіді на відзив на позов, клопотання про призначення експертизи, заяви про уточнення позовних вимог. Із протоколів судових засідань вбачається те, що адвокат Романюк Л.С. приймав участь у всіх судових засіданнях по справі, заявляв клопотання про закриття підготовчого провадження по справі та виступав у судових дебатах.

Колегія суддів приймає до уваги правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 про те, що згідно зі змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Кодексу).

В свою чергу, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. Аналогічна правова позиція викладена у поставові Верховного Суду від 19.07.2021 р. у справі № 910/16803/19.

Також із правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.10.2018 р. по справі № 569/17904/17 вбачається, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

У постанові від 13.12.2018 р. у справі № 816/2096/17, Верховний Суд дійшов висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

З огляду на викладене, безпідставними є доводи відповідача, що відшкодуванню підлягають адвокатські послуги лише у межах фактично понесених витрат, оскільки в силу п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Акт прийому-передачі виконаних робіт від 18.08.2022 р., який підписаний сторонами та поданий позивачем до матеріалів справи містить обґрунтований детальний перелік наданих послуг.

Колегія суддів вказує, що відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що витрати є завищеними для такої категорії справ, оскільки складність справи не відповідає заявленому розміру винагороди, зважаючи на об`єм роботи адвоката та витрачений для цього час. Окрім того, відповідач вказував на те, що обставини, на які посилався позивач у позові не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а також відповідач просив укласти між сторонами мирову угоду у справі, що могло призвести до зменшення судових витрат.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. При зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Однак відповідач, в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, не довів суду неспівмірності заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач в процесі розгляду справи спочатку заперечував в повному обсязі по суті позовні вимоги, однак в подальшому пропонував позивачу укласти у справі мирову угоду. Із мотивувальної частини рішення суду можна встановити те, що відповідач погодився із запропонованим поділом часток в натурі.

Тобто, вказаним підтверджується те, що відповідач змінював свою правову позицію у справі в суді першої інстанції, що, в свою чергу, спричинило збільшення часу, затраченого адвокатом на спростування посилань відповідача у справі та збільшення обсягу витрат на правову допомогу позивача у справі.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що обставини, на які посилався позивач у позові не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а також те, що відповідач пропонував позивачу укласти між сторонами мирову угоду у справі, що могло призвести до зменшення судових витрат, не спростовують як самого факту надання адвокатом правничих послуг позивачу так і їх розміру.

Посилання відповідача на безпідставність покладення на нього витрат за складання клопотання про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2 250 грн, оскільки в її проведенні не було необхідності, суд вважає необґрунтованим, так як згідно ухвали суду від 27.09.2021 р. таке клопотання позивача було судом задоволено та із результатами (висновком) даної експертизи щодо поділу часток в натурі відповідач погодився.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані адвокатом Романюком Л.С. докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування судом витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 19 000 грн за рахунок відповідача, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до ст. 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.08.2022 р. у справі № 903/463/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Камка" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Камка" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 24.08.2022 р. у справі № 903/463/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.