ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. Справа№ 910/5158/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Луцюк А.В.

За участю представників учасників процесу:

від прокуратури: Маліцька Ю.С., прокурор

від позивача: Матвіюк М.А. (самопредставництво)

від відповідача: не з`явився

вільний слухач - Зельдіч М.В.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Київської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

27.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради №2246/2287 від 31.08.2021 про поновлення Центральному територіальному управлінню капітального будівництва договору оренди земельної ділянки від 08.09.2005 №9-6-00484 (зі змінами, внесеними договором від 26.12.2008 №91-6-00829, у редакції угоди про поновлення від 12.04.2016 №95) для будівництва житлового комплексу для військовослужбовців із підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Січових Стрільців, 59 у Шевченківському районі м. Києва (кадастровий номер :91:165:0018, площа 0,9645 га).

Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняття вказаного рішення відбулося з перевищенням Київською міською радою своїх повноважень.

Короткий зміст заяви Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

Одночасно з позовом Прокуратурою було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної влади, органам місцевого самоврядування, фізичним та юридичним особам до прийняття рішення у справі та набрання ним законної сили вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації, зміни цільового призначення, відчуження (вилучення) та передачі в користування іншим особам земельної ділянки, кадастровий номер :91:165:0018, площа 0,9645 га, по вул. Січових Стрільців, 59, Шевченківського району м. Києва.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її ухвалення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22 за позовом Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, заяву позивача про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що прокуратурою необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена; заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (далі - скаржник) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22 та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову задовольнити.

Скаржник зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 13, 86, 136, 137, ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України не врахував, що прокурор звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, тому у даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів держави в особі Міністерства оборони України, за захистом яких до суду звернувся прокурор.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи (позивача, відповідача) до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходили.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, відповідач не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Відтак, приймаючи до уваги, що позивач та відповідач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подали відзиви на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання такими учасниками справи не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2022 апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону у справі №910/5158/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Апеляційна скарга Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 вирішено витребувати матеріали справи №910/5158/22, а розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху відкласти до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

03.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5158/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.09.2022) задоволено клопотання Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22; відкрито апеляційне провадження у справі №910/5158/22; розгляд апеляційної скарги Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №910/5158/22 призначено на 18.10.2022.

Явка представників сторін

У судове засідання 18.10.2022 з`явився прокурор та представник позивача.

Відповідач своїх представників у судове засідання не направив.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 направлена на електронну пошту Київської міської ради, яка вказана, як в апеляційні скарзі прокурора. Таким чином, апеляційний суд виконав обов`язок щодо повідомлення позивача про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 у справі №761/14537/15-ц, провадження № 61-3069св21.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від відповідача клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розгляд апеляційним господарським судом клопотань

29.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінпроект» надійшла заява про залучення останнього у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 1 ст. 50 ГПК України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Аналізуючи положення ст. 50 Кодексу слід зробити висновок, що з вказаної норми не вбачається право суду на залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стадії розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 про відмову у забезпечені позову.

Тому в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінпроект» про залучення останнього у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача слід відмовити.

Позиція представників сторін у справі

У судовому засіданні прокурор вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно приписів ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акта, дійшов висновку, що апеляційна скарга Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 25.06.2022 підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У спорах з позовними вимогами немайнового характеру необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

При цьому в таких немайнових спорах суд досліджує, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору

Судом першої інстанції при вирішенні заяви позивача про забезпечення позову встановлено, що предметом позову у даній справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради №2246/2287 від 31.08.2021 про поновлення Центральному територіальному управлінню капітального будівництва договору оренди земельної ділянки від 08.09.2005 №9-6-00484 (зі змінами, внесеними договором від 26.12.2008 №91-6-00829, у редакції угоди про поновлення від 12.04.2016 №95) для будівництва житлового комплексу для військовослужбовців із підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями для побутового обслуговування населення на вул. Січових Стрільців, 59 у Шевченківському районі м. Києва (кадастровий номер :91:165:0018, площа 0,9645 га).

На обґрунтування вказаної заяви прорурор посилається, зокрема, на те, що:

- 29.11.1948 Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих прийнято рішення № 37 «О возобновлении отвода и установлении границ земельных участков Гарнизонной Квартирно - Эксплуатационной Части Киевского Военного Округа в Молотовском районе г. Киева», яким земельну ділянку військового містечка № 138 площею близько 0,7 га по вул. Артема, 59 у місті Києві відведено та передано в тимчасове користування Гарнізонної квартирно-експлуатаційної частини Київського воєнного округу в Молотовському районі м. Києва. У подальшому, з урахуванням указаного рішення, зазначена земельна ділянка перейшла до категорії земель оборони;

- 15.07.2004 Київською міською радою прийнято рішення № 419-24/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», яким рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 29.11.48 № 37 визнано таким, що втратило чинність, яке, у свою чергу, стало підставою для укладення договору оренди земельної ділянки від 08.09.2005.

- рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2012 у справі № 5011-51/5456-2012 визнано недійсним пункт 1 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 у частині визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 29.11.1948 № 37. Вищий господарський суд України, переглядаючи справу № 910/4268/16 у касаційному порядку, а також Північний апеляційний господарський суд, розглядаючи справу № 910/248/20, дійшли аналогічних висновків;

- факт належності земельної ділянки по вул. Січових Стрільців, 59, що в м. Києві, до земель державної власності та її віднесення до категорії земель оборони, окрім вищезазначеного рішення суду, підтверджений також такими, що набрали законної сили, рішеннями Господарського суду м. Києва від 30.05.2016 у справі № 910/4268/16, а також від 16.11.2020 у справі № 910/248/20, яке залишено в силі Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021. При цьому, Північний апеляційний господарський суд у своєму рішенні підтвердив, що розпорядником цієї земельної ділянки є виключно Кабінет Міністрів України, а Міністерство оборони України є органом оперативного управління;

- у судовому порядку неодноразово встановлено факт перевищення Київською міською радою своїх повноважень щодо порядку зміни цільового призначення земельних ділянок площею 0,88 га та площею 0,07 га, які увійшли до складу об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером :91:165:0018;

- з огляду на положення ст. 13, 141, 142 Земельного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» та ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» Київрада не мала права поновлювати договір оренди вищевказаної земельної ділянки під житлову забудову, так само, як не мала права укладати і первісний договір оренди від 08.09.2005 за № 91-6-00481, вилучивши її з постійного користування Міністерства оборони України.

Відмовляючи у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову суд першої інстанції виходив, що заявником належним чином не обґрунтовано співвідношення між заявленими заходами забезпечення позову та предметом позовної вимоги, не надано доказів на підтвердження обставин здійснення (наміру здійснення) будь-яких дій щодо земельної ділянки, які б безпосередньо унеможливили поновлення прав та інтересів на спірну земельну ділянку у спосіб, визначений позивачем при звернені до суду з даним позовом.

Крім того, виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, місцевий господарський дійшов висновку про безпідставність останньої, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та погоджується з доводами прокурора у заяві про забезпечення про необхідність вжиття таких заходів тим, що відчуження земельної ділянки (кадастровий номер :91:165:0018) за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 59, площею 0,9645 га, ускладнить та зробить неможливим виконання в подальшому рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спірні заходи забезпечення позову стосуються виключно предмету позову та за цією ознакою є такими, що відповідають вимозі адекватності заходів забезпечення. По суті такі заходи спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей,

Оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку невжиття визначеного заявником заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача та інтересів держави, за захистом яких прокурор звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки вчинення будь яких дій щодо державної реєстрації, зміни цільового призначення, відчуження (вилучення) та передачі в користування іншим особам земельної ділянки з кадастровим номером :91:165:0018, унеможливить захист прав позивача в межах цього судового провадження.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову та невжиття відповідного заходу забезпечення позову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити заяву прокурора про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно із ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 136, 137, 240, 267-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/5158/22 скасувати.

3. Заяву Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону - задовольнити.

4. Заборонити органам державної влади, органам місцевого самоврядування, фізичним та юридичним особам до прийняття рішення у справі та набранням ним законної сили вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації, зміни цільового призначення, відчуження (вилучення) та передачі в користування іншим особам земельної ділянки, кадастровий номер :91:165:0018, площею 0,9645 га, по вул. Січових Стрільців, 59.

5. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний код 22883141) на користь Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра, буд. 8, ідентифікаційний код 38347014) на наступні реквізити: Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ідентифікаційний код 38347014, IBAN: UA0082966 в ДКСУ, м. Київ, МФО 820172) 1 240 (одну тисячу двісті сорок) грн 50 коп. судового збору за розгляд заяви в суді першої

інстанції та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Матеріали справи №910/5158/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Доручити Господарському суду міста Києва у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідний наказ.

Стягувач: Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, м. Київ, вулиця Болбочана Петра, будинок 8, ідентифікаційний код 38347014).

Боржник: Київська міська рада (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний код 22883141).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями -14.11.2022.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко