ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2022 р. Справа№ 910/15967/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022

у справі № 910/15967/21 (суддя: Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонбудсервіс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд",

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Каращук Катерина Леонідівна,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція у м. Києві,

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна,

про визнання недійсним акта та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонбудсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" про:

- визнання недійсним акта прийому-передачі додаткового вкладу третьої особи в негрошовій формі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" від 02.03.2021 року, підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" та відповідачем-2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований в реєстрі за № 581, № 582;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "ВТК Каштан" є боржником перед ТОВ "Регіонбудсервіс" у виконавчому провадженні № 60263842 від 08.10.2019, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук Катериною Леонідівною щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/15772/17 про стягнення заборгованості. Тим самим, позивач вважає, що має обґрунтоване право на пред`явлення вимог до відповідачів про визнання недійсним акта прийому-передачі додаткового вкладу третьої особи в негрошовій формі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" від 02.03.2021 та про застосування наслідків його недійсності - скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021, оскільки результатом таких дій стало відчуження майна боржника, що призвело до неможливості задоволення вимоги стягувача за рахунок такого майна у виконавчому провадженні № 60263842 від 08.10.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 позов задоволено повністю.

Визнано недійсним акт прийому-передачі додаткового вкладу третьої особи в негрошовій формі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" від 02.03.2021, підписаний між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований в реєстрі за № 581, № 582.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонбудсервіс" суму судового збору у розмірі 4 540, 00 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що за відсутності здійснення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. відповідних необхідних визначених законом дій, правочин від 02.03.2021 щодо майна боржника - цілісного майнового комплексу розміщеного за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 123, призвів до реєстрації права власності ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на вказане майно боржника - ТОВ "ВТК Каштан", що, в свою чергу, призвело до неможливості задоволення вимоги ТОВ "Регіонбудсервіс" як стягувача за рахунок такого майна. Вказав на те, що на підставі підписаного між відповідачем-1 та відповдачем-2 акта прийому-передачі від 02.03.2021, 27.03.2021 за відповідачем-2 було зареєстровано право власності на згаданий цілісний майновий комплекс. Зауважив, що оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 ЦК України) в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Віп Білдінг Трейд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Регіонбудсервіс" про визнання недійсним акта та скасування рішення про державну реєстрацію у справі 910/15967/21 відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки при його ухваленні місцевим господарським судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Скаржник зауважує, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Наголошує, що укладення спірного акта прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Віп Білдінг Трейд» не призвело до порушення прав ТОВ «Регіонбудсервіс». Вказує на те, що акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду не є правочином, а тому його оскарження є неналежним способом захисту прав позивача. Підкреслює, що укладення спірного акта прийому-передачі від 02.03.2021 не призвело до неможливості задоволення вимог ТОВ «Регіонбудсервіс» до ТОВ «ТВК Каштан».

Також в апеляційній скарзі скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2022, апеляційна скарга у справі № 910/15967/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Кропивна Л.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення в сумі 6810,00 грн та доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам у даній справі - ТОВ "Регіонбудсервіс", ТОВ "ВТК Каштан", приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Каращук Катерині Леонідівні, Державній екологічній інспекції у м. Києві та приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Григорян Діані Гагіківні.

В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022, представником ТОВ "Віп Білдінг Трейд" подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 910/15967/21, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору № 1 від 03.08.2022 на суму 6810,00 грн та докази направлення апеляційної скарги іншим учасникам у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 поновлено ТОВ "Віп Білдінг Трейд" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 призначено на 12.09.2022; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

06.09.2022 на адресу суду надійшов відзив на апеляціну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що наведені скаржником постанови Верховного Суду та Верховного Суду України стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами та обставинами у даній справі, а тому не можуть братися судом апеляційної інстанції до уваги як докази неправильного застосування норм права судом першої інстанції та бути підставою для його скасування.

У подальшому розгляд справи відкладався, а склад колегії суддів змінювався.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 31.10.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 31.10.2022 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники інших учасників справи в судове засідання 31.10.2022 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпискою, довідками про доставку електронного документа в системі «Електронний суд» та зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень.

При цьому, копії ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 про відкладення розгляду справи на 31.10.2022 направлялись на адресу Державної екологічної інспекції у м. Києві та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., однак конверти з копіями ухвали повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 11 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з пунктом 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 115, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу від 03.10.2022 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.10.2022 (http://www.reyestr.court.gov.ua), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи, які повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60263842 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/15772/17.

