УХВАЛА

15 листопада 2022 року

м. Київ

cправа № 909/1199/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гоя Михайла Івановича

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

(суддя - Неверовська Л. М.)

від 17.02.2022

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Галушко Н.А., судді - Желік М.Б., Орищин Г.В.)

від 14.06.2022

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком"

до Фізичної особи-підприємця Гоя Михайла Івановича

про повернення орендованого майна

ВСТАНОВИВ:

1. Акціонерне товаристо "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гой Михайло Іванович (далі - ФОП) про повернення орендованого майна.

2. Позов обґрунтований тим, що відповідно до пункту 11.6.2 договору оренди комерційної нерухомості №26Е000-95/21 від 01.02.2021 (далі - договір), Товариство надіслало ФОП лист-попередження від 07.06.2021 про дострокове розірвання договору, однак ФОП не звільнив та не повернув орендоване майно.

3. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2022, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022, позов задоволено. Зобов`язано ФОП звільнити нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Надвірна, вул. Мазепи, 1 загальною площею 192,6 м кв. та повернути його Товариству по акту приймання-передачі. Стягнуто з ФОП на користь Товариства 2 270,00 грн судового збору.

4. Суди виходили з того, що Товариство у строки, встановлені договором, направило ФОП повідомлення про дострокове його розірвання, тому цей договір є розірваним з 07.09.2021 і відповідач повинен був звільнити нежитлове приміщення, проте свого обов`язку щодо повернення орендованого приміщення не виконав.

5. 31.10.2022 ФОП звернувся з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що постанову суду апеляційної інстанції отримав 20.10.2022, на підтвердження чого надає копію клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та виготовлення копії постанови суду апеляційної інстанції.

7. Верховний Суд розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. З огляду на те, що повне судове рішення суду апеляційної інстанції заявник отримав 20.10.2022 і скаргу подав протягом двадцятиденного строку, Суд дійшов висновку, що він має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

8. Перевіривши форму і зміст касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

9. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

10. Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першої, третьої статті 310 цього Кодексу.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

12. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

13. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

14. У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини другої статті 287 цього Кодексу, і касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першої, третьої статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

15. Крім того, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

16. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

17. У касаційній скарзі скаржник викладає обставини справи, зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального та порушили норми процесуального права, проте не визначає підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 287 ГПК України та не наводить відповідного обґрунтування, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

18. Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

19. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

20. Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 119, 234, 288, пунктом 5 частини другої статті 290, частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити Фізичній особі-підприємцю Гою Михайлу Івановичу строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2022 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 909/1199/21.

2. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гоя Михайла Івановича на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.02.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у цій ухвалі;

- уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко