ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2022 Справа № 910/5608/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 910/5608/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Століт - Полтава", вул. Великотирнівська, 6А, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод", вул. Шаповала Генерала, 2, оф. 111, м. Київ, 03035

про стягнення 631 493,97 грн заборгованості,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

07.07.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Століт - Полтава" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" про стягнення 631 493,97 грн заборгованості, в тому числі 484 290,01 грн основного боргу, 59 882,49 грн штрафних санкцій, 7990,78 грн збитків від інфляції, 12 100,62 грн 3% річних та 67 230,07 грн пені.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати орендної плати та комунальних платежів на підставі договору оренди нерухомого майна № 20 від 01.04.2021.

Разом з позовною заявою до Господарського суду м. Києва надійшла заява ТОВ "Століт-Полтава" про забезпечення позову.

Ухвалою від 11.07.2022 Господарський суд м. Києва встановив, що наданий позов підсудний Господарському суду Полтавської області. У зв`язку з цим зазначеною ухвалою матеріали позовної заяви ТОВ "Століт - Полтава" та матеріали заяви про забезпечення позову у справі № 910/5608/22 передані на розгляд Господарському суду Полтавської області.

01.09.2022 матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову разом із ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.07.2022 надійшли до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою від 06.09.2022 Господарський суд Полтавської області повернув заяву про забезпечення позову від 30.06.2022 ТОВ "Століт-Полтава" на підставі ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 06.09.2022 Господарський суд Полтавської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/5608/22 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У зв`язку із відсутністю коштів на придбання поштових марок Господарський суд Полтавської області з 15.06.2022 тимчасово припинив відправку поштової кореспонденції у паперовому вигляді, що підтверджується актом від 07.09.2022, складеним відповідальними працівниками Господарського суду Полтавської області.

У зв`язку з цим копія ухвали суду не була направлена учасникам справи в паперовому вигляді у строки встановлені ст. 242 ГПК України.

06.09.2022 копія ухвали суду від 06.09.2022 була направлена на відому електронну адресу відповідача.

Після відновлення судом відправки поштової кореспонденції у паперовому вигляді, копія ухвали від 06.09.2022 була направлена відповідачу 07.10.2022 та отримана ним 19.10.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Століт-Полтава (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецький асфальтобетонний завод (Орендар) 01 квітня 2021 року був укладений договір оренди нерухомого майна № 20 строком дії до 31 березня 2022 року (далі - Договір; а. с. 37-41).

Згідно п. 1.1. Договору Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в строкове оплатне користування нежитловий комплекс та залізничну під`їзну колію (надалі - Об`єкт оренди), що належать Орендодавцю на праві власності та розташовані за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, с-ще Покровське, вул. Елеваторна, 17, а саме: адміністративно-побутова будівля (загальною площею 127,6 м.кв., на плані земельної ділянки з кадастровім номером :01:001:0018 позначена А-1); платформа (на плані земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0018 позначена № 6); навантажувально-розвантажувальний майданчик (на плані земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0018 позначена № 7); залізнодорожній під`їзд (на плані земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0018 позначена № 28); пожежний водозабір (на плані земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0018 позначена № 9); огорожа.

Об`єкт оренди, згідно з цим Договором, передається Орендодавцем Орендарю для забезпечення господарських потреб Орендаря, розміщення, зберігання та ремонту техніки, складування запасних частин та механізмів Орендаря.

Загальна площа земельної ділянки, на якій розташований комплекс, становить 17 800,00 м.кв.

Відповідно до п. 1.2. Договору, крім Об`єкту оренди, Орендодавець на час дії договору безоплатно надає Орендарю право користування земельною ділянкою під Об`єктом оренди без зміни цільового призначення.

Передача-приймання Об`єкта оренди оформляється Сторонами Актом приймання-передачі, що складається у письмовій формі, підписується Сторонами та скріплюється відповідними печатками Сторін цього Договору. Акт приймання-передачі є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.4. Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що плата за користування (оренду) сплачується Орендарем щомісячно в безготівковому порядку до 10-го числа кожного місяця, що слідує за звітним, згідно наданих Орендодавцем рахунків. Орендна плата за один повний календарний місяць становить:

- в період з 01 квітня 2021 року по 30 вересня 2021 року - 29 169,00 грн, в т.ч. ПДВ 4861,50 грн;

- в період з 01 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року - 42 169,00 грн, в т.ч. ПДВ 7028,17 грн.

