ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2022 Справа №920/1177/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при помічнику (за дорученням) Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі

позивачів: 1. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м.Харків; 2. Міністерства освіти і науки України, м.Київ; 3. Сумського державного університету, м.Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АС", м.Волноваха, Волноваський район, Донецька область

про стягнення 394484,77грн.

Представники сторін:

прокурор: не з`явився

від позивачів: не з`явилися

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Керівник Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі позивачів Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м.Харків, Міністерства освіти і науки України, м.Київ, Сумського державного університету, м.Суми, звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АС", м.Волноваха, Донецька область, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь Сумського державного університету грошові кошти в сумі 394484,77грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.01.2022.

29.11.2021 представник відповідача надав до суду наступні документи:

1) відзив на позовну заяву (вх.№9801/21 від 29.11.2021), відповідно до якого відповідач вважає, що у прокурора відсутні повноважень звертатись з даним позовом та проти задоволення позову заперечує;

2) клопотання про передачу справи за підсудністю (вх.№4223 від 29.11.2021), в якому відповідач просить передати справу на розгляд Господарському суду Донецької області за місцезнаходженням відповідача;

3) заяву про застосування строків позовної давності (вх.№4224/21 від 29.11.2021), в якій відповідач просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог прокурора та відмовити в задоволенні позову.

16.12.2021 прокурором надано до суду відповідь на відзив (вх.10266/21), відповідно до якої прокурор просить прийняти відповідь на відзив до розгляду та задовольнити позовні вимоги.

20.12.2021 від позивача 1 - Північно-східного офісу Держаудитслужби надійшла заява (вх.№10327/21), в якій перший позивач зазначив, що не може надати будь-які пояснення по суті позову, оскільки вважає, що не є належною стороною у справі, а тому просить виключити Північно-східний офіс Держаудитслужби з переліку позивачів у цій справі.

10.01.2022 від позивача 3 - Сумського державного університету надійшло клопотання (вх.№ 118/22), згідно з яким третій позивач просить здійснювати розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10.01.2022 відмовлено у задоволенні усних клопотань прокурора та представника відповідача про відкладення підготовчого засідання; задоволено клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю; справу №920/1177/21 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Донецької області за місцезнаходженням відповідача.

02.02.2022 матеріали справи №920/1177/21 надійшли до Господарського суду Донецької області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями автоматизованою системою документообігу суду визначений склад суду для розгляду справи №920/1177/21 у складі судді Лейби М.О.

Ухвалою від 07.02.2022 справу №920/1177/21 прийнято до провадження зі стадії підготовчого провадження; розгляд справи у підготовчому провадженні визначено розпочати спочатку та підготовче засідання призначено на 01.03.2022.

Проте, підготовче засідання, призначене на 01.03.2022 не відбулося внаслідок обставин того, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено, в тому числі з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

В той же час Наказом Голови Господарського суду Донецької області №20 від 28.02.2022 Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтею 29 Закону України Про судоустрій і статус суддів, рішенням Ради суддів України №9 від 24 лютого 2022 року, враховуючи положення Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24 лютого 2022 року, розпоряджень Харківської обласної військової адміністрації, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, установлено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області в умовах воєнного стану та запроваджено тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмеження доступу до приміщення суду.

Поряд з цим, рішенням загальних зборів судів Господарського суду Донецької області №1 від 13.06.2022 визначена можливість проведення судових засідань у приміщенні суду за наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення такого судового засідання у приміщенні суду (перебування суддів, працівників суду за означеною вище адресою суду).

До суду надійшли:

09.05.2022 - клопотання представника відповідача від 23.02.2022 №б/н про залишення позову без розгляду;

07.06.2022 - письмові заперечення, за підписом керівника Окружної прокуратури м.Суми від 16.05.2021 №51-2055вих 22, на клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.06.2022 підготовче засідання призначено на 19.07.2022.

28.06.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача від 28.06.2022 №б/н про залишення позову без розгляду.

З урахуванням режиму воєнного стану, встановленням в господарському суді особливого режиму роботи й запровадженням відповідних організаційних заходів, а також з метою надання сторонам рівних можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, ухвалами від 19.07.2022 та від 07.09.2022 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладався відповідно на 07.09.2022 на 11.10.2022.

Ухвалою від 11.10.2022 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначений в судовому засіданні 14.11.2022. Явка представників сторін у судове засідання 14.11.2022 обов`язковою не визнавалась. При цьому у вказаній ухвалі було зазначено про те, що участь у засіданні суду можлива для учасників справи виключно в режимі відеоконференції та відбудеться лише за умови наявності об`єктивних обставин, які забезпечать безпеку проведення судового засідання у приміщенні Господарського суду Донецької області.

Ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні 14.11.2022 в режимі відеоконференції.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи судом, у зв`язку із зупиненням поштових відправлень з 22.02.2022 у господарському суді Донецької області (розпорядження від 21.02.2022), процесуальні документи у справі надсилалися сторонам засобами електронного зв`язку. Учасників судового процесу також повідомлено про розгляд даної справи у засіданні суду 14.11.2022 шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади. Крім того ухвала суду від 11.10.2022 розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Прокурор та представники сторін у судове засідання 14.11.2022 не з`явились.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи відзиву на позов, відповіді на відзив, доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

22.08.2018 Сумським державним університетом на офіційному веб-порталі публічних закупівель "Рrozzoro" було опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів (предмет закупівлі «Газ природний», ДК 021:2015 код 09120000-6) 300000 метри кубічні, очікуваною вартістю 3 450 240,00 грн з ПДВ, ідентифікатор закупівлі UA-2018-08-22- 001857-с.

Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися 8 юридичних осіб: ТОВ «Укртранссервіс-Груп», ТОВ «АС», ТОВ «Енергогазрезерв», ТОВ «Галузеве підприємство «Промсервіс», ТОВ «Енерджі Трейд Груп», ТОВ «Укр Газ Ресурс», ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс», ТОВ «Сумигаз Збут».

За результатами проведення процедури відкритих торгів, тендерним комітетом Сумського державного університету визначено переможцем ТОВ «АС».

16.10.2018 між Сумським державним університетом (споживач) та ТОВ «АС» (постачальник) укладено договір №628(18)Б-1 постачання природного газу.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 вказаного договору, предметом поставки визначено газове паливо, обсяг постачання газу протягом жовтня-грудня 2018 року - 300 тис м.куб. (по місяцях: жовтень - 55 тис.м.куб., листопад 105 тис.м.куб., грудень 140 тис.м.куб.).

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, що складається між сторонами на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ (пункт 3.3. договору).

Пунктами 6.1., 6.2. договору встановлено, що ціна за 1000 куб.м спожитого природного газу становить 8888,82грн., з ПДВ 10666,58грн., загальна сума договору - 3199974,00грн. з ПДВ.

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків за газ - до повної оплати за спожитий газ (пункт 12.1. договору).

Пунктом 12.2 договору сторони передбачили, що дія договору може бути продовжена у випадках, передбачених Законом.

Згідно з пунктом 13.3. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;

- зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

- узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

- зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

- інших підстав, визначених Законом України «Про публічні закупівлі».

За змістом пункту 13.4. договору зміни до договору вносяться за згодою сторін та оформлюються шляхом укладання додаткової угоди. Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обгрунтування необхідності внесення таких змін договору.

Листом №532 від 19.10.2018 «Щодо обґрунтованості в необхідності підвищення ціни за одиницю товару за договором постачання природного газу у зв`язку із коливанням ціни на ринку з 01 жовтня 2018 року» постачальник ТОВ «АС» звернувся до споживача Сумського державного університету, згідно з яким повідомив про зміну ціни на природний газ. Зазначив, що з 01.10.2018 ціна за 1000 куб. м. природного газу без урахування тарифів на його транспортування становить 11 733,18грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна природного газу - 9777,65грн., ПДВ 1955,53грн. У переліку додатків до вказаного листа вказано про долучення постачальником експертних висновків, що підтверджують факт зміни ціни та її коливання на ринку з дати головної закупівлі і до місяця, в якому направлена пропозиція щодо зміни ціни (копії).

23.10.2018 між постачальником ТОВ «АС» та споживачем Сумським державним університетом укладено додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018, згідно з якою внесено зміни до п.п. 2.1., 6.1., 6 2 договору - збільшено ціну за 1000 куб. м природного газу та встановлено її у розмірі 9776,81грн. без ПДВ, з ПДВ - 11732,17грн., зменшено обсяг поставки газу до 272752 м. куб., встановивши обсяги газу по місяцях - жовтень 39,752 тис. м. куб., листопад 105 тис. м. куб., грудень 128 тис. м. куб., та змінено суму договору - 3199972,83грн. з ПДВ.

Листом №538 від 22.10.2018 «Щодо обґрунтованості в необхідності підвищення ціни за одиницю товару за договором постачання природного газу у зв`язку із коливанням ціни на ринку з 01 жовтня 2018 року» постачальник ТОВ «АС» звернувся до споживача Сумського державного університету, згідно з яким повідомив про зміну ціни на природний газ. Зазначив, що з 01.10.2018 ціна за 1000 куб. м природного газу без урахування тарифів на його транспортування становить 12906,48грн. з урахуванням ПДВ. У тому числі: ціна природного газу 10755,40грн., ПДВ 2151,08грн. У переліку додатків до вказаного листа вказано про долучення постачальником експертних висновків, що підтверджують факт зміни ціни та її коливання на ринку з дати головної закупівлі і до місяця, в якому направлена пропозиція щодо зміни ціни (копії).

29.10.2018 між постачальником ТОВ «АС» та споживачем Сумським державним університетом укладено додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018, згідно з якою внесено зміни до п.п. 2.1., 6.1., 6 2 договору - збільшено ціну за 1000 куб.м. до 10270,50грн. без ПДВ, з ПДВ 12324,60грн., зменшено обсяг поставки до 259640 тис. м. куб, встановивши обсяги газу по місяцях жовтень 39,64 тис. м. куб, листопад 105 тис. м. куб, грудень 115 тис. м. куб, та змінено суму договору - 3199959,14грн. з ПДВ.

Листом №543 від 24.10.2018 «Щодо обґрунтованості в необхідності підвищення ціни за одиницю товару за договором постачання природного газу у зв`язку із коливанням ціни на ринку з 01 жовтня 2018 року» постачальник ТОВ «АС» звернувся до споживача Сумського державного університету, згідно з яким повідомив про зміну ціни на природний газ. Зазначив, що з 01.10.2018 ціна за 1000 куб. м природного газу без урахування тарифів на його транспортування становить 14 197,08грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна природного газу 11830,90грн., ПДВ 2366,18грн. У переліку додатків до вказаного листа вказано про долучення постачальником експертних висновків, що підтверджують факт зміни ціни та її коливання на ринку з дати головної закупівлі і до місяця, в якому направлена пропозиція щодо зміни ціни (копії).

31.10.2018 між постачальником ТОВ «АС» та споживачем Сумським державним університетом укладено додаткову угоду №3 до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018, згідно з якою внесено зміни до п.п. 2.1., 6.1., 6 2 договору збільшено ціну за 1000 куб.м. до 11231,85грн. без ПДВ, з ПДВ 13478,22грн., зменшено обсяг поставок до 237417 тис. м. куб., встановивши обсяги газу по місяцях жовтень 39,417 тис. куб. м., листопад 105 тис. куб. м., грудень 93 тим. куб. м., змінено суму договору - 3199958,56грн. з ПДВ.

На виконання умов вказаного договору №628(18)Б-1 від 16.10.2018 у період жовтень-грудень 2018 року, з урахуванням внесених додатковими угодами №1, №2, №3 змін, постачальник ТОВ «АС» передав, а споживач Сумський державний університет прийняв природний газ в кількості 237,417 тис. м куб., загальною вартістю 3173954,10грн з ПДВ, а саме:

- у жовтні 2018 року відповідно до акту приймання-передачі №628(18)Б-1/10 від 09.11.2018 обсягом 12,816 тис. м. куб. на загальну суму 146732,41грн. з ПДВ,

- у листопаді 2018 року відповідно до акту приймання-передачі №628(18)Б-1/11 від 11.12.2018 обсягом 118,359 тис. м. куб. на загальну суму 1595268,64грн. з ПДВ,

- у грудні 2018 року відповідно до акту приймання-передачі №628(18)Б-1/12 від 31.12.2018 обсягом 106,242 тис. м. куб. на загальну суму 1431953,05грн. з ПДВ.

Платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, Сумським державним університетом сплачено ТОВ «АС» грошові кошти в загальній сумі 3173954,10грн. за природний газ у загальному обсязі 237,417 тис. м. куб.

В обґрунтування заявлених прокурором позовних вимог прокурор зазначає, що Сумським державним університетом внаслідок укладення додаткових угод до договору про постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018 надмірно сплачено грошові кошти за поставлений протягом жовтня-грудня 2018 року природний газ в загальній сумі 394484,77грн.

Прокурор стверджує, що зазначені додаткові угоди №2 та №3 укладені сторонами всупереч інтересів держави, без належних підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни, у порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі". При укладанні відповідачем додаткових угод №2 та №3 було порушено частину четверту статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення, що не відповідає вимогам замовника у тендерній документації, при відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно змінено істотні умови договору.

Зокрема, додаткові угоди №2 від 29.10.2018 та №3 від 31.10.2018, якими підвищено ціну на газ за 1000 куб. м. та зменшено загальний обсяг постачання, укладено впродовж одного календарного місяця, без будь-яких підтверджень щодо коливання ціни на газ у розрахунковому періоді. Підвищення ціни відбулось на підставі документів, які не містять даних про коливання ціни природного газу та за наявності тенденції зниження ціни у вказаний період. За даними моніторингу сайту ТБ «Українська енергетична біржа», з жовтня 2018 року відмічалось зниження ціни на природний газ. Відповідно, при нікчемності додаткових угод №2 та №3 розрахунки потрібно проводити з визначеної договором ціни 8888,82грн. без ПДВ за 5,607 тис. куб. м. та в редакції додаткової угоди №1 ціни 9776,81грн. за 231,81 тис. куб. м.

Прокурор вказує, що підвищення ціни на предмет закупівлі за умов зниження його вартості на ринку є недобросовісною практикою та призводить до повного нівелювання результатів відкритих торгів. Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим і, для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну не більше як 10%; інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

У роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю», що міститься у листі від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 зазначено, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим, водночас Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, звернув увагу на те, що право тлумачити норму права є виключним правом суду, а роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, що вказано і в самому листі Мінекономіки.

Подані постачальником документи не свідчать про збільшення ціни на газ на енергетичному ринку за певний період, а проведений моніторинг вказує на зменшення ціни на газ у період з серпня 2018 по грудень 2018 року.

За твердженнями прокурора надані ТОВ «АС» експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати жодним чином не підтверджують коливання цін на природний газ, оскільки не містять інформації про ціну на газ, що склалася на момент підписання договору та додаткових угод у порівняння з попереднім періодом та відображають лише цінову політику конкретних суб`єктів господарювання, а не середньо ринкові ціни по Україні.

Таким чином, додаткові угоди №2 та № 3 до договору прокурор вважає нікчемними в силу частини 1 статті 37 Закону та зазначаючи, що оскільки Сумський державний університет сплачував кошти за поставлений природний газ відповідно до ціни, вказаної у додаткових угодах №2 та №3, тобто за збільшеною ціною, сплачені кошти у сумі 394484,77грн. є надмірно сплаченими. У зв`язку із цим прокурор просить стягнути з ТОВ «АС» на користь Сумського державного університету 394484,77грн. надмірно сплачених коштів, посилаючись, зокрема, на положення статті 216, частини 1 статті 670 ЦК України.

Отже, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача неправомірно одержаних грошових коштів у розмірі 394484,77грн. (різниця між сумою коштів, які фактично сплачено відповідачу за газ по ціні згідно з додатковими угодами №2 та №3 та сумою за газ по ціні відповідно до договору з урахуванням додаткової угоди №1) за нікчемними додатковими угодами №2 та №3 до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018.

Падання позову до суду прокурор обґрунтовує необхідністю захистити інтереси держави у зв`язку із нездійсненням відповідних повноважень органом Державної аудиторської служби України Північно-східним офісом Держаудитслужби, який наділений повноваженнями щодо реалізації державної політики у сфері державного фінансового контролю, зокрема при здійсненні державних закупівель згідно статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43.

У позовній заяві зазначено, що Окружною прокуратурою міста Суми до Північно-східного офісу Держаудитслужби направлявся лист від 08.10.2021 №51-6256вих-21 з пропозицією звернутися до суду самостійно про визнання додаткових угод нікчемними та стягнення на їх підставі коштів. Проте, Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області листом №201825-17/3020-2021 від 18.10.2021 повідомлено про відсутність в Управлінні правових підстав для звернення до суду з відповідним позовом.

Окрім того, прокурор пред`являє позов також в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України вказуючи про те, що Міністерство освіти і науки України, як орган центральної виконавчої влади, що здійснює повноваження органу управління відносно Сумського державного університету, забезпечує формування та реалізації державної політики у сфері освіти і науки відповідно до Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №630.

У позовній заяві зазначено, що Окружною прокуратурою міста Суми до Міністерства освіти і науки України направлялися листи від 20.09.2021 №51-5709вих-21 та від 08.10.2021 №51-625вих-21 з пропозицією звернутися до суду самостійно про визнання додаткових угод нікчемними та стягнення сплачених на їх підставі коштів.

Однак, Міністерством освіти і науки України листами від 30.09.2021 №1/11-7213 та від 13.10.2021 №14.1/467-21 повідомлено про те, що Міністерством освіти і науки України заходів, спрямованих на забезпечення дотримання вимог законодавства під час укладання додаткових угод до договору постачання газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018 не вживалось, та просило вжити відповідні заходи спрямовані на захист інтересів держави.

Пред`являючи позов в інтересах держави в особі Сумського державного університету, прокурор вказує, що Сумський державний університет в розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України є учасником бюджетного процесу та наділений повноваженнями розпоряджатися бюджетними коштами. У даних правовідносинах Сумський державний університет є отримувачем коштів, які надійдуть у разі їх стягнення. При цьому, будучі органом до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює захист інтересів держави.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріплені в статті 3 вказаного Закону. Вказане свідчить про порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель, внаслідок дій Сумського державного університет щодо перерахування на підставі нікчемних додаткових угод бюджетні кошті у надмірному розмірі, чим завдано шкоди державним інтересам.

Окружною прокуратурою міста Суми до Сумського державного університету направлявся лист від 08.10.2021 №51-6258вих-21 з пропозицією звернутися з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод та стягнення з ТОВ «АС» сплачених на їх підставі коштів. Проте, листом від 18.10.2021 №05.03/01-05/4162 Сумський державний університет повідомив про відсутність підстав для звернення до суду.

Таким чином, прокурор вважає наявними підстави для представництва з огляду на незаконне використання бюджетних коштів шляхом укладання оспорюваних додаткових угод, на підставі яких сплачено кошти у надмірній сумі, і невжиття уповноваженими органами заходів щодо усунення таких порушень.

Північно-східний офіс Держаудитслужби у поданій до суду заяві зазначив про те, що згідно листа від 18.10.2021 №201825-17/3020-2021 Окружну прокуратуру міста Суми було повідомлено, що контрольних заходів на предмет дотримання Сумським державним університетом вимог законодавства у сфері публічних закупівель по закупівлі природного газу (ID: UA-2018-08-22-001857с) управлінням не проводилися.

Таким чином, Північно-східний офіс Держаудитслужби вважає, що він не може бути стороною у справі №922/1177/21 та надати будь-які пояснення по суті позову, оскільки є неналежною стороною у цій справі, а тому просить суд виключити його з переліку позивачів у справі.

Позивач Міністерство освіти і науки України письмових заяв по суті спору під час розгляду справи не подавав.

Позивач Сумський державний університет, крім заяви про розгляд справи без участі його представника, будь-яких інших письмових заяв по суті спору під час розгляду справи також не подавав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позовних вимог, посилається, зокрема, на наступне:

- підписання додаткових угод було обумовлено коливанням ціни на природний газ у бік збільшення, що підтверджується експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати №О-705 від 05.09.2018, №О-811від 26.09.2018 та №О-812 від 26.09.2018;

- прокурором не надано жодного доказу, в розумінні статті 73 ГПК України, щодо відсутності факту коливання ціни на ринку природного газу у період укладання спірних додаткових угод;

- у матеріалах справи наявні довідки торгово-промислової палати, які підтверджують рівень цін у період ініціювання відповідачем укладання спірних додаткових угод. Аналіз вказаних документів дозволяє дійти висновку про підвищення (коливання) цін на ринку природного газу;

- ціна на природний газ змінювалася протягом часу проведення тендерної процедури, в той час як ТОВ «АС» не мало права відмовитися від тендерної пропозиції та підписання договору, оскільки у випадку такої відмови до учасника можуть бути застосовані господарські санкції та наслідки, що передбачені умовами закупівлі.

Таким чином, стверджуючи, що спірні угоди до договору укладені на підставі документального підтвердження факту коливання ціни на ринку природного газу, відповідач вважає, що при укладанні додаткових угод сторони дотрималися приписів пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

При цьому відповідач вказує, що оскільки правовим наслідком недійсності правочину є двостороння реституція, вказане виключає можливість застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається в якості підстави позову керівник прокуратури, а отже відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення грошових коштів на підставі вказаної статті.

Водночас, на думку відповідача, у прокурора відсутні повноваження на звернення до суду з цим позовом, що є підставою для залишення позову без розгляду. Відповідач зазначає про: - відсутність в матеріалах справи доказів факту нездійснення чи неналежного здійснення своїх повноважень позивачем Держаудитслужбою щодо виявлення порушень, на які посилається прокурор у позовній заяві, а також відсутності у позивача таких повноважень; - відсутність позовних вимог до Міністерства освіти і науки України та Північно-східного офісу Держаудитслужби, які до того ж не є стороною договору.

Відповідач також вважає, що Сумським державним університетом було повідомлено прокурора про відсутність підставі для звернення до суду, а отже надано аргументоване повідомлення про відсутність порушення прав позивача. Відповідач вказує, що пред`явлення позову в інтересах держави в особі Сумського державного університету, який є стороною у спірних правовідносинах, але не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, прямо заборонено частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно відомостей, що містять в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Сумський державний університет не має статусу суб`єкта владних повноважень, в особі якого прокурор може звертатися з позовом в інтересах держави, а є державною організацією (установою, закладом).

Разом з цим у заяві від 23.11.2021 відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог керівника Окружної прокуратури міста Суми.

У відповіді на відзив прокурор підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених як у позові так і у відповіді на позов. Навівши спростування щодо доводів представника відповідача, прокурор продублював обставини справи, зміст позовної заяви, зокрема, мотивуючи свою позицію тим, що:

- експертні висновки, на які посилається відповідач як на підтвердження факту коливання ціни, носять виключно довідковий характер та не можуть бути підставою для підвищення ціни на газ, що постачався Сумському державному університету;

- у позовній заяві йдеться про те, що подані постачальником документи не свідчать про збільшення ціни на газ на енергетичному ринку за певний період, а проведений моніторинг вказує на зменшення ціни на газ у період з серпня 2018 по грудень 2018 року;

- сторонами тричі вносилися зміни до договору, що призвело до підвищення ціни газу на 26,3% порівняно з первинною ціною; - за період з жовтня 2018 року на ринку природного газу відбулося коливання ціни в сторону зниження ціни на природний газ, тому за стійкої тенденції на ринку до зниження ціни на природний газ, у відповідача не було жодної підстави укладати додаткові угоди про підвищення ціни на газ;

- у роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю», що міститься у листі від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 зазначено, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим, водночас Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, звернув увагу на те, що право тлумачити норму права є виключним правом суду, а роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, що вказано і в самому листі Мінекономіки.

Таким чином, за змістом позовної заяви та відповіді на відзив вбачається, що суть позовних вимог зводиться до того, що постачальником не обґрунтовано документально коливання ціни на газ на предмет закупівлі в сторону збільшення, адже долучені відповідачам висновки торгово-промислової палати не свідчать про збільшення ціни на газ, а навпаки в цей період спостерігається тенденція зниження ціни на газ.

Щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України, про що зазначає відповідач у відзиві, прокурор вказує, що у позовній заяві відсутнє посилання на статтю 1212 Цивільного кодексу України як на підставу стягнення коштів.

Як у тексті позовної заяви так і у відповіді на відзив прокурор зазначає, що відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За твердженнями прокурора в даному випадку в результаті укладання нікчемних додаткових угод державою в особі Сумського державного університету надмірно сплачені грошові кошти в сумі 394484,77грн., які підлягають поверненню.

Щодо застосування строків позовної давності прокурор зазначає, що додаткова угода №1 від 23.10.2018 не оспорюється, а додаткові угоди №2 та №3 укладені відповідно 29.10.2018 та 31.10.2018, тому позовна заява подана в межах строків позовної давності.

У письмових запереченнях на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, прокурор наводить аргументи на спростування доводів представника відповідача, вважає таке клопотання необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні.

Надаючи оцінку доводам прокурора, щодо здійснення представництва інтересів держави та визначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, запереченням відповідача, суд зазначає наступне.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право також звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

За правилами частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, аналіз положень статті 53 ГПК України у взаємозв`язку із змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, позов у цій справі подано прокурором в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби, Міністерства освіти і науки України , Сумського державного університету.

Необхідність захисту інтересів держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби, Міністерства освіти і науки України, Сумського державного університету обґрунтовується прокурором бездіяльністю позивачів, що полягає у невжитті протягом розумного строку самостійних заходів щодо стягнення заборгованості, незважаючи на усвідомлення порушення як інтересів держави, так і суспільного інтересу в сфері публічних закупівель, після отримання відповідного повідомлення прокуратури.

Щодо визначення прокурором Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України позивачем у справі, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 затверджено Положення про Державну аудиторську службу України, згідно з яким, реалізуючи державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, Державна аудиторська служба України, яка є центральними органами виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, має право звертатися до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з підпунктами 3, 4, 9 пункту 4 цього Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Отже орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17).

Наведене дає підстави для висновку про те, що Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, а тому у даному випадку Північно-східний офіс Держаудитслужби є належним органом, в інтересах якого мав право звертатися прокурор з позовом, який розглядається у цій справі.

Відповідно до статті 7-1 Закону "Про публічні закупівлі" Держаудитслужба здійснює моніторинг закупівлі протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору та його виконання. За результатами моніторингу закупівлі складається висновок, в якому має міститься опис порушення та зобов`язання щодо усунення порушення.

Закупівлі також перевіряються органом державного фінансового контролю під час проведення інспектування, а також під час державного фінансового аудиту. Перевірки закупівель проводяться за письмовим рішенням керівника органу державного фінансового контролю або його заступника за наявності однієї з таких підстав: 1) виникнення потреби у документальній та фактичній перевірці питань, які не можуть бути перевірені під час моніторингу процедури закупівлі, а саме: стану виконання умов договору, внесення змін до нього, в тому числі вимог щодо якості, кількості (обсягів) предмета закупівлі, ціни договору.

У пункті 8 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено право Держаудитслужби порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

У цій справі, згідно з матеріалами позовної заяви, прокурор перед поданням позову звертався до Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області з листом від 08.10.2021 №51-6256вих-21, в якому просив повідомити чи звертатиметься ДАСУ до суду з позовом щодо визнання додаткових угод нікчемними та стягнення з ТОВ «АС» сплачених на їх підставі коштів. У вказаному листі також зазначено про те, що Окружна прокуратура міста Суми листом від 16.09.2021 №51-5635вих-21 вже повідомляла Держаудитслужбу про наявність порушень виявлених порушень публічної закупівлі (UA-2018-08-22-001857-с). Також прокурором повідомлено, що у разі неможливості пред`явлення Держаудитслужбою позову до суду, Окружною прокуратурою міста Суми будуть вжиті заходи представницького характеру.

У відповідь на вказане звернення управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області листом від 18.10.2021 №201825-17/3020-2021 повідомило прокурора про те, що Управлінням станом на 12.10.2021 контрольних заходів на предмет дотримання замовником Сумським державним університетом вимог законодавства у сфері публічних закупівель по закупівлі природного газу (UA-2018-08-22-001857-с) не проводилося. Правові підстави для звернення до суду в інтересах держави по вищевказаній закупівлі відсутні. Представлення в суді інтересів Управління у спірних правовідносинах є неможливим, оскільки підставою для звернення до суду в даному випадку не будуть слугувати результати державного фінансового контролю здійсненого Управлінням.

При цьому, Верховний Суд вважає Держаудитслужбу належним позивачем у справах зазначеної категорії, про що наголошено у постановах в справах № 924/1237/17, № 826/9672/17, № 924/1256/17, № 906/296/18, № 912/895/18, № 925/682/18, № 909/545/18, №924/1256/17, №927/491/19, №920/1123/21.

Щодо визначення прокурором Міністерства освіти і науки України позивачем у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 р. І Статуту Сумського державного Університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України за №639 від 16.06.2015, Сумський державний Університет є багатогалузевим вищим навчальним закладом класичного типу з підпорядкуванням Міністерству освіти і науки України.

Відповідно до статей 1, 6 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №630 від 16.10.2014, Міністерство освіти і науки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Статтею 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" передбачено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За змістом положень частини 1 статті 22 Бюджетного кодексу України, Міністерство є головним розпорядником бюджетних коштів.

Таким чином, Міністерство освіти і науки України є центральним органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах.

Окружною прокуратурою міста Суми до Міністерства освіти і науки України направлялися листи від 20.09.2021 №51-5709вих-21 та від 08.10.2021 №51-625вих-21 з пропозицією звернутися до суду самостійно про визнання додаткових угод нікчемними та стягнення сплачених на їх підставі коштів.

Однак, Міністерством освіти і науки України листами від 30.09.2021 №1/11-7213 та від 13.10.2021 №14.1/467-21 повідомлено про те, що Міністерством освіти і науки України заходів, спрямованих на забезпечення дотримання вимог законодавства під час укладання додаткових угод до договору постачання газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018 не вживалось, та просило вжити відповідні заходи спрямовані на захист інтересів держави.

Щодо здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі Сумського державного університету, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1.4. Статуту Сумський державний університет є юридичною особою публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

Згідно з частинами 3, 4 статті 34 Закону України «Про вищу освіту», керівник закладу вищої освіти в межах наданих йому повноважень вирішує питання фінансово-господарської діяльності закладу вищої освіти є розпорядником майна і коштів, забезпечує виконання фінансового плану (кошторису), укладає договори. Керівник закладу вищої освіти відповідає за результати фінансово-господарської діяльності, стан і збереження нерухомого майна та іншого майна цього закладу.

Відповідно до частин 1, 5 статті 22 Бюджетного кодексу України, для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Пунктом 47 статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядник бюджетних коштів бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету.

Оскільки фінансування за додатковими угодами до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018, які стосуються предмету спору у даній справі, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а Сумський державний університет є стороною спірних правочинів, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, розпорядником бюджетних коштів, яка здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно із законодавством України, отже Сумський державний університет є належним позивачем у зазначеній справі.

Листом №51-6258вих-21 від 08.10.2021 Окружна прокуратура міста Суми проінформувала Сумський державний університет про наявні порушення законодавства при укладенні додаткових угод до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018. Також листом повідомлено, що прокуратура має намір звернутися до суду з позовом про повернення зайво сплачених коштів.

Згідно наданої відповіді, листом №05.03/01-05/4162 від 18.10.2021 прокуратуру повідомлено про відсутність порушень Сумським державним університетом Закону України «Про публічні закупівлі» та відсутність підстав для звернення до суду.

Така пасивна позиція зазначених вище уповноважених органів та закладу освіти не відповідає вимогам законодавства та свідчать про невиконання ними своїх повноважень із захисту інтересів держави.

Враховуючи наведені вище обставини, має місце винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами та закладом освіти функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Північно-східного офісу Держаудитслужби, Міністерства освіти та науки України, Сумського державного університету.

Враховуючи вказаний висновок суду, протилежні доводи відповідача відхиляються судом як безпідставні.

Суд зазначає, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес.

З огляду на викладене, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/898/18, відповідно до якої проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтересу тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

На підставі викладеного, з урахуванням змісту позовної заяви, предмета спору, характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з позовом, у зв`язку із доведеною бездіяльністю вказаних компетентних органів та закладу освіти, а також необхідністю захисту інтересів держави в даному випадку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що прокурором при зверненні з позовом до суду за захистом інтересів держави дотримано вимоги Закону України "Про прокуратуру" та норм Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви на підставі п.2 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд виходить з наступного:

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад врегульовано Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент укладення Договору) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (надалі ГК України), з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 1-3 статті 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що між Сумським державним університетом (споживач) та ТОВ «АС» (постачальник) виникли правовідносини за договором постачання природного газу за №628(18)Б-1 від 16.10.2018.

На момент підписання договору, відповідно до вимог частини 3 статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціна, строк дії договору та строк виконання зобов`язань за договором. Зокрема, п.2.1, п.6.1, п.6.2. договору постачання природного газу визначено, що постачальник здійснює протягом жовтня-грудня 2018 року постачання природного газу споживачеві в обсязі по місяцях жовтень 55 тис. м. куб., листопад 105 тис. м. куб., грудень 140 тис. м. куб., ціна за 1 000 куб. м. складає 8888,82грн. та ПДВ - 1777,76грн., всього з ПДВ 10666,58грн., загальна сума договору 3 199 974,00грн. з ПДВ.

В редакції додаткової угоди №1 від 23.10.2018 до договору, яка прокурором не оспорюється, п.2.1, п.6.1, п.6.2. договору постачання природного газу визначено, що постачальник здійснює протягом жовтня-грудня 2018 року постачання природного газу споживачеві в обсязі по місяцях жовтень 39,752 тис. м. куб., листопад 105 тис. м. куб., грудень 128 тис. м. куб., ціна за 1 000 куб. м. складає 9776,81грн. та ПДВ 1955,36грн., всього до сплати 11732,17грн. з ПДВ, загальна сума договору 3 199 972,83грн. з ПДВ.

Укладений між Сумським державним університетом та ТОВ «АС» договір №628(18)Б-1 від 16.10.2018 за своєю правовою природою є договором поставки, згідно якого, в силу статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 4 статті 36 "Про публічні закупівлі", в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (пункт 2 частини 4 статті 36 Закону).

Відповідно до абз. 2 частини 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, згідно з вимогами Закону України "Про публічні закупівлі" зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за з пунктом 2 частини 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

У постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зроблено висновок, зокрема щодо того, що Законом України "Про публічні закупівлі" максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, обмежений 10% незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України у листі №3302- 06/34307-06 від 27.10.2016 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" роз`яснило, що у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Тобто, відповідні документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Аналогічна правова позиція наведена і у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/898/18 та від 12.02.2020 у справі №913/166/19.

Судом встановлено, що підставами укладення додаткових угод №2 та №3 визначено п. 1, 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Зазначеними додатковими угодами викладено в новій редакції п.6.1., п.6.2. договору в частині визначення ціни газу. Окрім того, додатковими угодами №2 та №3 внесено зміни до п.2.1 договору в частині обсягів постачання газу, а саме:

- додатковою угодою №2 від 29.10.2018 збільшено ціну за 1000 куб. м. до 10270,50грн. без ПДВ, 12324,60грн. з ПДВ, встановлено обсяги газу по місяцях жовтень 39,64 тис. куб. м., листопад 105 тис. куб. м., грудень 115 тис. куб. м., тим самим зменшено обсяг поставки до 259640 м. куб, змінено суму договору 3 199 959,14грн. з ПДВ;

- додатковою угодою №3 від 31.10.2018 збільшено ціну за 1000 куб. м. до 11231,85грн. без ПДВ, 13478,22грн. з ПДВ, встановлено обсяги газу по місяцях жовтень 39,417 тис. куб. м., листопад 105 тис. куб. м., грудень 93 тис. куб. м., тим самим зменшено обсяг поставок до 237417 куб. м., змінено суму договору 3 199 958,56грн. з ПДВ.

На підтвердження коливання ціни на ринку природного газу, необхідності внесення змін до договору та укладення додаткових угод №2 та №3 відповідачем надано експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати №О-811 від 26.09.2018, №О-812 від 26.09.2018.

Проаналізувавши та оцінивши вказані вище експертні висновки, суд встановив, що експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-811 від 26.09.2018 відображає відомості про вартість природного газу, отримані на підставі інформації прейскуранту НАК "Нафтогаз України", підприємств постачальників станом на жовтень 2018 року (оплата поточна або після поставки) в Україні, для промислових споживачів та інших суб`єктів господарської діяльності, які не підпадають під дію Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу за 1000 куб. м становить: на жовтень 2018 року 14586,00грн. з ПДВ. Разом із тим, інформація про коливання ціни природного газу на ринку у вказаному висновку відсутня, як і не наведено динаміки зміни ціни в бік збільшення або зменшення. Отже за своїм змістом та суттю цей висновок є лише документами довідково-інформаційного характеру, не є висновком експерта та фактично дублює визначені у прейскурантах НАК "Нафтогаз України" ціни на газ, підтвердження коливання ціни містить лише вартість газу на відповідний місяць жовтень 2018 в цілому без розбивки на період, у який товариство зверталося з відповідною пропозицією.

Експертний висновок №О-812 від 26.09.2018 свідчить про приведену вартість природного газу на європейських хабах на кордоні України за період з 12.09.2018 по 25.09.2018. Приведена вартість природного газу станом на 12.09.2018 за тис. куб м: на TTF 12922,00грн; на NCG 12881,00грн; на Gaspool 13281,00грн. Приведена вартість природного газу станом на 25.09.2018 за тис. куб. м: на TTF 13863,00грн; на NCG 13975,00грн; на Gaspool 14100,00грн.

Поряд із цим, висновки стосуються цін, що склалися до укладення договору і не містять даних про коливання (динаміку) цін на природний газ за період як з дати укладення договору (16.10.2018), на момент звернення товариства з листами-пропозиціями про внесення змін до договору, так і до дати укладення додаткової угоди №2 (29.10.2018) та, відповідно, з дати укладення додаткової угоди №2 до дати укладення додаткової угоди №3 (31.10.2018).

Окрім того, вказані на експертних висновках Черкаської торгово-промислової палати №О-811 та №О-812 від 26.09.2018 дата заявки замовника для проведення експертизи та дата його реєстрації (26.09.2018) свідчать про те, що станом на день укладення договору №628(18)Б-1 (16.10.2018) зазначені експертні висновки про приведену вартість природного газу, станом на жовтень 2018 року вже були наявні. Однак, відповідач не відмовився від підписання договору та взяв на себе зобов`язання щодо поставки природного газу споживачу за ціною 10666,58грн. (з ПДВ) за 1 000 куб. м природного газу.

З огляду на наведене, доводи прокурора про недобросовісність дій відповідача під час укладення договору та, відповідно, порушення визначених статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі" основних принципів закупівлі є обгрунтованими.

Отже, зважаючи на встановлені вище судом обставини укладення додаткових угод №2 від 29.10.2018 та №3 від 31.10.2018 до договору №628(18)Б-1 від 16.10.2021 з порушенням вимог статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", доводи прокурора про те, що ціна договору мала б обчислюватись виходячи від ціни, визначеної у первинній редакції договору, тобто 8888,82грн. та з урахуванням змін згідно додаткової угоди №1, тобто 9776,81грн., а, відповідно, збільшення, регламентоване законодавством в розмірі, що не перевищує 10% дозволили б встановити ціну в розмірі не більше 9776,81грн. є правомірними.

За даних обставин, зважаючи на встановлені у справі обставини, з урахуванням оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що при укладенні додаткових угод №2 та №3 порушено вимоги частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Частина 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Водночас, статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (частина 1 статті 207 ГК України).

Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 236 ЦК України передбачено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини 4 статті 36 цього Закону.

У пункті 98 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 прийнято рішення відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2020 у справі №913/166/19 щодо правомірності вимог про визнання недійсними додаткових угод як таких, що укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", та констатовано, що договори, які укладено всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", є нікчемними в силу закону і не потребують визнання їх недійсними судом.

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (п. 92, 93 вказаної Постанови).

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін.

Статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників та максимальної економії та ефективності.

Суд вважає за доцільне зазначити, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

При цьому будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Як встановлено судом Сумський державний університет, який мав беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції відповідача про збільшення ціни, підписав додаткові угоди №2 та №3, внаслідок чого ціна за 1 000 куб. м газу збільшилася, а обсяг поставки газу за договором істотно зменшився. Наведене призвело до повного нівелювання результатів відкритих торгів. При цьому, втративши можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, газ по ціні, запропонованій переможцем тендеру, держава закупити так і не змогла; натомість була змушена оплачувати газ за ціною, яка вище аніж встановлена договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.