08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. винесено постанови у виконавчому провадженні № 60263842 про стягнення з боржника основної суми винагороди та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику - ТОВ "ВТК Каштан".

08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проведено державну реєстрацію обтяжень, номер запису 33583634 згідно до постанови від 08.10.2019 у виконавчому провадженні № 60263842.

08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. проведено державну реєстрацію обтяжень всього рухомого майна ТОВ "ВТК Каштан" згідно постанови від 08.10.2019 у виконавчому провадженні № 60263842.

08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. винесено постанову про об`єднання виконавчого провадження № 60263842 у зведене виконавче провадження № 60265331.

07.10.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банку, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, на які вже накладено арешт та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ТОВ "ВТК Каштан".

02.11.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. виведене виконавче провадження № 60263842 із зведеного виконавчого провадження № 60265331.

В матеріалах справи наявна інформація з Єдиного реєстру боржників станом на 29.09.2021 про три записи щодо ТОВ "ВТК Каштан" як боржника у виконавчих провадженнях № 60416184, № 60263842, № 56716895.

Колегією суддів встановлено, що станом на 29.09.2021 згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень стан виконавчого провадження № 56716895, відкритого 09.07.2018 - примусове виконання; виконавчого провадження № 60263842, відкритого 08.10.2019 - примусове виконання.

Згідно наявної у матеріалах справи копії ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі № 910/15772/17, скаргу ТОВ "ВТК Каштан" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. залишено без розгляду. Зі змісту ухвали вбачається, що ТОВ "ВТК Каштан" просив суд визнати поважними причини пропуску строку для подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. щодо прийняття рішення, оформленого постановою від 07.10.2020 про арешт коштів ТОВ "ВТК Каштан", як боржника, прийнятого в рамках виконавчого провадження № 60263842 та поновити даний строк, а також просив визнати незаконною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. від 07.10.2019 у виконавчому провадженні № 60263842 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/15772/17.

Крім того, 06.02.2021 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 56492945, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право власності ТОВ "ВТК Каштан" на цілісний майновий комплекс за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 123, номер запису 40436325, відкриття розділу за номером 000.

02.03.2021 між ТОВ "ВТК Каштан" та ТОВ "Віп Білдінг Трейд" підписано Акт прийому-передачі додаткового вкладу третьої особи в негрошовій формі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальність "Віп Білдінг Трейд", за яким останнє прийняло в якості додаткового вкладу до статутного капіталу Товариства майно, а саме: цілісний майновий комплекс за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 57330471 та зареєстровано право власності ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на вказаний вище цілісний майновий комплекс.

На підставі висновків Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 23.02.2021 та від 06.04.2021, Міністерством юстиції України винесено накази від 26.05.2021 № 1877/5 та від 20.04.2021 № 1449/5.

Зі змісту вищезазначених висновків вбачається, що приватним нотаріусом Григорян Д.Г. під час прийняття рішення та державної реєстрації переходу права власності на цілісний майновий комплекс від ТОВ "ВТК Каштан" до ТОВ "Віп Білдінг Трейд" не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав у зв`язку із наявними зареєстрованими обтяженнями речових прав на нерухоме майно, зокрема арештами на все нерухоме майно ТОВ "ВТК Каштан" (записи від 19.02.2019 № 30360765, від 08.10.2019 № 33583634, від 24.10.2019 № 33830796) та за наявності рішення суду про заборону вчинення будь-яких дій щодо цілісного майнового комплексу, зареєстрованої 06.02.2021 за № 43920303.

Водночас 08.11.2021 заявою ТОВ "ВТК Каштан", підписаною директором Товариства Цапенко О.О., та зареєстрованою в Господарському суді міста Києва 09.11.2021 відповідач-1 у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 та ч.ч. 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України визнав позов у справі № 910/15967/21.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що пунктом 7 порядку денного Загальних зборів учасників ТОВ "ВТК Каштан" від 28.02.2020, оформлених протоколом № 10, підписи на якому посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 02.03.2021 та зареєстровано в реєстрі за № 576, прийнято рішення про те, що у випадку прийняття загальними зборами учасників іншого Товариства з обмеженою відповідальністю рішення про збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів, здійснити внесення додаткового вкладу в грошовій або негрошовій формі до статутного капіталу такого товариства з обмеженою відповідальністю за корпоративним договором з метою входження до складу учасників такого Товариства. Внесення додаткового вкладу здійснити у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) грн. 00 коп. за рахунок коштів Товариства або майна в тому числі нерухомого майна Товариства, яке належить Товариству на праві приватної власності. Уповноважити директора Товариства або представника Товариства за довіреністю здійснити внесення додаткового вкладу у грошовій формі шляхом перерахування коштів або у негрошовій формі шляхом передачі майна в тому числі нерухомого майна, шляхом підписання акта приймання-передачі (т. 1 а.с. 104).

02.03.2021 на Загальних зборах учасників ТОВ "Віп Білдінг Трейд" було прийнято рішення, оформлене протоколом № 5, підписи на якому посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 02.03.2021 на бланку серії НМС № 422697 та зареєстровано в реєстрі за № 577, № 578, про: 1) збільшення статутного капіталу Товариства за рахунок додаткових вкладів на суму 10 210 100 (десять мільйонів двісті десять тисяч сто) грн. 00 коп.; 2) встановлено, що додатковий вклад може бути внесено третьою особою - ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код: 00309298); 3) встановлено, що додатковий вклад може бути внесено третьою особою - ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код: 00309298) у негрошовій формі; 4) встановлено, що додатковий вклад вноситься ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код: 00309298) шляхом передачі до статутного капіталу Товариства нерухомого майна, а саме: цілісного майнового комплексу розміщеного за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що належить на праві власності ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код: 00309298); 5) затверджено, що грошова оцінка майнового комплексу, розміщеного за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна000), що передається ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код: 00309298) до статутного капіталу Товариства, як додатковий вклад до статутного капіталу Товариства становить - 10 210 100 (десять мільйонів двісті десять тисяч сто) грн. 00 коп.; 6) встановлено, що додаткові вклади підлягають внесенню у строк до " 03" березня 2021 року (включно); 7) затверджено, що загальний запланований розмір статутного капіталу Товариства після збільшення становитиме 10 211 100 (десять мільйонів двісті одинадцять тисяч сто) грн. 00 коп.; 8) погоджено коефіцієнт відношення суми збільшеного статутного капіталу до розміру частки кожного учасника у статутному капіталі після збільшення статутного капіталу Товариства за рахунок додаткових вкладів; 9) надано повноваження директору Товариства з правом передоручення прийняти від ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309298) шляхом підписання акта приймання-передачі додаткового вкладу в негрошовій формі - нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс, що розміщений за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд.123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) з правом реєстрації права власності за Товариством.

При цьому, 02.03.2021 між ТОВ "ВТК Каштан", в особі директора Мхитарян Ю.Г та ТОВ "Віп Білдінг Трейд", в особі директора Нікульшина Д.О., було підписано Акт прийому-передачі додаткового вкладу до статутного капіталу майно, а саме: цілісний майновий комплекс за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123 (реєстраційний номер об`єкта 000). Справжність підписів директорів ТОВ "ВТК Каштан" та ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на Акті прийому-передачі посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 02.03.2021 та зареєстровано в реєстрі за № 581, № 582, та в подальшому на підставі вказаного Акта приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом внесення відповідного запису на підставі прийнятого нею рішення про державну реєстрацію за ТОВ "Віп Білдінг Трейд" прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021, щодо цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123.

Відповідач-2 зазначає, що 02.04.2021 на Загальних зборах учасників ТОВ "Віп Білдінг Трейд" було прийнято рішення, оформлені протоколом № 6/1, про: 1) затвердження результатів внесення додаткових вкладів третіх осіб до статутного капіталу Товариства, зокрема від ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309298) у розмірі 10 210 100 (десять мільйонів двісті десять тисяч сто) грн. 00 коп. за рахунок негрошового вкладу шляхом передачі за актом приймання-передачі додаткового вкладу третьої особи в негрошовій формі до статутного капіталу Товариства від " 02" березня 2021 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до статутного капіталу Товариства нерухомого майна, а саме: цілісного майнового комплексу розміщеного за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд.123 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), що належить на праві власності ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309398); 2) визначено та затверджено розміри часток учасників Товариства, третіх осіб та їх номінальну вартість, зокрема ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309298) - розмір частки складає 10 210 100 (десять мільйонів двісті десять тисяч сто) грн. 00 коп., що відповідає номінальній частці у статутному капіталі Товариства; 3) визначено та затверджено збільшення розміру статутного капіталу Товариства.

Але з матеріалів справи вбачається, що на Загальних зборах учасників ТОВ "Віп Білдінг Трейд" від 02.03.2021, оформлених протоколом № 6, прийнято рішення про: 1) затвердження результатів внесення додаткових вкладів третіх осіб до статутного капіталу Товариства: - від ТОВ "ВТК Каштан" у розмірі 10 210 100 (десять мільйонів двісті десять тисяч сто) грн. 00 коп. за рахунок негрошового вкладу, шляхом передачі до статутного капіталу Товариства нерухомого майна, а саме: цілісного майнового комплексу, розміщеного за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), що належить на праві власності ТОВ "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309298); 2) визначено та затверджено такі розміри часток учасників Товариства, третіх осіб та їх номінальної вартості: - Нікульшин Д.О. - 0,0049%, статутного капіталу номінальною вартістю 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.; - Данько Д.В. - 0,0049% статутного капіталу номінальною вартістю 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.; - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" (ідентифікаційний код 00309298) - 99,9902% статутного капіталу номінальною вартістю 10 210 100 (десять мільйонів двісті десять тисяч сто) грн. 00 коп.; 4) визначено, що статутний капітал Товариства сформований в повному розмірі, збільшено розмір статутного капіталу Товариства до суми 10 211 100 (десять мільйонів двісті одинадцять тисяч сто) грн. 00 коп. та затверджено його у такому розмірі; 5) надано повноваження директору Товариства та уповноважено директора з правом передоручення на проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (Товариство) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Справжність підписів на протоколі Загальних зборів учасників ТОВ "Віп Білдінг Трейд" посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 02.03.2021 на бланку серії НМС № 422698 та зареєстровано в реєстрі.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач 2 вказував на те, що 30.03.2021 ТОВ "Регіонбудсервіс" оскаржило рішення № 57330471 від 27.03.2021, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. щодо цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123. Відповідна скарга була зареєстрована 30.03.2021 за № 11451-33-21 та розглянута 06.04.2021 Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг у сфері державної реєстрації. За результатами розгляду Колегія рекомендувала Міністерству юстиції України задовольнити скаргу у повному обсязі.

На підставі висновку Колегії Міністерством юстиції України видано наказ від 20.04.2021 № 1449/5 про задоволення скарги ТОВ "Регіонбудсервіс" та, зокрема скасовано рішення від 27.03.2021 № 57330471, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Віп Білдінг Трейд" оскаржило вищевказаний наказ Міністерства юстиції України до Господарського суду міста Києва (справа № 910/7451/21).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 20.04.2021 № 1449/5 "Про задоволення скарги", яким скаргу ТОВ "Регіонбудсервіс" від 30.03.2021 задоволено в повному обсязі, скасовано рішення від 27.03.2021 № 57330471, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та анульовано вказаному нотаріусу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під час розгляду справи № 910/15967/21 учасниками не заперечувався факт скасування наказу Міністерства юстиції України від 20.04.2021 № 1449/5 згідно рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 у справі № 910/7451/21.

Крім того, із пояснень представників позивача та відповідача-2 встановлено, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 910/7451/21 залишено без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 29.06.2022.

У зв`язку із цим представником відповідача 2 в суді першої інстанції, а також під час розгляду справи судом апеляційної інстанції наголошувалось, що судовими рішеннями у справі № 910/7451/21 встановлено відсутність порушених прав ТОВ "Регіонбудсервіс", оскільки останній ніколи не був власником нерухомого майна - цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд.123, а відтак, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. рішення № 57330471 від 27.03.2021 не порушує права ТОВ "Регіонбудсервіс".

Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 (в ред. від 06.12.2020, чинній на момент виникнення спору) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб- підприємців.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: 1) найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); 2) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код); 3) організаційно-правова форма; 10) місцезнаходження юридичної особи; 11) види діяльності; 12) відомості про органи управління юридичної особи; 42) відомості, отримані в порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", інформаційна взаємодія між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів у випадках, визначених цією статтею, здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з відповідними державними органами.

Частиною 8 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру відомостей про відкриття та завершення виконавчих проваджень - у день внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відомостей про відкриття та завершення виконавчого провадження.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2) документ про сплату адміністративного збору; 3) один із таких відповідних документів: а) рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників; б) рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про виключення учасника з товариства; в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю; є) структура власності за формою та змістом, визначеними відповідно до законодавства; ж) витяг, виписка чи інший документ з торговельного, банківського, судового реєстру тощо, що підтверджує реєстрацію юридичної особи - нерезидента в країні її місцезнаходження, - у разі, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент; з) нотаріально засвідчена копія документа, що посвідчує особу, яка є кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи, - для фізичної особи - нерезидента та, якщо такий документ оформлений без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, - для фізичної особи - резидента.

