ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.11.2022 Справа № 914/1912/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" від 15.12.2015р., що оформлені протоколом №2 від 15.12.2015р.

за участю представників:

від позивача не з`явився

від відповідача ОСОБА_3

від третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» від 15.12.2015р., що оформлені протоколом №2 від 15.12.2015р.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено в протоколах судового засідання.

Представник третьої особи подав клопотання (вх. № 23456/22 від 10.11.2022р.) про проведення підготовчого засідання за відсутності третьої особи.

18.10.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№ 21419/22) про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022 року на час запровадження в Україні воєнного стану та про проведення підготовчого засідання 18.10.2022р. без його та позивача участі.

Ухвалою суду від 18.10.2022р. розгляд клопотання представника позивача (вх.№ 21419/22 від 18.10.2022р.) про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022р. відкладено.

10.11.2022р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№ 23449/22) про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022 року на час запровадження в Україні воєнного стану та про проведення підготовчого засідання 10.11.2022р. без його та позивача участі.

В поданих клопотаннях (вх.№ 21419/22 та вх.№ 23449/22) представник позивача зазначає, що у зв`язку з бойовими діями на території України, у тому числі на території Автономної республіки Крим, ускладненим та обмеженим режимом роботи органів державної влади та місцевого самоврядування, позивач об`єктивно з незалежних від нього причин позбавлений можливості виконати вимоги ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022р. та надати витребуваний судом документ. Разом з тим, представник позивача стверджує, що обставини, що слугували для Господарського суду Львівської області підставою для визнання причин невиконання позивачем вимог ухвали суду від 17.02.2022р. та продовження строку їх виконання не зникли, продовжують існувати та унеможливлюють позивачеві таке виконання.

Розглянувши подані клопотання про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022 року, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ухвалою суду від 17.02.2022р., суд ухвалив витребувати в ОСОБА_1 заяву про своє бажання зберегти за собою громадянство України, з відміткою компетентного державного органу Російської Федерації про її отримання. У разі неможливості подати таку заяву - надати суду належним чином завірену копію паспорта громадянина Російської Федерації, виданого на ім`я позивача - ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 надати (надіслати) суду зазначені докази протягом 15 календарних днів з дати складення повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 22.02.2022р. Таким чином, останнім днем строку для подання витребуваних доказів - 09.03.2022р.

Відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Одними з завдань господарського судочинства, визначеними статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальним правом.

Ухвалами суду від 10.03.2022р., 26.04.2022р. та 04.08.2022р. суд задовольняв клопотання представника позивача про продовження процесуального строку для виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022р. та продовжував позивачеві зазначений строк, беручи до уваги введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та враховуючи місце проживання позивача - АРК Крим.

Проте, суд вважає, що ним було надано розумний строк, який є більш, ніж достатнім, навіть з урахуванням введення воєнного стану, для отримання та подання витребуваних судом доказів, зокрема у формі електронних доказів. При цьому, такі докази належало подати до 09.03.2022р., тобто фактично у перші дні введення воєнного стану.

Статтею 96 Господарського процесуального кодексу України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. (Постанова ВС від 19 січня 2021 року у справі N 922/51/20).

Однак, представником позивача в поданих заявах про продовження строку для виконання вимог ухвали суду від 17.02.2022р. не наведено обставин, що у повній мірі виключають можливість виконання позивачем вимог ухвали суду, зокрема з урахуванням положень статті 96 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові від 29.09.2021р. у даній справі № 914/1912/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відхилення клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача про витребування у ОСОБА_1 заяви про своє бажання зберегти за собою громадянство України, з відміткою компетентного державного органу російської федерації про її отримання.

Тобто, необхідність підтвердження відсутності у позивача громадянства російської федерації випливає з постанови Верховного Суду від 29.09.2021р. у даній справі № 914/1912/19, прийнятої задовго до введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, однак такі обставини позивачем жодним чином не спростовано будь-якими доказами.

