ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

14 листопада 2022 року м. ОдесаСправа № 916/400/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022, прийняте суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 03.10.2022,

у справі №916/400/22

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ"

про визнання недійсними положень статуту

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ", в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову б/н від 20.06.2022 (вх.№10887/22 від 20.06.2022) просила визнати недійсними (такими, що не породили правових наслідків з моменту затвердження рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" від 21.02.2019) абзац 5 пункту 3 розділу ІІІ статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" (у новій редакції, затвердженій протоколом №5 від 21.02.2019), яким визначено, що до виключної компетенції загальних зборів належать: попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, предметом у тому числі позики та кредиту, які укладаються на суму, що перевищує двадцять мінімальних розмірів заробітної плати встановленої законом, а також абзац 9 пункту 14 розділу ІІІ статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" (у новій редакції, затвердженій протоколом №5 від 21.02.2019), яким визначено, що до компетенції правління належать користування і розпорядження спільним майном співвласників.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 21.03.2022 відкрито провадження у справі №916/400/22.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22 (суддя Лічман Л.В.) позов задоволено; визнано недійсним (таким, що не породив правових наслідків з моменту затвердження рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" від 21.02.2019): абзац 5 пункту 3 розділу ІІІ статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" (у новій редакції, затвердженій протоколом №5 від 21.02.2019), яким визначено, що до виключної компетенції загальних зборів належать: попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, предметом у тому числі позики та кредиту, які укладаються на суму, що перевищує двадцять мінімальних розмірів заробітної плати встановленої законом, та абзац 9 пункту 14 розділу ІІІ статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" (у новій редакції, затвердженій протоколом №5 від 21.02.2019), яким визначено, що до компетенції правління належать користування і розпорядження спільним майном співвласниками; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" в дохід Державного бюджету України 2481 грн судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22 було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції, що зумовило неотримання апеляційним господарським судом матеріалів даної справи, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи №916/400/22 з суду першої інстанції, а також зобов`язано Господарський суд Одеської області направити на адресу Південно-західного апеляційного господарського матеріали зазначеної справи.

01.11.2022 каналами електронного зв`язку до апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення проти відкриття апеляційного провадження б/н від 01.11.2022 (вх.№1747/22/Д1 від 01.11.2022), в яких остання просить визнати подання вищенаведеної апеляційної скарги зловживанням процесуальними правами та відмовити у відкриття апеляційного провадження, посилаючись на пропуск скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22, відсутність належних доказів надіслання копії вказаної апеляційної скарги позивачу, недоліки в оформленні апеляційної скарги у вигляді не зазначення номерів засобів зв`язку і електронної пошти апелянта, а також на несплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

В подальшому 08.11.2022 до суду апеляційної інстанції з Господарського суду Одеської області надійшли матеріали справи №916/400/22.

Ознайомившись з матеріалами справи, а також з апеляційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку про те, що дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої вказаної норми до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 становив 2481 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік").

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є одна вимога немайнового характеру (про визнання недійсними положень статуту), відтак відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити 2481 грн (ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру).

Враховуючи вищевикладене, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22, складає 3721,50 грн 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №916/400/22.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, проте, у прохальній частині апеляційної скарги апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати останнього, мотивоване незадовільним майновим станом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ", зумовленим запровадженням воєнного стану, та неприбутковим статусом відповідача.

За умовами частин першої, другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведена норма містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

Колегія суддів зауважує, що Законом України "Про судовий збір" суду надано право відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, звільнити заявника від його сплати за наявності відповідних обставин (умов), визначених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", перелік яких розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, при цьому вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин.

З системного аналізу змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої вказаної статті не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених зазначеним пунктом, тобто предметом позову в яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Між тим, суд апеляційної інстанції вбачає, що позов у даній справі не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом. Відповідно суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги, необхідність якої передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання скаржника приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні, колегія суддів дійшла висновку про відмову скаржнику у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, в силу пункту 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок надсилання копії апеляційної скарги визначений статтею 259 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Між тим скаржником вказаних вимог не додержано. Як вбачається із доданих до апеляційної скарги документів, апелянтом на підтвердження направлення позивачці копії апеляційної скарги та доданих до неї документів надано фіскальний чек №596 від 24.10.2022, який не є належним доказам направлення апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки зі змісту останнього неможливо встановити, який саме документ та за якою адресою був направлений. Зазначений фіскальний чек є лише доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку та не надає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення.

З огляду на викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що скаржником до апеляційної скарги не додано належних доказів направлення позивачу копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Викладені у письмових запереченнях проти відкриття апеляційного провадження б/н від 01.11.2022 (вх.№1747/22/Д1 від 01.11.2022) посилання ОСОБА_1 на недоліки в оформленні апеляційної скарги у вигляді не зазначення номерів засобів зв`язку і електронної пошти апелянта колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки в силу пункту 2 частини другої статті 258 Господарського процесуального кодексу України номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса скаржника мають бути зазначені в апеляційній скарзі лише у разі їх наявності у останнього, між тим до вищенаведених письмових заперечень позивачкою не подано жодного доказу на підтвердження наявності у Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" відповідних засобів зв`язку.

Стосовно тверджень ОСОБА_1 про те, що подання Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" вищенаведеної апеляційної скарги слід розцінювати як зловживання відповідачем процесуальними правами, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з приписами пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За умовами пункту 5 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Положеннями частини третьої цієї статті визначено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим кодексом.

В силу частин першої, другої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що подання Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22 є реалізацією його права на апеляційне оскарження судового рішення, яка станом на час вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження у даній справі, з огляду на викладені ОСОБА_1 у письмових запереченнях проти відкриття апеляційного провадження б/н від 01.11.2022 (вх.№1747/22/Д1 від 01.11.2022) доводи, які ґрунтуються виключно на власних припущеннях позивачки, не підтверджених відповідними доказами, не кваліфікується судом апеляційної інстанції як зловживання апелянтом своїми процесуальними правами.

Частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Встановивши недоліки апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" (відсутність доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі та належних доказів надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачці), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржникові можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: сплатити визначену судом апеляційної інстанції суму судового збору та надати належні докази надсилання ОСОБА_1 копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Керуючись статтями 174, 232-235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22, викладеного у прохальній частині апеляційної скарги, відмовити.

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/400/22 залишити без руху.

Встановити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "КРІТ" строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити скаржникові, що якщо ним не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі - апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук