РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2022 року м. Чернігівсправа № 927/738/22
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк",

юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001;

адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1;

до відповідача: фізичної особи - підприємця Довгун Артема Миколайовича,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення 13841,47грн

без виклику (повідомлення) сторін

19.09.2022, Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - АТ КБ "Приватбанк") подано позов до фізичної особи-підприємця Довгун Артема Миколайовича (надалі - ФОП Довгун А.М.) про стягнення 13841,47грн заборгованості за кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору б/н від 04.08.2021, укладеного між позивачем та відповідачем, шляхом приєднання 04.08.2021 через систему інтернет-клієнт-банкінгу фізичної особи-підприємця Довгун Артема Миколайовича до Умов та правил надання послуги "КУБ" (п.3.2.8.), що розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "Приватбанк" (http://privatbank.ua).

Ухвалою суду від 21.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в справі №927/738/22 за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; сторонам установлено строки для подачі заяв по суті спору, зокрема відповідачу 15 календарних днів з дня вручення ухвали, для подачі до суду та направлення позивачу відзиву на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі направлена відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою його державної реєстрації згідно відомостей з ЄДРПОУ та отримана адресатом 01.10.2022 (поштове відправлення: 110), про що свідчить дані офіційного сайту АТ «Укрпошта», витяг з якого залучено до матеріалів справи. Таким чином, граничний строк на подання відповідачем до суду мотивованого відзиву на позов, закінчив перебіг 17.10.2022, з урахуванням правил обчислення процесуальних строків, установлених статтею 116 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Відповідач в установлений строк не скористався правом на подання мотивованого відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 ГПК України проти заявлених вимог не заперечив.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України, суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлено клопотань щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснено при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 21.09.2022.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.08.2021, фізичною особою - підприємцем Довгун Артемом Миколайовичем (позичальником, клієнтом), через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано з використанням електронного підпису заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" (надалі - Заява).

Підписанням цієї Заяви відповідно до статті 634 ЦК України позичальник приєднався до розділу 1.1. Загальні положення та підрозділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Умов), що розміщені на офіційному сайті Приватбанку http://privatbank.ua, на дату укладення Договору. Ця Заява та Умови разом складають кредитний договір між Банком та клієнтом.

Істотні умови зазначеного кредитного договору, визначені в Заяві, в підпункті 1.1. пункту 1 якої передбачено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та інших винагород в обумовлені цим Договором терміни.

Розмір кредиту: 50000,00грн. Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів Клієнту (тобто по 04.08.2022).

Проценти за користування кредитом: перші шість місяців 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту (що складає - 800грн), починаючи з сьомого місяця - 1,4% від початкового розміру кредиту (що складає 700грн) (у тому числі при достроковому погашенні кредиту) (підпункт 1.4. пункту 1 Заяви про приєднання).

Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4% від суми простроченої заборгованості (підпункт 1.5. пункту 1 Заяви про приєднання).

Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який надано кредит, включно із цим числом.

Порядок погашення процентів за кредитом: щомісяця до календарного числа місяця, в який надано кредит, включно із цим числом.

Порядок дострокового погашення кредиту: якщо в звітному місяці дата дострокового погашення кредиту передує даті сплати щомісячного платежу, Клієнт сплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; якщо дата дострокового погашення слідує за датою погашення щомісячного платежу, Клієнт також оплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі.

Сторони узгодили, що Графік погашення кредиту (додаток №1 до цієї Заяви) є невід`ємною частиною Договору (підпункт 1.6. пункту 1 Заяви про приєднання), за умовами якого щомісячний платіж позичальника упродовж 12 місяців, починаючи з наступного місяця за місяцем видачі кредиту, становить:

- у перший - шостий місяць (вересень 2021 року - лютий 2022 року) - 4966,67грн, з яких 4166,67грн зараховується в рахунок погашення тіла кредиту та 800грн - в рахунок сплати відсотків за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії (за ставкою 1,6%);

- у сьомий - дванадцятий місяць (березень - серпень 2022 року) - 4866,67грн, з яких 4166,67грн - в рахунок погашення тіла кредиту та 700грн - в рахунок сплати відсотків за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії (за ставкою 1,4%).

У разі порушення строку повернення кредиту, визначеного в п.1.3. Заяви, Клієнт починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін, у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.

Укладання даного кредитного договору здійснювалось в порядку, визначеному розділом 1.1. Загальні положення та підрозділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк", з умовами яких у редакції чинній на дату її підписання, Клієнт ознайомлений в Заяві про приєднання, що також розміщені на офіційному сайті Банку за адресою https://pb.ua.

Розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк" визначено умови та правила надання кредиту "Кредит КУБ" (надалі - Умови), за п.3.2.8.1. якого Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" (надалі - послуга) для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (надалі - Заява), а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання кваліфікованим електронним підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Пунктом 3.2.8.3. Умов установлені умови повернення кредиту та терміни погашення заборгованості за кредитом. Строк користування кредитом становить 12 місяців (п.3.2.8.3.1.2. Умов). Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту (п.3.2.8.3.1.4. Умов).

Сплата відсотків за користування кредитом передбачена пунктами 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.3. Умов.

За частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, укладений між сторонами кредитний договір №б/н від 04.08.2021 за своєю правовою природою є договором приєднання, що складається із вказаних Заяви та Умов; на правовідносини сторін, що виникають в ході виконання даного правочину, поширюється дія §1 та §2 глави 71 ЦК України.

За частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами в строк та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 2 та 3 статті 193 ГК України унормовано, що кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За частиною 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2021, на підставі укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 04.08.2021, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача НОМЕР_1 кредитні кошти в розмірі 50000грн. Після закінчення строку кредитування, 04.08.2022, залишок коштів по цьому рахунку в сумі 13841,47грн обліковується Банком як прострочений.

Пунктами 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.1.2., 3.2.8.3.1.4. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Строк кредитування 12 місяців. Клієнт доручає Банку щомісячно в строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою в кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

За частинами 1 та 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору №б/н від 04.08.2021, свої зобов`язання за цим Договором належним чином не виконував, у строк визначений підпунктом 1.3. пункту 1 Заяви (по 04.08.2022), залишок кредиту в сумі 13841,47грн Банку не повернув.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач проти заявленого позову не заперечив. Доказів належного виконання зобов`язань перед позивачем щодо своєчасної оплати періодичних платежів у рахунок кредиту впродовж дії Договору, до суду не надав.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасній оплаті періодичних платежів у рахунок погашення кредиту, а також настання граничного строку його повернення, суд, дослідивши матеріали справи, керуючись статтями 1049 та 1050 ЦК України та пунктами 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.1.2. Умов, дійшов висновку про наявність в Банку права на стягнення простроченого кредиту в сумі 13841,47грн.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з огляду на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, за рахунок відповідача позивачу мають бути відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, частиною 2 статті 178, 233, 238, 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) до фізичної особи - підприємця Довгун Артема Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення 13841,47грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Довгун Артема Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) 13841,47грн заборгованості за кредитом та 2481грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко