ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. Справа№ 910/8839/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Токар Т.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 14.07.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 (повний текст підписано 22.11.2021)

у справі №910/8839/21 (суддя Христенко О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Агенція Приватизація»

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Національної академії аграрних наук України (третя особа - 1)

Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (третя особа - 2)

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

В судовому засіданні 14.07.2022 відповідно до ст. ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська агенція приватизації» (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (надалі-відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що відповідачем було допущено порушення права ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» на належний розгляд заяви про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, з наданням державним органом приватизації прийнятого рішення про відмову у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, виключно на підставі вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку, гарантованого ч. 9 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», у зв`язку з чим позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях щодо відмови у включенні ДП «ДГ «Литвинівське» до переліку об`єктів малої приватизації, яка викладена у формі листа №50-03.01-1952 від 29.04.2021, та зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях повторно розглянути заяву ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» від 12.04.2021 про включення вказаного об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, а також стягнути судовий збір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8839/21, на підставі ст.31 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Агенція Приватизації» передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Ухвалою суду від 01.09.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національну академію аграрних наук України (надалі-третя особа 1), Державне підприємство «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (надалі-третя особа 2).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі №910/8839/21 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях щодо відмови у включенні до переліку об`єктів малої приватизації, яке викладене у формі листа №50-03.01-1952 від 29.04.2021.

Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська агенція приватизації» від 12.04.2021 про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська агенція приватизації» 4 540,00 грн. судового збору.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відмова відповідача у включенні об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, яка викладена у формі листа №50-03.01-1952 від 29.04.2021, є невмотивованою, оскільки не містить підстав, визначених чинним законодавством для такої відмови, у зв`язку з чим відмова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню із зобов`язанням останнього повторно розглянути заяву позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 10.12.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги РВ ФДМУ зводяться до того, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а саме частина 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», яка є спеціальною нормою у сфері спірних правовідносин, та частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України і частина 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач стверджує, що діяв у межах наданих йому повноважень та, враховуючи непогодження органу, уповноваженого управляти державним майном щодо включення Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до переліку об`єктів малої приватизації, відмова відповідача є правомірною.

Посилання позивача та суду першої інстанції на висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/6319/19, є безпідставними, оскільки правовідносини у справі №910/6319/19 не є тотожними правовідносинам у справі №911/1991/21.

Позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисту, оскільки питання вмотивованої чи невмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти майном, є поза межами позовних вимог у даній справі та має бути окремою позовною вимогою, відповідачем за якою може бути орган, який відмовив у такому погодженні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2021 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №910/8839/21.

Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі №910/8839/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

10.01.2022 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання належних доказів направлення копії апеляційної скарги третім особам у даній справі. Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

03.02.2022 апелянтом подано до суду докази направлення апеляційної скарги третім особам у справі, а саме описи вкладення до цінних листів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі №910/8839/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.03.2022.

Проте, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, судове засідання 24.03.2022 у справі №910/8839/21 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі №910/8839/21 на 14.07.2022.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.07.2022 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Повідомлення із копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 про призначення справи до розгляду на 14.07.2022, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси сторін, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання апеляційної інстанції 14.07.2022 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки представників третіх осіб суду не відомі.

14.07.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з непередбаченими обставинами, пов`язаними з виконанням службових обов`язків, до якого не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача та третіх осіб обов`язковою в судове засідання не визнавалась, відмову у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та Порядку подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 675 від 22.05.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №730/32182, Товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська агенція приватизації» звернулось до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях із заявою від 12.04.2021 про включення об`єкта права державної власності - Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» (07334, Київська область, Вишгородський район, с. Литвинівка, ) до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

14.04.2021 вказана заява була отримана та зареєстрована РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про що свідчить відмітка на зазначеній заяві (вх. №05-50-2258 від 14.04.2021).

14.04.2021 РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на адресу Національної академії аграрних наук України було спрямовано запит №50-03.01-1711 щодо розгляду питання приватизації об`єкта державної власності, згідно з яким відділення зазначало, що згідно з Порядком подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, затвердженим наказом Фонду державного майна України № 675 від 22.05.2018 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.06.2018 р. за № 730/32182 (далі - Порядок), до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надійшла заява ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» від 12.04.2021 про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації - Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» (07334, Київська область, Вишгородський район, с. Литвинівка, ), яке перебуває у сфері управління Національної академії аграрних наук України.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», згідно із пунктом 2 розділу IV Порядку, для прийняття рішення щодо включення вищевказаного об`єкта державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, Регіональне відділення просить, у встановлений зазначеною статтею Закону строк, розглянути питання щодо можливості його приватизації, та у разі прийняття позитивного рішення, надати до Регіонального відділення перелік документів, визначений пунктом 2 додатку 2 до доручення голови Фонду № К/13 від 26.02.2020 р., необхідний для продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства.

Аналогічний за змістом запит РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях було направлено на адресу Фонду державного майна України №46-03.01-1706 від 14.04.2021.

22.04.2021 НААН України листом №10.2-03/117 повідомила РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про непогодження приватизації Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» з мотивів необхідності забезпечення продовольчої безпеки України, що, на думку НААН України, є складовою національної безпеки, необхідності сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства та здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України.

28.04.2021 Фонд державного майна України направив до РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях лист №10-47-9615, яким повідомив останнє про неможливість включення, зокрема, Державне підприємство «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, з мотивів відсутності у ФДМУ компетенції органу управління цього підприємства.

29.04.2021 РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях було направлено на адресу ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» лист №50-03.01-1952 щодо розгляду заяви про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, за змістом якого, відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», враховуючи лист Фонду державного майна України №10-47-9615 та відмову Національної академії аграрних наук України, як уповноваженого органу управління вказаним вище державним майном, надану листом № 10.2-03/117, Регіональне відділення відмовляє у включенні до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації об`єкта права державної власності - Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України».

Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає, що вищевказаними діями відповідачем було допущено порушення права позивача на належний розгляд його заяви про включення об`єкта права державної власності до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, та вказує на невмотивованість, і, відповідно, протиправність такої відмови у включенні Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Відповідач у свою чергу проти позову заперечив, зазначаючи про те, що позивач, посилаючись на постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/6319/19, зазначає, що відмова органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, не є вмотивованою, не містить підстав такої відмови, визначених чинним законодавством України. Проте, відповідач не погоджується з таким твердженням, оскільки предметом спору у зазначеній постанові Касаційного господарського суду була приватизація державного майна, яке перебувало в орендному користуванні та не використовувалось для власних потреб, тоді як в даному випадку Державне підприємство «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» здійснює дослідну, господарську, комерційну діяльність. Окрім того, відповідач зазначає, що Регіональне відділення діяло в межах своїх повноважень і чинного законодавства мало підстави для відмови у включенні Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» до переліку об`єктів малої приватизації у зв`язку з ненаданням погодження на приватизацію Національною академією аграрних наук України.

Національна академія аграрних наук України також заперечивши проти позову зазначила, що остання направила лист №10.2-03/117 від 22.04.2021 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, яким не надала своєї згоди на приватизацію Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Статуту Національної академії аграрних наук України, затвердженого Загальними зборами НААН від 07.04.2016, Національна академія аграрних наук - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.

Згідно з абз. 6 ст. 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» використання державного майна, переданого національним галузевим академіям наук, здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу».

Відповідно до статті 4 Закону «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», Національні галузеві академії наук, до яких належить НААН, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Земельного кодексу України, державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом 78 Статуту НААН визначено, що дослідні господарства, інші підприємства та організації НААН є експериментально-виробничою базою для проведення досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок. Крім того, зазначені підприємства та організації забезпечують сільськогосподарське виробництво елітним та репродуктивним насінням, садівним матеріалом, племінною продукцією тощо. Основним завданням Національної академії аграрних наук України є наукове забезпечення розвитку галузей агропромислового комплексу України, в тому числі - виробництво добазового та базового насіння, садівного матеріалу сільськогосподарських культур, племінної продукції.

Поряд з цим, згідно зі Статутом Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» підприємство створено з метою організаційно-господарського забезпечення науково-дослідним установам Академії умов для проведення досліджень, випробувань, і доопрацювання наукових розробок, їх апробації, проведення виробничої перевірки і впроваджень їх у виробництво та іншої господарської діяльності. Підприємство як юридична особа, є державним сільськогосподарським підприємством, яке створене з метою організаційно-господарського забезпечення Науковій установі умов для своєчасного та високоякісного, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарських культур і саджанців. Враховуючи вищевикладене, земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні господарства, в повному обсязі використовуються у сільськогосподарському виробництві та науковій діяльності для виконання статутних завдань.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук. З метою забезпечення продовольчої безпеки України, що є складовою національної безпеки, сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства, здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України, Національна академія аграрних наук України підтримує свою позицію щодо непогодження приватизації Державного підприємства «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» та просить у задоволенні позову відмовити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» визначено державне і комунальне майно, що не підлягає приватизації.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці.