Суд звертає увагу, що метою витребування доказів було встановлення факту можливості перетину ОСОБА_1 лінії розмежування з Автономною Республікою Крим або державного кордону України не тільки з паспортом громадянина України, а й з паспортом громадянина російської федерації, і відповідно можливості взяти участь у загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебедик-Південь" 15.12.2015р.

Крім того, необхідність в отриманні від позивача паспорта громадянина російської федерації (у разі його наявності) у суду виникла задля отримання більш точної інформації про особу ОСОБА_1 з метою розгляду наявного в матеріалах справи її клопотання (вх. № 805/22 від 13.01.2022р.) про витребування в Головному центрі оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, зокрема інформації щодо перетинання позивачем лінії розмежування з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим або державного кордону між російською федерацією та Україною як громадянкою російської федерації.

Втім, розглядаючи клопотання про продовження строку для виконання вимог ухвали суду від 17.02.2022р., окрім принципів (засад) господарського судочинства, такі як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи, судом також досліджувалось питання щодо доцільності подальшого продовження такого строку з огляду на таке.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 №472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.07.2007р. за №765/14032, затверджено Положення про Базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" (Положення).

Це Положення розроблено відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про інформацію", інших законодавчих актів у сфері інформатизації і встановлює загальні вимоги до збирання, використання та зберігання інформації про осіб, які перетнули державний кордон України (пункт 1 Положення).

Згідно пункту 3 Положення База даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" (далі - База даних осіб), - автоматизований банк даних відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства, зареєстрованих у пунктах пропуску через державний кордон, та відповідно документів громадян України на право виїзду з України і в`їзду в Україну, у тому числі паспорта громадянина України, та паспортних документів іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до пункту 29 Положення, інформація Бази даних осіб зберігається на дисковому масиві у файлах формату системи керування базами даних "Oracle" основного та резервного серверів ЦСД центральної підсистеми системи "Гарт": щодо відомостей про іноземців та осіб без громадянства - протягом 5 років; щодо відомостей про громадян України - протягом 5 років.

Після закінчення цих строків зазначені відомості знищуються комісійно.

Таким чином, враховуючи те, що необхідність виконання позивачем вимог ухвали суду від 17.02.2022р. пов`язана з встановленням наявності чи відсутності обставин, які мали місце у 2015 році, а також беручи до уваги те, що позивачем не наведено обставин, які у повній мірі виключали та виключають можливість надати докази про які йдеться в ухвалі суду від 17.02.2022р., зокрема з урахуванням положень статті 96 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності продовжувати процесуальний строк для подання доказів, у зв`язку чим клопотання (вх.№ 21419/22 та вх.№ 23449/22) у цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на вищенаведене, суд також не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача (вх. № 805/22 від 13.01.2022р.) про витребування доказів. Інформація щодо перетинання позивачем державного кордону України чи лінії розмежування з тимчасово окупованою територією АР Крим як громадянкою України міститься у матеріалах справи.

Розглянувши клопотання представника відповідача (вх.№ 4713/22 від 21.02.2022р.) про визнання зловживання процесуальними правами, суд зазначає таке.

31.12.2021р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 31721/21), у якому в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України відповідач ставить такі питання третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Протоколом № 1 від 20 квітня 2015 року оформлене рішення установчих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик- Південь» . Цим рішенням ОСОБА_4 призначено Головою зборів. Відповідно до п. 6.11. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» Голова зборів відповідає за виконання всіх процедурних питань, пов`язаних зі скликанням і веденням загальних зборів Учасників. Чи скликала Голова Товариства - ОСОБА_4 в порядку передбаченим Статутом загальні збори Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» ЄДРП ОУ 39754831, що ніби відбулись 15 грудня 2015 року?

2. За якою адресою проводились «загальні збори» учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» ЄДРПОУ грудня 2015 року?

3. Хто з учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик- Південь» та які інші особи були присутні 15 грудня 2015 року на «загальних зборах» учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» ?

