ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2022 р.м. ХарківСправа № 922/878/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, )
до Державної установи Центр пробації ( 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка,81, )
про стягнення 69 954,83грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконання зобов`язань по оплаті теплової енергії в сумі 69 954,83грн за період: грудень 2019, січень 2020, лютий 2020, березень 2020, квітень 2020, жовтень 2020, листопад 2020, грудень 2020, лютий 2021. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач договір не уклав та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору з посиланням на ст.ст.11, 526, 530, 610, 692 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 09.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що між Державною установою Центр пробації та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" договір про постачання теплової енергії з грудня 2019 року по лютий 2021 року за адресою: вул. Молочна, 40, м. Харків, не укладався, у зв`язку з чим у відповідача відсутні договірні зобов`язання та правові підстави для оплати теплової енергії відповідно до позовних вимог позивача.

На підставі зазначеного відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач у встановлений строк відповідь на відзив не надав.

Суд вважає з необхідне звернути увагу, що відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи введення в Україні воєнного стану із 24.02.2022 та активні боєві дії на території м. Харкова, судом був наданий сторонам більш тривалий час для можливості реалізувати свої процесуальні права та викласти свою правову позицію по справі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" відповідно до п.1.1 Статуту, засновано на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та інших законодавчих актів України, та згідно рішення XVI сесії Харківської міської ради XXIV скликання "Про комунальну власність м. Харкова" № 191/03 від 24.09.2003 належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Метою діяльності Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" є задоволення потреб населення м. Харкова, державних, кооперативних, суспільних, приватних підприємств і організацій у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємств, забезпечення інтересів його працівників та задоволення їх економічних і соціальних потреб.

На підставі Наказу Міністерства юстиції України від 11.05.2019 № 1645/7 на баланс Державної установи Центр пробації (відповідач) передані нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 17-31 площею 283,6 кв. в нежитловій будівлі літ. А-2 за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 40.

Відповідно до листа Державного підприємства "Підприємство держаної кримінально-виконавчої служби України (№ 43)" № 5/14/П/816 від 13.11.2019 на підставі Акту приймання-передачі від 28.05.2019 вищезазначені нежитлові приміщення передано з балансу Державного підприємства "Підприємство держаної кримінально-виконавчої служби України (№ 43)" на баланс відповідача.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки КП "Харківські теплові мережі" (позивач) здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

Так, на підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальних сезонах 2019-2020 та 2020-2021 років позивач здійснив постачання теплової енергії у приміщення відповідача.

Оскільки відповідач з Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" договір на постачання теплової енергії не укладав, відповідач отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення з грудня 2019 року по лютий 2021 року підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалюваних сезонів.

Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників позивача та споживача - Державної установи Центр пробації.

Крім того, факт споживання відповідачем теплової енергії за вказаний період також підтверджується актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту №178/3767 від 10.03.2020 та № 178/4063 від 12.01.2021.

Відповідно по особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 69 954,83грн, яка утворилася за період з грудня 2019 року по лютий 2021 року.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до матеріалів справи та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1-3 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Відповідно до визначень термінів, які містяться в ст.1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 4 ст.19 та ст.24 вказаного Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу, своєчасне укладення якого з теплопостачальною організацією є основним обов`язком споживача теплової енергії.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі за текстом - Правила), відповідно до п.3 яких споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 4 Правил визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Однак, у порушення ст.24 Закону України "Про теплопостачання" відповідач не уклав договір з Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

Частиною 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до абз.6 п.40 Правил користування тепловою енергією, до обов`язків споживача теплової енергії, зокрема, належить вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

За приписами п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

З аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними у строки, встановлені договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Такими діями є реальне постачання теплової енергії у приміщення відповідача та її отримання останнім.

Матеріалами справи, а саме: Наказом Міністерства юстиції України від 11.05.2019 № 1645/7, та актом приймання-передачі від 2805.2019 підтверджується, що на баланс відповідача передані нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 17-31 площею 283,6 кв. в нежитловій будівлі літ. А-2 за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 40 та саме відповідач з грудня 2019 року по лютий 2021 року використовував зазначені нежитлові приміщення.

Факт постачання позивачем теплової енергії в нежитлових приміщеннях 1-го поверху №№ 17-31 площею 283,6 кв. в нежитловій будівлі літ. А-2 за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 40 підтверджується актами на включення та відключення опалення № 178/9527 від 04.11.2019, № 178/10201 від 09.04.2020, № 178/10612 від 15.10.2020, № 178/11783 від 12.04.2021, які підписані та скріплені печатками повноважних представників позивача та відповідача.

Таким чином суд дійшов висновку, що між сторонами у спрощений спосіб укладено договір постачання теплової енергії, у зв`язку з чим суд застосовує ст.692 Цивільного кодексу України, відповідно до якої покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Крім того, у п.35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Позивачем належним чином доведено факт споживання відповідачем теплової енергії у період з грудня 2019 року по лютий 2021 року.

Суд наголошує, що відсутність письмового договору між відповідачем та позивачем не є підставою для не оплати заборгованості за реально спожиту відповідачем теплову енергію.

За таких обставин суд не приймає заперечення відповідача про відсутність у нього правових підстав для оплати теплової енергії відповідно до позовних вимог позивача, за відсутності договірних зобов`язань.

При цьому суд зазначає, що за приписами п.31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії).

На підставі зазначеного позивачем здійснено розрахунок, відповідно до якого за відповідачем обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 69 954,83грн, яка утворилася за період з грудня 2019 року по лютий 2021 року.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Факт наявності заборгованості на суму 69 954,83грн за період з грудня 2019 року по лютий 2021 року підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наведені у позові обставини та не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості в сумі 69 954,83грн.

Враховуючи викладене, а також встановлений факт споживання відповідачем теплової енергії за період з грудня 2019 року по лютий 2021 року, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 69 954,83грн вартості спожитої ним теплової енергії обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 237, 238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи Центр пробації ( 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка,81, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) - 69 954,83грн вартості спожитої теплової енергії за період з грудня 2019 року по лютий 2021 року, 2 481,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "15" листопада 2022 р.

Суддя Т.А. Лавренюк