Згідно із частинами 7 та 8 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» заяви про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої або малої приватизації, що підлягають приватизації, подаються потенційними покупцями до державних органів приватизації за місцезнаходженням об`єкта, що приватизується, у порядку, що встановлюється ФДМУ. Державні органи приватизації протягом 30 днів розглядають заяви та приймають рішення щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, і в п`ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, підприємство, що приватизується (балансоутримувача об`єкта), а також відповідний уповноважений орган управління.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» звернулася до РВ ФДМУ із заявою про включення об`єкта права державної власності - Державного підприємства до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації. Отримавши відмову у задоволенні цієї заяви, позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про визнання рішення про відмову протиправним, його скасування та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву.

При цьому, оскаржуване рішення РВ ФДМУ у формі листа №50-03.01-1952 від 29.04.2021 ухвалене з посиланням на лист ФДМ України №10-47-9615 від 28.04.2021 та лист НААНУ №10.2-03/117 від 22.04.2021, в якому було вказано про непогодження щодо приватизації Державного підприємства.

Відповідно до абзаців 3, 4 частини 7 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» державні органи приватизації протягом трьох днів після надходження заяви звертаються щодо надання згоди на включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, до уповноважених органів управління державним майном, крім випадків, коли орган приватизації є уповноваженим органом управління державним майном або уповноважений орган управління самостійно ініціював включення такого об`єкта до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації. Уповноважені органи управління державним майном надають згоду на приватизацію об`єкта державної власності або вмотивовану відмову протягом 15 днів з моменту надходження звернення від державних органів приватизації.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд зазначив, що вказані НААНУ у листі №10.2-03/117 від 22.04.2021 підстави для відмови у погодженні щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації за зверненням ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» не відповідають вимогам статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що такі підстави непогодження приватизації Державного підприємства, як необхідність забезпечення вказаним підприємством продовольчої безпеки України та необхідність сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства та здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України, не підтверджене належними та допустимими доказами.

Крім того, суд вказав, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що майно Державного підприємства належить до майнового комплексу НААНУ в розумінні Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу».

Також, як зазначив суд першої інстанції, посилаючись на неможливість передачі у приватну власність земельних ділянок Державного підприємства з огляду на приписи частини 4 статті 84 Земельного кодексу України, НААН України не надала жодних доказів щодо належності земель вказаного державного підприємства до земель, які використовуються для забезпечення діяльності НААН України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із наведеними висновками місцевого господарського суду та вважає, що внаслідок неправильного застосування частини 3 статті 4 та частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що РВ ФДМУ вчинило протиправні дії, відмовивши ТОВ «Всеукраїнська агенція приватизації» у включенні Державного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Так, листом №10.2-03/117 від 22.04.2021 НААНУ повідомила РФ ФДМУ про непогодження щодо приватизації Державного підприємства у зв`язку з необхідністю забезпечення продовольчої безпеки України, що є складовою національної безпеки, необхідності сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства та здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України. НААНУ також послалося на неможливість передачі у приватну власність земельних ділянок Державного підприємства відповідно до частини 4 статті 84 Земельного кодексу України та на Закон України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук України та статусу їх майнового комплексу».

Відповідно до частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» відмова державними органами приватизації у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, можлива у разі: коли підприємство, що пропонується приватизувати, перебуває у процесі ліквідації; коли законодавством установлено обмеження щодо приватизації об`єкта; вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації (абзац 4); не включення Кабінетом Міністрів України за поданням ФДМУ до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації.

Саме приписи частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» наводять підстави, з яких орган приватизації, у даній справі РВ ФДМУ, може відмовити у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

До правовідносин у даній справі підлягають застосуванню положення абзаців 1, 4 частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», а саме, відмова державними органами приватизації у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, у разі вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 16.02.2022 у справі №911/1642/21 (подібні правовідносини) Верховний Суд зазначив: «...щодо застосування положень частини 9 статті 11 Закону про приватизацію колегія суддів суду касаційної інстанцій зазначає, що державний орган приватизації, в даному випадку РВ ФДМУ, за наявності вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, відмовляє у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. При цьому вмотивована відмова органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації, повинна містити посилання на норми законодавства України.».

Задовольняючи позовні вимоги в даній справі, суд першої інстанції належним чином не дослідив та не оцінив оскаржуване рішення РВ ФДМУ та відмову НААНУ у погодженні щодо включення Державного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, на якій таке рішення ґрунтується, і дійшов неправильного висновку про протиправність оскаржуваного рішення РВ ФДМУ.