Абзацом 6 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "ґ" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 (в ред. від 01.12.2020, чинній на момент виникнення спору) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

За п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державній реєстрації підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором є державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

У відповідності до абз. 1 ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі (абз. 2 ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Як встановлено п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 (в ред. від 10.12.2020, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження", відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Частиною 4 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження", укладення протягом строку, зазначеного в частині третій цієї статті, правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Одним із заходів примусового виконання рішень, визначених ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 затверджено "Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження", яке регламентує механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження та забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Пунктом 1 Розділу ХІІ Положення встановлено, що незавершені виконавчі провадження, відомості про які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, підлягають перенесенню до Системи.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, станом на 02.03.2021 щодо ТОВ "ВТК Каштан" були наявні записи про виконавчі провадження, відкриті 09.07.2018 та 08.10.2019.

Так, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що 09.07.2018 Солом`янським ВДВС у місті Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №56716895 про стягнення коштів з ТОВ "ВТК Каштан" на користь держави. Стан виконавчого провадження № 56716895 на 29.09.2021 (час звернення позивача до суду) - примусове виконання.

Як вже зазначалося вище, 08.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. відкрито виконавче провадження № 60263842, в рамках якого було накладено арешт на все нерухоме майно боржника - ТОВ "ВТК Каштан", у зв`язку із чим було відкрито спеціальний розділ про державну реєстрацію обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень - 08.10.2019, номер запису про обтяження: 33583634. Стан виконавчого провадження № 60263842 на 29.09.2021 (час звернення позивача до суду) - примусове виконання.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ "ВТК Каштан" внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із здійсненням примусового стягнення коштів на користь ТОВ "Регіонбудсервіс" в рамках виконавчого провадження № 60263842.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зважаючи на вимоги Закону України "Про виконавче провадження", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., здійснюючи реєстраційні дії 06.02.2021 та 27.03.2021, зобов`язана була повідомити не пізніше наступного робочого дня приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. із зазначенням відомостей про майно (цілісний майновий комплекс), щодо якого звернулося спочатку ТОВ "ВТК Каштан", а в подальшому - ТОВ "Віп Білдінг Трейд".

У свою чергу, за відсутності здійснення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. відповідних необхідних визначених законом дій, правочин від 02.03.2021 щодо майна боржника - цілісного майнового комплексу, розташовані за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 123, призвів до реєстрації права власності ТОВ "Віп Білдінг Трейд" на вказане майно боржника - ТОВ "ВТК Каштан", що, в свою чергу, призвело до неможливості задоволення вимоги ТОВ "Регіонбудсервіс" як стягувача за рахунок такого майна.

У контексті наведеного суд апеляційної інстанції зауважує, що частиною 1 ст. 2 Цивільного кодексу України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 4 ст. 12 Цивільного кодексу України передбачено, що особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Як регламентовано ч. 1-2 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Водночас ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 5 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Так, Верховним Судом у постанові від 12.06.2019 у справі № 927/352/18 зазначено, що "надаючи належну оцінку акта приймання приймання-передачі майна № 1 від 14.11.2013, здійснивши належний аналіз Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 (що був чинним на час виникнення спірних правовідносин), апеляційний суд, на відміну від помилкового висновку місцевого господарського суду, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно.

Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 ЦК України) в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України".

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання правової природи акта приймання-передачі частки має важливе значення з урахуванням положень пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яким передбачено, що для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю подається, зокрема, акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

З урахуванням наведеної норми права Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі № 915/1299/18 дійшов висновку, що чинним законодавством передбачена можливість реєстрації змін у складі учасників, розмірі часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю на підставі лише акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства. Надаючи належну оцінку акта приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що акт приймання-передачі майна є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на корпоративні права. Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України), в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 ЦК України, статті 20 Господарського кодексу України.

Правові висновки щодо визначення правової природи акта приймання-передачі як правочину також викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16, від 12.06.2019 у справі № 927/352/18, від 10.09.2019 у справі № 918/370/18, від 28.09.2021 у справі № 910/17954/20.

В ухвалі від 11.08.2022 у справі № 12-19гс22 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи.

Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.

З огляду на різні обставини справ суди доходять різних висновків щодо правової природи акта приймання-передачі. Такі висновки можуть відрізнятись один від одного, однак, зважаючи на різний контекст справ, у яких відповідні висновки зроблені, це не свідчить про їх суперечність один одному.

Здійснивши системний аналіз акта прийому-передачі додаткового вкладу до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" від 02.03.2021 року та інших наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів приходить до висновку про те, що за своєю правовою природою оскаржуваний акт прийому-передачі є правочином.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги приписи Закону України "Про виконавче провадження", вмотивованими та обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання правочину - акта прийому-передачі від 02.03.2021, недійсним.

Надаючи оцінку посиланням апелянта на висновки судів у справі № 910/7451/21, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Як вказано в ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16).

Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факта.

Питання факта це питання про те, чи була наявна/відсутня певна обставина, що має значення для вирішення певного спору. Фактичні обставини встановлюються через доказування. Доказування дає змогу відтворити той чи інший фрагмент дійсності в асортименті значущості для справи (предмет доказування). Юридична ж кваліфікація фактичних обставин здійснюється через співвіднесення певної обставини з певними юридичними нормами. Отже, юридичний факт - це передбачена нормами права конкретна життєва обставина (дія, подія), котра є підставою для настання певних юридичних наслідків. Життєвий факт набуває ознак юридичного внаслідок юридичної кваліфікації, правозастосування. Таким чином, юридичний (правовий) факт - це той же самий життєвий факт, але в контексті наявності його правової регламентації.

Аналогічний висновок щодо застосування статті 75 ГПК України викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №914/554/19.

Водночас, згідно приписів ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факта при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Так, у справі № 910/15967/21 ТОВ "Регіонбудсервіс" звернулося до суду за захистом своїх прав саме як стягувача при примусовому виконанні рішення суду у виконавчому проваджені № 60263842, а у справі № 910/7451/21 встановлено, що ТОВ "Регіонбудсервіс" не було власником майна - цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою м. Київ, проспект Перемоги, буд. 123.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (така ж правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).

За таких обставин, а також враховуючи встановлені вище обставини, за яких результатом оскаржуваного акта приймання-передачі та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021 стало відчуження майна боржника, що призвело до неможливості задоволення вимоги стягувача (позивача) за рахунок такого майна у виконавчому провадженні № 60263842 від 08.10.2019. колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи відповідача-2 в частині того, що прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. рішення не порушує права ТОВ "Регіонбудсервіс" є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи.

При цьому, посилання скаржника на неспівмірність суми боргу ТОВ «ВТК Каштан» з вартістю майна, переданого за актом прийому-передачі від 02.03.2021, судовою колегією оцінюються критично, оскільки питання дотримання приватним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» та порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника не є предметом розгляду даної справи.

Крім іншого, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У відповідності до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що підставою для внесення до Реєстру запису про державну реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс за відповідачем-2 є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021, прийняте, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. на підставі акта прийому-передачі, виданого 02.03.2021 за № 581, № 582, ТОВ "ВТК Каштан" та ТОВ "Віп Білдінг Трейд".

Отже, на підставі підписаного між відповідачем-1 та відповдачем-2 акта прийому-передачі від 02.03.2021, 27.03.2021 за відповідачем-2 було зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 123.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно абз. 4 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Таким чином, у зв`язку із наявністю підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "Регіонбудсервіс" щодо визнання недійсним акта прийому-передачі від 02.03.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 581, № 582, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. є відповідним і законним способом судового захисту прав позивача у даному спорі. Тому позовна вимога ТОВ "Регіонбудсервіс" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57330471 від 27.03.2021 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справи є важливими для визначення подібності правовідносин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц Великою Палатою Верховного Суду було зроблено висновки щодо дій виконавця в порядку статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», а у даній справі позивач звернувся до суду в порядку, визначеному статтею 336 ГПК України, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин у даній справі № 910/11124/19 та у справі № 761/45721/16-ц.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі правові висновки Верховного Суду у справах №№ 910/12787/17, 904/3368/18, 911/2525/19, 922/2182/21ё 911/1707/18, 910/12258/17, 10/Б-5022/1319/2011, 910/22274/17 з іншими фактичними обставинами та відмінним суб`єктним складом, на які посилається скаржник, не можуть свідчити про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у даній справі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, доводи скаржника про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки при його ухваленні місцевим господарським судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача 2 у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 у справі № 910/15967/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Віп Білдінг Трейд".

4. Справу № 910/15967/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.11.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.М. Гаврилюк

Л.П. Зубець