Вартість комунальних послуг (електроенергія, газ, вода, каналізація, телефон) не входить до вартості орендної плати та компенсується Орендарем додатково, згідно рахунків Орендодавця, які формуються на підставі показників лічильників або на підставі рахунків відповідних комунальних служб. Оплата рахунків Орендодавця для відшкодування його затрат по енергозабезпеченню Об`єкта оренди та по комунальним послугам здійснюється до 15-го числа місяця, що слідує за звітним (п. 2.2. Договору).

Крім вище перерахованих платежів, Орендар здійснює відшкодування вартості ремонту під`їзної колії (перевірок, що здійснюється Залізницею), якщо виникне така необхідність в результаті її експлуатації Орендарем, на підставі рахунків Залізниці. Також орендар здійснює відшкодування вартості відновлення, ремонту, реконструкції, збільшення потужності КТП-341, якщо виникне така необхідність в результаті експлуатації Орендарем, на підставі рахунків Орендодавця протягом 5-ти банківських днів з дати рахунку (п. 2.3. Договору).

Нарахування орендної плати починається з дня фактичної передачі Орендарю у строкове користування Об`єкту оренди та припиняється з моменту повернення Об`єкту оренди Орендодавцю, прийом-передача якого здійснюється на підставі Актів прийому-передачі Об`єкту оренди (п. 2.4. Договору).

Розмір орендної плати та інших платежів може переглядатися Сторонами не частіше ніж один раз протягом 3-х місяців або у разі зміни розмірів земельних та (або) інших податків, підвищення цін, у тому числі внаслідок інфляції. При цьому Орендодавець надсилає додаткову угоду до даного Договору, яку Орендар зобов`язаний протягом 10 (десяти) днів розглянути і, у разі згоди, належним чином завірити підписами і печаткою. У випадку незгоди Орендаря з новими тарифами, він зобов`язується звільнити приміщення на протязі 60-ти календарних днів від дати додаткової угоди (п. 2.5. Договору).

Згідно пп. 3.4.2. Договору Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати грошові кошти за оренду та інші платежі згідно п. 2 цього Договору.

Відповідно до пп. 3.5.1. Договору Орендодавець зобов`язаний своєчасно, відповідно до п, 1.4. цього Договору, передати Об`єкт оренди Орендарю за Актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та вимогами цього Договору.

У випадку несвоєчасної оплати, передбаченої п. 2. Договору, Покупець сплачує Продавцю суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляцій за весь період прострочення платежу та штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період заборгованості, від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати (п. 6.2. Договору).

У випадку затримки сплати орендної плати, встановленої цим Договором (порушення умов п. 2.1 цього Договору) на термін більше 5-ти календарних днів, Орендодавець має право крім передбачених п. 6.2. Договору суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляцій та пені, додатково стягнути з Орендаря штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми простроченого платежу (п. 6.3. Договору).

У випадку затримки сплати Орендарем інших платежів (порушення умов п. 2.2 та п. 2.3 цього Договору) на термін більше 5-ти календарних днів, Орендодавець має право крім передбачених п. 6.2. Договору суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляцій та пені, додатково стягнути з Орендаря штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості (п. 6.4. Договору).

Сума штрафних нарахувань, вказаних в пунктах 6.2-6.4 цього Договору, включається окремою графою до рахунку на сплату орендної плати чи комунальних платежів за наступний місяць оренди (п. 6.5. Договору).

На виконання умов Договору 01.04.2021 позивач передав, а відповідач прийняв визначений Договором об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.04.2021 (а. с. 42).

На підтвердження права власності Орендодавця на об`єкт оренди позивачем надано копію договору від 22.10.2012 купівлі-продажу комплексу, розташованого на земельній ділянці площею 1,78 га, кадастровий номер :01:001:0018, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, село Жовтневе, вул. Елеваторна, буд. 17; копію витягу про державну реєстрацію прав № 36601353 від 07.12.2012; копію витягу з Державного реєстру правочинів № 12006995 від 22.10.2012.

Також позивачем надано копію договору оренди землі від 13.11.2012, копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 28.08.2013 з додатком, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 8114347 від 17.08.2013. Зазначені докази підтверджують те, що позивач є орендарем земельної ділянки за адресою Полтавська область, Решетилівський район, село Жовтневе, вул. Елеваторна, буд. 17.

До позовної заяви позивачем додано копію додаткової угоди № 1 від 01.02.2022 та докази її направлення відповідачу (а. с. 43-45). Вказаною додатковою угодою п. 2.1. Договору викладено в наступній редакції: «Плата за користування (оренду) сплачується Орендарем щомісячно в безготівковому порядку до 10- го числа кожного місяця, що слідує за звітним, згідно наданих Орендодавцем рахунків. Орендна плата за один повний календарний місяць становить: 43 786,00 грн, в т.ч. ПДВ 7297,67грн.».

Проте, додаткова угода № 1 відповідачем не підписана.

01.04.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою продовжено строк дії Договору оренди до 01.04.2023 та викладено п. 2.1. Договору в наступній редакції: «Плата за користування (оренду) сплачується Орендарем щомісячно в безготівковому порядку до 10 числа кожного місяця, що слідує за звітним, згідно наданих Орендодавцем рахунків. Орендна плата за один повний календарний місяць становить: 43 786,00 грн, в т.ч. ПДВ 7297,67 грн» (а. с. 46). Вказана додаткова угода набрала чинності з 01.04.2022 (п. 5 додаткової угоди № 2).

На підтвердження надання послуг оренди по Договору позивачем до позовної заяви додано копії актів надання послуг оренди нежитлового комплексу та під`їзної колії (а. с. 59, 64, 69, 74, 82, 90, 96, 98,105,110):

- за серпень 2021 року № 96 від 31.08.2021 на суму 29169,00 грн;

- за вересень 2021 року № 108 від 30.09.2021 на суму 29169,00 грн;

- за жовтень 2021 року № 112 від 31.10.2021 на суму 42 169,00 грн;

- за листопад 2021 року № 131 від 30.11.2021 на суму 42 169,00 грн;

- за грудень 2021 року № 144 від 31.12.2021 на суму 42 169,00 грн;

- за січень 2022 року № 10 від 31.01.2022 на суму 42 169,00 грн;

- за лютий 2022 року № 24 від 28.02.2022 на суму 42 169,00 грн;

- за березень 2022 року № 36 від 31.03.2022 на суму 42 169,00 грн;

- за квітень 2022 року № 50 від 30.04.2022 на суму 43 786,00 грн;

- за травень 2022 року № 97 від 31.05.2022 на суму 43 786,00 грн.

На підтвердження надання відповідачу послуг з відшкодування витрат по енергозабезпеченню позивачем надано копії актів надання послуг: № 98 від 31.08.2021 на суму 35 816,36 грн; № 110 від 30.09.2021 на суму 31 163,27 грн; № 114 від 31.10.2022 на суму 7125,44 грн; № 134 від 30.11.2021 на суму 7186,01 грн; № 116 від 31.12.2021 на суму 7219,56 грн; № 12 від 31.01.2022 на суму 7054,78 грн; № 23 від 28.02.2022 на суму 4552,02 грн; № 34 від 31.03.2022 на суму 5718,01 грн; № 52 від 30.04.2022 на суму 3519,67 грн; № 95 від 31.05.2022 на суму 2150,89 грн (а. с. 61, 65, 70,75, 86, 94, 97, 99, 109, 111).

На підтвердження надання відповідачу послуг з відшкодування витрат за водопостачання позивачем надано копії актів надання послуг: № 97 від 31.08.2021 на суму 4019,40 грн; № 109 від 30.09.2021 на суму 3880,80 грн; № 113 від 31.10.2021 на суму 2855,16 грн; № 132 від 30.11.2021 на суму 55,44 грн; № 145 від 31.12.2021 на суму 27,72 грн; № 11 від 31.01.2022 на суму 138,60 грн; № 35 від 31.03.2022 на суму 83,16 грн; № 51 від 30.04.2022 на суму 138,60 грн; № 96 від 31.05.2022 на суму 138,60 грн (а. с. 60, 66, 71, 76, 83, 91, 100, 106, 112).

Також на підтвердження факту понесення орендодавцем витрат на водопостачання позивачем надано копії підписаних між ним, як замовником, та структурними підрозділами АТ "Українська залізниця", як виконавцями, актів виконаних робіт по водопостачанню № 875-703 від 17.09.2021 на суму 3880,80 грн, № 875-813 від 25.10.2021 на суму 2855,16 грн, № 875-16100 від 19.11.2021 на суму 55,44 грн, № 875-1004 від 22.12.2021 на суму 27,72 грн, № 875-010 від 21.01.2022 на суму 138,60 грн; № 875-093 від 23.02.2022 на суму 27,72 грн, № 875-130 від 21.03.2022 на суму 55,44 грн; № 875-199 від 22.04.2022 на суму 138,60 грн, № 875-320 від 20.05.2022 на суму 138,60 грн, а також копії платіжних доручень, які підтверджують сплату позивачем на користь Полтавського територіального управління ПАТ "Українська залізниця" за водопостачання сум, зазначених у вказаних актах (а. с. 67, 68, 72, 73, 77, 78, 84, 85, 92, 93, 101, 102, 103, 104, 107, 108, 113, 114).

Крім цього, позивачем надано докази на підтвердження того, що відповідачу направлялися акти надання послуг та рахунки на оплату (а. с. 62-63, 79-81, 87-89, 95, 116-118, 120-121, 126-128).

Позивач стверджує, що починаючи з вересня 2021 року Орендар припинив виконувати свої зобов`язання по даному договору, у зв`язку із чим, станом на 01.06.2022 утворилась заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 484 290,01 грн, з яких: заборгованість по оренді нерухомого майна - 369 755 грн; заборгованість по відшкодуванню витрат по енергозабезпеченню згідно виставлених рахунків - 107 216,93 грн; заборгованість по відшкодуванню витрат за водопостачання згідно виставлених рахунків - 7318,08 грн.

Як зазначає позивач, укладаючи 01 квітня 2022 року додаткову угоду № 2 до Договору оренди нерухомого майна № 20, керівник підприємства Орендаря запевнив, що борг буде погашений у повному обсязі найближчим часом, однак станом на 01 червня 2022 року зобов`язання залишились не виконаними.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про погашення заборгованості (а. с. 119-128), проте зобов`язання відповідача залишились не виконаними.

У зв`язку із несплатою відповідачем орендної плати та комунальних платежів, позивач на підставі п. 6.2, 6.3, 6.4 Договору нарахував відповідачу 59 882,49 грн штрафних санкцій, 7990,78 грн збитків від інфляції, 12 100,62 грн 3% річних та 67 230,07 грн пені (розрахунок -а. с. 129-132).

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 484 290,01 грн основного боргу, 59 882,49 грн штрафних санкцій, 7990,78 грн збитків від інфляції, 12 100,62 грн 3% річних та 67 230,07 грн пені.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): статут ТОВ Століт-Полтава ; витяг з ЄДР та свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ СТОЛІТ-ПОЛТАВА; наказу № 30/1-к про призначення директора та виписки з ЄДР; договору оренди нерухомого майна № 20 від 01.04.2021 та додаткові угоди №1 і № 2 до нього; акт приймання-передачі від 01.04.2021; договір купівлі-продажу комплексу від 22.10.2012; витягу про державну реєстрацію прав від 07.12.2012; договір оренди землі від 13.11.2012; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2013; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.08.2013; акти про надання послуг та докази направлення їх відповідачу цінним листом з описом про вкладення за період серпня 2021 року по травень 2022 року; платіжні доручення про сплату позивачем послуг водопостачання; Акт звірки; листів про наявність та погашення заборгованості № 30 від 14.12.2021 № 9 від 16.02.2022 та № 13 від 13.06.2022; розрахунок заборгованості.

Відповідач заперечень на позов не надав.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, яким визначено що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, а саме визначеної Договором орендної плати та сум відшкодування вартості комунальних послуг (постачання електроенергії та водопостачання), обов`язковість сплати яких передбачена п. 2.2. Договору. У зв`язку з цим за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 369 755 грн по орендній платі, 107 216,93 грн по відшкодуванню витрат по енергозабезпеченню та 7318,08 грн по відшкодуванню витрат на водопостачання.

При цьому суд звертає увагу на те, що всі подані позивачем акти наданих послуг, крім актів за серпень 2021 року, підписані лише позивачем. Проте, вказані акти направлялися відповідачу разом із рахунками, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім цього, відповідач заперечень щодо вказаних у актах сум не надав.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем зазначених сум заборгованості.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за основним зобов`язанням на загальну суму 484 290,01 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, стосовно наявності заборгованості та її суми відповідач не заперечує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 484 290,01 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2. Договору, у випадку несвоєчасної оплати, передбаченої п. 2. Договору, Покупець сплачує Продавцю суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляцій за весь період прострочення платежу та штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період заборгованості, від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати.

У випадку затримки сплати орендної плати, встановленої цим Договором (порушення умов п. 2.1 цього Договору) на термін більше 5-ти календарних днів, Орендодавець має право крім передбачених п. 6.2. Договору суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляцій та пені, додатково стягнути з Орендаря штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми простроченого платежу (п. 6.3. Договору).

У випадку затримки сплати Орендарем інших платежів (порушення умов п. 2.2 та п. 2.3 цього Договору) на термін більше 5-ти календарних днів, Орендодавець має право крім передбачених п. 6.2. Договору суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляцій та пені, додатково стягнути з Орендаря штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості (п. 6.4. Договору).

Враховуючи те, що відповідачем було допущено прострочення оплати сум орендної плати та комунальних платежів та таке прострочення тривало більше 5-ти календарних днів, позивач правомірно нарахував суми штрафу у розмірі 10% від суми простроченого платежу по орендній платі та 20% від суми заборгованості по комунальних платежах, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період заборгованості, від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати.

Зокрема, позивачем нараховано 36 975,50 грн штрафу за несплату орендної плати, 1463,61 грн штрафу за несплату сум відшкодування за водопостачання та 21 443,38 грн штрафу за несплату сум відшкодування за енергозабезпечення. Загальна сума штрафу склала 59 882,49 грн.

Також позивачем нараховано пеню на суму заборгованості за період прострочення з 01.09.2021 по 31.05.2022 у розмірі 67 230,07 грн, 3% річних за період з 01.08.2021 по 31.05.2022 на суму 12 100,62 грн та інфляційні витрати за період з серпня 2021 року по травень 2022 року у розмірі 7990,78 грн.

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення пені, 3% річних та інфляційних, суд звертає увагу на наступне.

Позивачем невірно визначено початок перебігу строку прострочення без врахування положень ст. ст. 253, 254 ЦК України.

Так, згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частина 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивач безпідставно нараховує річні, інфляційні та пеню на всю суму боргу за період з 01.09.2021 по 31.05.2022, оскільки відповідно до 2.1. Договору плата за користування (оренду) сплачується Орендарем щомісячно до 10-го числа кожного місяця, що слідує за звітним, а згідно п. 2.2. Договору вартість комунальних послуг (електроенергія, газ, вода, каналізація, телефон) сплачується до 15-го числа місяця, що слідує за звітним.

Крім цього, при нарахуванні пені позивачем не дотримано вимоги п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, яким визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При перевірці наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань судом додатково враховано наступне.

Згідно позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 20.11.2020 по справі № 910/13071/19, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Об`єднаної палати Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2020 року в справі № 905/21/19 при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3", до стягнення підлягає пеня в сумі 28 916,56 грн та 3% річних в сумі 5042,39 грн. В цій частині позов задовольняється судом. В іншій частині стягнення пені та річних позов задоволенню не підлягає.

Щодо суми інфляційних втрат, то за здійсненим судом розрахунком сума інфляційних втрат перевищує заявлену позивачем до стягнення суму. В зв`язку з цим інфляційні втрати підлягають стягненню у сумі заявленій позивачем в розмірі 7990,78 грн. Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат задовольняються судом повністю.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем також заявлено до стягнення 29 500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 06.06.2022, який укладено між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Астрея"; довідку-розрахунок від 30.06.2022, яка підписана адвокатом Мушуком В.В. та директором ТОВ "Століт-Полтава" Чорнобаєм В.В.; ордер серії ВІ № 1079430 від 27.06.2022, виданий АО "Астрея" на представництво адвокатом Мушуком В.В. інтересів ТОВ "Століт_полтава" у Господарському суді м. Києва; копію платіжного доручення № 234 від 07.06.2022 про сплату позивачем на користь АО "Астрея" 29 500,00 грн правничої допомоги по Договору від 06.06.2022 (а. с. 134-137).

Отже, матеріалами справи підтверджується понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 29 500 грн. Заперечень чи клопотання про зменшення витрат на професійну допомогу від відповідача не надходило.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 27 380,48 грн.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький асфальтобетонний завод" (вул. Шаповала Генерала, 2, оф. 111, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 37051637) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Століт-Полтава" (вул. Великотирнівська, 6А, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400; ідентифікаційний код 34170994) 484 290 грн 01 коп основного боргу, 59 882 грн 49 коп. штрафу, 7990 грн 78 коп. інфляційних втрат, 5042 грн 39 коп. 3 % річних, 28 916 грн 56 коп. пені, 8791 грн 83 коп. витрат по сплаті судового збору, 27 380 грн 48 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 17.11.2022.

Суддя О.М. Тимощенко

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).