Суд першої інстанції також помилково зазначив, що НААНУ не надала доказів на підтвердження причин відмови у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, при цьому не встановивши, чи вимагають положення абзацу 4 частини 7 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» надання документального підтвердження причин відмови уповноваженого органу управління державним майном.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, натомість, встановила наступне.

Як уже наголошувалось вище, приписи частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» наводять підстави, з яких орган приватизації, у даній справі РВ ФДМУ, може відмовити у включенні до переліку об`єктів, що підлягають приватизації - за наявності вмотивованої відмови органу, уповноваженого управляти майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

При цьому мотивована відмова органу, уповноваженого управляти державним майном, у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації, повинна містити посилання на норми законодавства України.

У свою чергу, положення абзацу 4 частини 7 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не вимагають надання документального підтвердження причин відмови уповноваженого органу управління державним майном.

Дослідивши відмову (оформлену листом №10.2-03/117 від 22.04.2021) НААНУ (орган, уповноважений управляти державним майном) у погодженні щодо включення Державного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, колегія суддів дійшла висновку про її вмотивованість із посиланням на норми законодавства України.

Так, відмовляючи у включенні Державного підприємства до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, НААНУ здійснено посилання на норми законодавства України, а саме на Закон України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук України та статусу їх майнового комплексу», статут НААН України, Земельний кодекс України, статут Державного підприємства.

Відповідь РВ ФДМУ від 29.04.2021 за №50-03.01-1952, яку позивач вважає необґрунтованою, також містить посилання на норми законодавства України, зокрема, Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», Порядку подання та розгляду заяв про включення об`єктів права державної власності до відповідного переліку об`єктів великої та малої приватизації, що підлягають приватизації, затвердженого наказом ФДМ України від 22.05.2018 №675, а також на лист органу управління державним майном, який є цілком обґрунтованим чинними нормами законодавства, що підтверджується наступним.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук України та статусу їх майнового комплексу» Національна академія наук України є вищою державною науковою організацією України, яка організовує і здійснює фундаментальні та прикладні наукові дослідження, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України.

У віданні Національної академії наук України та національних галузевих академій наук перебувають установи, організації, підприємства (згідно з переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Національної академії наук України та національних галузевих академій наук (частина 7 статті 1 названого Закону).

Відповідно до пункту 1 Статуту Національної академії аграрних наук України, затвердженого Загальними зборами НААНУ від 07.04.2016, НААНУ - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.

Згідно з абз.6 ст.18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» визначено, що використання державного майна, переданого національним галузевим академіям наук, здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», національні галузеві академії наук, до яких і належить НААН, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Земельного кодексу України, державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом 78 Статуту НААН визначено, що дослідні господарства, інші підприємства та організації НААН є експериментально-виробничою базою для проведення досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок. Крім того, зазначені підприємства та організації забезпечують сільськогосподарське виробництво елітним та репродуктивним насінням, садівним матеріалом, племінною продукцією тощо. Основним завданням Національної академії аграрних наук України є наукове забезпечення розвитку галузей агропромислового комплексу України, в тому числі - виробництво добазового та базового насіння, садівного матеріалу сільськогосподарських культур, племінної продукції.

У свою чергу, як зазначає третя особа, Державне підприємство «Дослідне господарство «Литвинівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України створене з метою організаційно-господарського забезпечення науково-дослідним установам Академії умов для проведення досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок, їх апробації, проведення виробничої перевірки і впроваджень їх у виробництво та іншої господарської діяльності. Підприємство як юридична особа, є державним сільськогосподарським підприємством, яке створене з метою організаційно-господарського забезпечення Науковій установі умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробації, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарських культур і саджанців (пункт 2.1. Статуту)

Пунктом «е» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Підпунктом «а» пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України (набрали чинності 27.05.2021) передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Листом №10.2-03/117 від 22.04.2021 НААНУ повідомила РФ ФДМУ про непогодження щодо приватизації Державного підприємства у зв`язку з необхідністю забезпечення продовольчої безпеки України, що є складовою національної безпеки, необхідності сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства та здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України. НААНУ також послалося на неможливість передачі у приватну власність земельних ділянок Державного підприємства відповідно до частини 4 статті 84 Земельного кодексу України та на Закон України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук України та статусу їх майнового комплексу».

Враховуючи зазначене у сукупності, непогодження органом, уповноваженим управляти державним майном на приватизацію з мотивів необхідності забезпечення продовольчої безпеки України, що є складовою національної безпеки, сприяння розвитку вітчизняних наукових досліджень в галузі сільського господарства, здійснення наукового забезпечення галузей агропромислового розвитку України, колегія суддів визнає обґрунтованим. Зміст листа НААНУ відповідає категорії вмотивованості, про яку йдеться у абз. 4 частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Таким чином, враховуючи вмотивовану відмову органу, уповноваженого управляти майном - НААНУ у погодженні щодо включення Державного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, відмова РВ ФДМУ у включенні Державного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, не може вважатися протиправною.

Посилання позивача на те, що вмотивована відмова органу управління у розумінні частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», у даному випадку НААН України, має бути обґрунтована лише тими обставинами, які визначені у статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», є помилковими, оскільки положення абзаців 1 та 4 частини 9 статті 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», які регулюють спірні правовідносини, не передбачають, що орган приватизації має вмотивувати свою відмову або що лист органу приватизації має містити вмотивовану відмову органу управління лише в розумінні приписів статті 4 цього Закону.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» у разі якщо майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно державних підприємств, що належать до сфери управління органів державної влади та органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної кримінально-виконавчої служби України, правоохоронних органів та податкових органів, митних органів безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, таке майно є об`єктами, що підлягають приватизації. Майно, яке перебуває на балансах державних підприємств, установ, організацій, що не підлягають приватизації, та яке не входить до складу єдиних майнових комплексів, що забезпечують основні види діяльності таких підприємств або більше трьох років не використовуються у виробничій діяльності і подальше їх використання не планується, належить до об`єктів, що підлягають приватизації.

Як встановлено судом, Державне підприємство, про включення якого до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, просив позивач, перебуває в управлінні НААНУ.

Відповідно до преамбули Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих наук У країни та статусу їх майнового комплексу» НААН України - це національна галузева академія наук, яка відповідно до частини другої статті 1 цього Закону є державною науковою організацією України, що здійснює фундаментальні дослідження, організовує, проводить та координує прикладні дослідження у відповідній галузі науки.

Таким чином, до правовідносин, що виникли у даній справі, не підлягають застосуванню положення частини 3 статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» про приватизацію, НААН України не належить до підприємств, установ та організацій, наведених у частини 3 статті 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №911/1642/21 (пункти 64-68 мотивувальної частини).

Окрім наведеного, колегія суддів також звертає увагу на те, що орган приватизації не наділений повноваженнями оцінки достатності мотивування відповідей органів управління, оскільки акцент у вищенаведених нормах робиться на тому, що відповідь органу управління має бути не лише погодженням або відмовою, а містити відповідне мотивування цього. Проте, орган приватизації не наділений правом оцінки достатності, законності мотивування рішення органу управління та прийняття замість нього іншого рішення, яке орган приватизації особисто чи з урахуванням думки потенційного покупця, вважає правильним.

Враховуючи вищевикладене, висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог у даній справі є помилковими, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська агенція приватизації» задоволенню не підлягають.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на правові висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/6319/19, є безпідставними, оскільки правовідносини у справі №910/6319/19 не є тотожними правовідносинам у справі №911/1991/21.

Так, у справі №910/6319/19 фізична особа-підприємець звернулася до суду з позовом до ФДМУ про зобов`язання включити орендовану ним нежитлову будівлю до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, шляхом викупу, та затвердити цей перелік. Суди першої та апеляційної інстанцій відмовили в задоволенні позову, оскільки органом, уповноваженим управляти державним майном, відмовлено у погодженні щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Така відмова була обумовлена тим, що в договорі оренди спірного майна була встановлена заборона на його приватизацію. Верховний Суд скасував судові рішення судів попередніх інстанцій та передав справу на новий розгляд, оскільки судами не встановлено, чи порушено права позивача та чи саме діями/бездіяльністю ФДМУ допущено таке порушення.

Натомість у справі №911/1642/21 правовідносини виникли щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, майна, яке не перебувало в оренді позивача та не може бути приватизоване шляхом його викупу.

Тобто правовідносини у справах №910/6319/19 та №911/1642/21 не є подібними за підставами позову, встановленими фактичними обставинами, а також за матеріально-правовим регулюванням.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача, а рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у даній справі таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі №910/8839/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі №910/8839/21 скасувати.

3. Прийняти нове рішення про відмову в позові.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Агенція Приватизація» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 19, офіс 604, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м. Київ, просп. Голосіївський, 50, ) 6810,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

6.Матеріали справи №910/8839/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 16.11.2022.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко