ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.2022 Справа №905/274/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Кучерявої О.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні матеріали позовної заяви Приватного підприємства «РОЯЛ КАРД ДНІПРО», м.Дніпро

до Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК», м.Добропілля

про стягнення 113 768,43 гривень,

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Приватне підприємство «РОЯЛ КАРД ДНІПРО» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» про стягнення 113 651,55 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про закупівлю товару за результатами торгів UA-2021-02-15-003468-а №280-21 ШУД/ШУК від 22.03.2021 в частині оплати за отриманий товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Кучеряву О.О.

Ухвалою суду від 07.02.2022 позовну заяву Приватного підприємства «РОЯЛ КАРД ДНІПРО», м.Дніпро до Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК», м.Добропілля про стягнення 113 651,55 гривень, - залишено без руху. Встановлено позивачу строк - 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 07.02.2022 через підсистему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з поясненнями та додатковими документами. Позивачем надано позовну заяву в новій редакції, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 113 768,43 гривень, яка складається з: боргу у розмірі 99 893,00 гривень, пені у сумі 8 129,09 гривень, інфляції у сумі 3 644,48 гривень, 3 % річних у сумі 2 101,86 гривень.

Ухвалою суду від 06.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/274/22, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Встановлено строк сторонам для подання заяв по суті справи, доказів. Відповідачу встановлено строк для надання суду відзиву з урахуванням вимог ст.165 ГПК України та для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

23.08.2022 від представника відповідача на електрону адресу суду надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану у зв`язку з відсутністю доступу до матеріалів позовної заяви, які знаходяться в межах адміністративної будівлі підприємства, та у зв`язку з цим неможливістю обґрунтування своєї правової позиції.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено.

02.03.2022 Рада суддів України оприлюднила рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану. Відповідно до п. 5 зазначених рекомендацій передбачено, що по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідач зазначив, що дана справа не відносяться до категорії справ, що є невідкладними.

Також зазначив, що юридична та фактична адресою підприємства відповідача є Донецька область місто Добропілля, де проводяться активні бойові дії, у зв`язку з чим, більшість працівників ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» евакуювались та працюють дистанційно.

Суд звертає увагу на те, що введення воєнного стану не перешкоджає відповідачу ознайомитись з матеріалами справи через особистий кабінет в системі Електронний суд (https://id.court.gov.ua/) та підготувати відзив, який можливо подати також через систему Електронний суд або електронною поштою (з обов`язковим підписанням всіх документів кваліфікованим електронним підписом). Про це судом зазначалось в ухвалі про відкриття провадження у справі. Проте, цього відповідачем не зроблено.

Окрім цього, відповідачем не обґрунтовано в чому полягає неможливість ознайомлення з матеріалами справи через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Суд зазначає, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумні строки розгляду справи судом.

Відтак, правосуддя повинно здійснюватися й під час воєнного стану, зокрема, з дотриманням основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд наголошує, що конкретні відомості про час закінчення воєнного стану на даний момент відсутні, а тому відкладення справи на невизначений строк може спричинити порушення прав позивача на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги не подання відповідачем до суду доказів неможливості представника відповідача ознайомитися з матеріалами справи через особистий кабінет в системі Електронний суд, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану.

Судом встановлено, що з 22.02.2022 у зв`язку із закінченням знаків поштової оплати (поштових марок) та проведенням відповідних процедур закупівлі, Господарський суд Донецької області не має можливості здійснювати відправку вихідної кореспонденції, про що на сайті суду було здійснено офіційне оголошення за наступним посиланням: https://dn.arbitr.gov.ua/sud5006/pres-centr/news/1258543/.

У зв`язку з чим було опубліковане оголошення на офіційному сайті Господарського суду Донецької області про те, що ухвалою від 06.07.2022 відкрите провадження у справі №905/274/22, що підтверджується відповідною роздруківкою, яка міститься в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що ухвала суду від 06.07.2022 була надіслана сторонам на їх електроні адреси, зокрема, відповідачу на його електрону адресу: .

Як вбачається з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» по справі №905/274/22, в графі «Стан відправлення» вказана ухвала суду не була доставлена з повідомленням про помилку.

Також, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Ухвала суду від 06.07.2022 у справі №905/274/22 розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень України, відомості якого є офіційними та загальнодоступними.

Отже, приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи належним чином про розгляд судової справи, та враховуючи обізнаність відповідача про відкриття провадження у справі №905/274/22 у зв`язку із поданим клопотанням про відкладення розгляду справи, слід дійти висновку, що позивач та відповідач повідомлені про розгляд справи у встановленому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд наголошує, що сторонам були забезпечені рівні можливості та права, виходячи з принципів господарського судочинства таких, як: рівність перед законом і судом, принцип диспозитивності, у відповідача було достатньо часу на формування своєї правової позиції і надання суду всіх письмових та електронних доказів, як шляхом направлення витребуваних судом документів поштою, так і шляхом направлення таких документів на електронну адресу суду. Відповідач своїм правом не скористався та у визначені судом строки не подав відзив на позов.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 ГПК України).

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 202 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Додатково повідомляю, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в країні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався.

Під час воєнного стану Господарський суд Донецької області виконує свою роботу у дистанційному режимі.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Наказом Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» від 28.02.22 №20 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду. Згідно наказу Господарського суду Донецької області «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Донецької області» №20 від 28.02.2022 встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, тимчасово, до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України, обмежено доступ до приміщення суду.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022, зберігаючи віддалений режим роботи, відновлено можливість доступу працівникам суду до приміщення суду у разі процесуальної необхідності.

Повне рішення складено 15.11.2022 у зв`язку із веденням на території України воєнного стану та об`єктивною неможливістю розгляду справи у строк, встановлений ст.248 ГПК України, з урахуванням віддаленого режиму роботи суду в умовах воєнного стану та поточної ситуації у м.Харкові (ведення бойових дій на території міста).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дослідивши матеріали справи, -

В С Т А Н О В И В

22.03.2021 між Державним підприємством «Добропіллявугілля-видобуток» (покупець, відповідач) та Приватним підприємством «РОЯЛ КАРД ДНІПРО» (постачальник, позивач) укладений договір №280-21 ШУД/ШУН про закупівлю товару за результатами торгів UA-2021-02-15-003468-а (далі - договір) за умовами пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення: код ДК 021:2015-44510000-8 «Знаряддя» (лопати, держаки до лопат) (далі - продукція), в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору покупець, зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 4.1. договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі і/або відповідних специфікаціях до цього договору. Погоджене місце поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе усі витрати та ризики, пов`язані з поставкою продукції до моменту її поставки в погоджене місце призначення. У випадках, коли сторони у специфікаціях обумовлюються інші умови поставки взаємовідносини сторін регулюються положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору (пункт 4.2. договору).

Датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником (пункт 4.7. договору).

Відповідно до пункту 4.8. договору при поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у видатковій накладній.

Згідно з пунктом 4.10 договору зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погоджене місце призначення поставки в належній кількості, якості, комплектності, асортименті та в строки, погоджені сторонами в договорі і специфікаціях до договору. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції.

Право власності на продукцію, ризики втрати або ушкодження продукції переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції покупцеві (пункт 4.11. договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що загальна сума договору визначається загальною сумою усіх специфікацій, що є невід`ємною частиною цього договору. Загальна орієнтована сума договору складає 99 850,00 гривень з ПДВ.

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу протягом 45 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору та відповідною специфікацією до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (пункт 5.3 договору).

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (пункт 5.9. договору).

Відповідно до пункту 6.7. договору у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмову вимогу постачальника сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, та не більше 5% від простроченої суми.

Цей договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами грошових зобов`язань (пункт 8.1. договору).

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірника договору №280-21 ШУД/ШУН про закупівлю товару за результатами торгів UA-2021-02-15-003468-а від 22.03.2021, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що, за умовами цього договору, свідчить про набрання ним чинності, що також не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Сторонами договору підписана специфікація, якою визначені найменування, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю виміру, місце поставки, загальна сума продукції з ПДВ, умови постачання - автотранспортом постачальника та за його рахунок, строк поставки: не пізніше 30.04.2021.

На виконання умов договору №280-21 ШУД/ШУН від 22.03.2021 позивачем поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 99 893,00 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №22 від 12.04.2021 на суму 2 400,00 гривень, №34 від 12.04.2021 на суму 69 632,00гривень, №35 від 12.04.2021 на суму 13 392,00 гривень та №36 від 12.04.2022 на суму 14 469,00 гривень. Зі змісту видаткових накладних поставка продукції здійснювалась на підставі договору №280-21 ШУД ШУН від 22.03.2021. Видаткові накладні підписані представником позивача (постачальника) та представником відповідача (покупця) без заперечень та зауважень. Проте відповідач не виконав свої договірні зобов`язання з оплати вартості отриманої продукції.

Позивач звертався до відповідача з претензією №17/2021 від 07.07.2021 щодо сплати заборгованості у розмірі 99 893,00 гривень за договором №280-21 ШУД ШУН від 22.03.2021.

Відповідач надав відповідь на дану претензію №811 від 16.07.2021, в якій просив відстрочити суму заборгованості у розмірі 99 893,00 гривень за договором №280-21 ШУД ШУН від 22.03.2021 та зобов`язався сплатити зазначену заборгованість до 19.08.2021.

Як стверджує позивач, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за вказаним договором, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 12.11.2021 про погашення заборгованості за договором №280-21 ШУД ШУН від 22.03.2021 та врегулювання спору в досудовому порядку. Проте вказана вимога залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, у зв`язку із не виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманої продукції за договором №280-21 ШУД ШУН від 22.03.2021 та наявністю несплаченої заборгованості за вказаним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 113 768,43 гривень, яка складається з: боргу у розмірі 99 893,00 гривень, пені у сумі 8 129,09 гривень, інфляції у сумі 3 644,48 гривень, 3 % річних у сумі 2 101,86 гривень.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга стаття 712 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач свої зобов`язання щодо поставки продукції за договором виконав, матеріали справи не містять доказів наявності заперечень щодо кількості поставленої продукції, а також порядку поставки та інших зауважень, на момент його фактичної передачі. Письмові повідомлення стосовно відмови від прийняття або оплати товару відповідачем позивачу не надавались, а тому є підстави виникнення обов`язку у останнього щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Судом встановлено, що на виконання цих умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 99 893,00 гривень, що підтверджується підписаними представниками сторін видатковими накладними від 12.04.2021, які відповідають вимогам закону та є первинними документами, що фіксує факт здійснення господарської операції.

Відсутність претензій відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару, не надання відповідних документів чи іншого невиконання умов договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

Таким чином, враховуючи, що обов`язок з оплати отриманого товару виник у відповідача на підставі договору, який виконаний позивачем, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок з позивачем за цим договором з відстрочкою платежу протягом 45 календарних днів з дня отримання товару (пункт 5.3. договору).

Проте відповідач вартість отриманої продукції не сплатив.

За висновками суду, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав 28.05.2022.

За висновками суду, свої грошові зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за отриман продукцію всупереч вимог ст.ст.526, 530, 692-693 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав. Зокрема, доказів перерахування на користь позивача грошових коштів в сумі 99 893,00 гривень всупереч вимог ст.ст.74, 80 Господарського процесуального кодексу України відповідачем до справи не надано.

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позовних вимог не надав.

За таких обставин, виходячи з того, що позовні вимоги доведені позивачем та обґрунтовані матеріалами справи, враховуючи, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу у розмірі 99 893,00 гривень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості поставленої продукції, позивач нарахував та заявив до стягнення 8 129,09 гривень пені, нарахованої за період з 07.06.2021 по 06.12.2021.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з п. 6.7. договору у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець на письмову вимогу постачальника сплачує постачальникові неустойку у формі пені у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, та не більше 5% від простроченої суми.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, пеню позивач може нараховувати з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано протягом 6 місяців, якщо інше не встановлено договором, однак доказів того, що в договорі передбачено право позивача нараховувати пеню більше 6 місяців суду не надано.

Таким чином, виходячи з того, що договором не встановлено іншого порядку припинення нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання сторонами своїх зобов`язань за вказаним договором, до даного спору застосовуються положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, тобто нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання передбачена договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за отриману продукцію, початкову дату нарахування пені (28.05.2021), нарахування пені здійснювалось всупереч ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, з урахуванням п.6.7. договору та приписів ст.232 ГК України сума пені, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача складає 7 709,55 гривень, нарахована на борг у сумі 99 893,00 гривень за період з 07.06.2021 (встановлений позивачем) по 27.11.2021 (останній день відповідно до ст.232 ГУ України).

Позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 419,54 гривень не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляції.

Позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 2 101,86 гривень за період з 07.06.2021 по 17.02.2022.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума 3% річних нарахованих на заборгованість за період з 07.06.2021 по 17.02.2022 є вірною, на підставі чого позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми 3 % річних підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі в сумі 2 101,86 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляції у розмірі 3 644,48 гривень, нараховану за період з червня 2021 року по грудень 2021 року.

Суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 та постановах Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі №916/1883/16, від 08.05.2019р. у справі №904/2156/18, від 20.09.2019р. у справі №904/4342/18, від 14.01.2020р. у справі № 924/532/19, від 29.04.2020р. у справі №910/1193/19, від 18.06.2020р. у справі №904/3491/19, від 01.10.2020р. у справі №910/11820/18, від 10.02.2021р. у справі №910/14257/19.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляції, суд визнає його вірним, на підставі чого інфляційні витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 3644,48 гривень.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Суд також повідомляє, що розпорядженням керівництва Господарського суду Донецької області №7-р від 21.02.2022, у зв`язку з недостатніми бюджетними призначеннями на 2022 рік та відсутністю знаків поштової оплати, з метою раціонального і цільового використання наявних Господарському суді Донецької області канцелярських товарів, зупинено з 22.02.2022 прийняття працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) документів для відправлення за межі суду; рекомендовано суддям та працівникам апарату суду використовувати альтернативні способи повідомлення сторін та учасників справи.

Суд здійснює повідомлення учасників справи про рух справи шляхом надання телефонограм, направлення рішень суду на адреси електронної пошти, які вказані учасниками справи у заявах по суті, відомих з відкритих джерел та за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Приватного підприємства «РОЯЛ КАРД ДНІПРО» до Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» про стягнення 113 768,43 гривень - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК» (85001, Донецька область, місто Добропілля, проспект Шевченко, буд.2; ) на користь Приватного підприємства «РОЯЛ КАРД ДНІПРО» (49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Академіка Янгеля, будинок 28, офіс 1; ) борг у розмірі 99 893,00 гривень, пеню у сумі 7 709,55 гривень, 3 % річних у сумі 2 101,86 гривень, інфляцію у сумі 3 644,48 гривень, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 471,85 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 15.11.2022.

Суддя О.О. Кучерява