Слід також зазначити, що закріплення у статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% здійснено з метою запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, статтею 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 висловлено правову позицію про те, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Враховуючи наведене, перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору про закупівлю з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Таким чином, суд погоджується з твердженнями прокурора про те, що додаткові угоди №2 від 29.10.2018 та №3 від 31.10.10.2018 до договору постачання природного газу №628(18)Б-1 від 16.10.2018 є нікчемними згідно статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі", а отже, не породжують жодних правових наслідків для сторін.

Відповідно, правовідносини між ТОВ «АС» та Сумський державний університет за період до укладення додаткової угоди №1 від 23.10.2018 регулюються договором в початковій редакції, а з 23.10.2018 в редакції додаткової угоди №1 без урахування змін, внесених додатковими угодами №2 та №3.

Частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина 1 статті 236 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Способом захисту порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України є, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді реституції.

При цьому договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 №3-11гс15 та від 24.09.2014 №6-122цс14, постанові ОП КГС Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Аналогічна правова позиція відображена і у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком, вартість 237,417 куб. м природного газу, переданого споживачеві у жовтні-грудні 2018 року, виходячи з визначеної договором та додатковими угодами №1, №2, №3 ціни за куб.м. газу склала 3 173 954,10грн.

Натомість вартість переданого товару (газу) без урахування додаткових угод №2 та №3 становить 2 779 442,33грн.

Таким чином, відповідачу було надмірно сплачено грошові кошти в сумі 394484,77грн.

Враховуючи висновки суду про нікчемність додаткових угод №2 та №3, а також враховуючи приписи частину 1 статті 670 ЦК України суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог прокурора про стягнення з ТОВ «АС» грошових коштів в сумі 394484,77грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд зазначає, що перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним і як джерело інформації для підтвердження факту коливання цін товару на ринку, такі дані можуть надаватися торгово-промисловими палатами. Поряд із цим, вважає за доцільне вказати, що довідки торгово-промислових палат можуть прийматися судом до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні статей 76, 77 ГПК України лише за умови, що вони будуть містити інформацію щодо коливання ціни товару на ринку у спірний період.

Також суд вважає за доцільне наголосити, що в силу приписів наведеного вище законодавства при укладенні правочинів у сфері публічних закупівель, сторони зобов`язані дотримуватись приписів Закону України "Про публічні закупівлі". Будь-яка зміна ціни повинна бути документально обґрунтована та підтверджена відповідними доказами.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував наведених вище обставин, доказів на підтвердження невірності проведеною прокуратурою розрахунку не надав.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтями 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із статтею 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, за загальним правилом, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Частиною 3 цієї статті визначено, що перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Предметом судового розгляду у даній справі є стягнення неправомірно одержаних коштів за нікчемними додатковими угодами №2 від 29.10.2018 та №3 від 31.10.2018. Підставою позову у спірних правовідносинах є застосування правових наслідків порушення постачальником газу умов договору щодо кількості товару та застосування наслідків нікчемного правочину повернення зайво сплачених коштів.

Враховуючи наведене, суд зазначає про те, що перебіг позовної давності за спірними правовідносинами починається від дня, коли почалося виконання договору, зокрема, коли проведено оплату за поставлений природний газ, за обумовленою у додаткових угодах ціною.

Окрім того, суд враховує, що згідно з складеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 28.01.2020 у справі №910/9158/16, від 20.05.2020 у справі №367/836/18, перебіг позовної давності за вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемних додаткових угод до договору про закупівлю та постачання природного газу і стягнення коштів розпочинається з моменту коли споживач оплатив постачальнику вперше вартість природного газу.

Враховуючи те, що перша оплата за нікчемними додатковими угодами здійснена 13.11.2018 згідно з платіжним дорученням на суму 146732,41грн. згідно акту №628(18)Б-1/10 від 09.11.2018, суд дійшов висновку, що і перебіг позовної давності за вимогою про повернення зайво сплачених коштів за нікчемними правочинами розпочався з 09.11.2018 та враховуючи статті 257, частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, закінчився 09.11.2021.

Згідно з експрес-накладною Укрпошти на поштовому конверті, в якому надійшла до суду позовна заява, прокурор звернувся з позовом 29.10.2021. Наведеним спростовуються твердження відповідача про пропуск строку позовної давності по додаткових угодах №2 та №3.

Враховуючи, що позовна вимога керівника Окружної прокуратури міста Суми щодо стягнення з ТОВ «АС» на користь Сумського державного університету коштів в сумі 394484,77грн., що фактично становить суму переплати за договором №628(18)Б-1 від 16.10.2018, яка мала місце внаслідок неправомірного збільшення ціни товару шляхом укладення додаткових угод №2 та №3 до договору з порушеннями законодавства, за висновком суду є обґрунтованою, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 3, 12, 53, 73-79, 86, 91, 129, 165, 236-238, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі позивачів Північно-східного офісу Держаудитслужби, м.Харків, Міністерства освіти і науки України, м.Київ, Сумського державного університету, м.Суми, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АС", м.Волноваха, Донецька область, про стягнення на користь Сумського державного університету грошових кошти в сумі 394 484,77грн., задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС» (85700, Донецька обл., Волноваський район, м.Волноваха, вул. Шевцової, буд. 22А, ) на користь Сумського державного університету (40007, м.Суми, вул.Римського-Корсакова, 2, ) грошові кошти в сумі 394 484,77грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС» (85700, Донецька обл., Волноваський район, м.Волноваха, вул. Шевцової, буд. 22А, ) на користь Сумської обласної прокуратури (40000, місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 79; , р/р UA0002983 в ДКСУ у м.Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору в сумі 5 917,27грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 14.11.2022.

Суддя М.О. Лейба