4. Хто складав протокол «загальних зборів» учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» , що ніби відбулись 15 грудня 2015 року та друкував такий на паперовому носії? Де відбувався друк складеного протоколу «загальних зборів» учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» , що ніби відбулись 15 грудня 2015 року?

5. Чи протокол «загальних зборів» учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь» , що ніби відбулись 15 грудня 2015 року було складено (надруковано) та підписано Головою та секретарем «загальних зборів» в цей самий день - 15 грудня 2015 року?

6. Хто був уповноважений подавати документи до відповідних установ з метою державної реєстрації змін до відомостей що містяться в ЄДРЮОФОПГФ?

31.01.2022р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача подано суду заяву про відмову від надання відповідей на запитання відповідача (вх.№ 2474/22).

21.02.2022р. представником відповідача подано суду клопотання про визнання зловживання процесуальними правами (вх.№ 4713/22), відповідно до якого, в порядку частини 6 статті 90 Господарського процесуального кодексу України просить суд:

- визнати підстави для відмови відсутніми;

- зобов`язати учасника справи надати відповіді на питання відповідача;

- постановити ухвалу про застосування заходів процесуального примусу, а саме: накладення штрафу у розмірі, визначеним судом щодо третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 90 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням (частина 2 статті 90 Господарського процесуального кодексу України) .

Згідно частини 3 статті 90 Господарського процесуального кодексу України відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - за п`ять днів до першого судового засідання.

Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання.

Відповідно до частини 5 статті 90 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання:

1) з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу;

2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;

3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь (частина 6 статті 90 Господарського процесуального кодексу України).

В поданій заяві (вх.№ 2474/22 від 31.03.2022р.) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відмовилась від надання відповідей на запитання відповідача на підставі пункту 1 частини 5 статті 90 Господарського процесуального кодексу України, зокрема з підстави, визначеної статтею 68 цього кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 68 Господарського процесуального кодексу України свідок, який з`явився на вимогу суду, не має права відмовитися давати показання, крім показань щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно статті 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Тобто, третя особа виконала свій процесуальний обов`язок шляхом подання заяви про відмову від надання відповіді, і таке право учасника справи передбачене частиною 5 статті 90 Господарського процесуального кодексу України, а відтак підстав для застосування заходів процесуального примусу суд не вбачає. Водночас, застосування заходів процесуального примусу є правом, а не обов`язком суду.

Поряд з цим, оцінку про наявність чи відсутність обставин, про які йдеться у переліку питань поставлених відповідачем третій особі, може бути надано судом на підставі поданих доказів та у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про визнання зловживання процесуальними правами (вх.№ 4713/22) задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 2 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У відповідності до пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У зв`язку з відсутністю підстав для відкладення підготовчого засідання чи оголошення в ньому перерви, враховуючи те, що судом з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги, заперечення щодо позову та склад учасників судового процесу, суд дійшов висновку закрити підготовче провадження у справі № 914/1912/19 та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 2, 13, 80, 81, 90, 177, 182, 183, 185, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

1. Відмовити у задоволенні клопотань представника позивача (вх.№ 21419/22 від 18.10.2022р. та вх.№ 23449/22 від 10.11.2022р.) про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 17.02.2022 року.

2. Відмовити в задоволенні клопотання позивача (вх. № 805/22 від 13.01.2022р.) про витребування доказів.

3. Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача (вх.№ 4713/22 від 21.02.2022р.) про визнання зловживання процесуальними правами.

4. Долучити до матеріалів справи матеріали реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедик-Південь», що 19.09.2022р. отримані судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

5. Закрити підготовче провадження у справі №914/1912/19.

6. Призначити справу до судового розгляду по суті на 08.12.2022 р. на 14:00 год. у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128, зал судових засідань № 7 (2-й поверх).

7. Визнати явку учасників справи в судове засідання на власний розсуд.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на сторінці Господарського суду Львівської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, а саме: https://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/ .

Права та обов`язки учасників справи передбачені у статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні права та обов`язки сторін передбачені у статті 46 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено 15.11.2022р.

Суддя Петрашко М.М.