ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м.Дніпро Справа № 908/41/22 (908/398/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 (Сушко Л.М.)

у справі № 908/41/22 (908/398/22)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛГАРД", м.Запоріжжя

до відповідача-1: Головного управління ДПС у Запорізькій області, м.Запоріжжя

відповідача - 2: Державної податкової служби України, м.Київ

про визнання протиправним та скасування рішення №22796 від 30.12.2021р.

в межах розгляду справи про банкрутство №908/41/22

Боржник Товариство з обмеженою відповідальністю Солгард, 69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 111,

розпорядник майна Тущенко Сергій Васильович

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області на стадії процедури розпорядження майном перебуває справа № 908/41/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Солгард, 69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 111, .

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Солгард до Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Запорізькій області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 30.12.2021 року № 22796 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю Солгард, 69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 111, як платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку;

Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю Солгард з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Солгард судовий збір в сумі 4 962 грн. 00 коп.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, за неповного встановлення обставин, що мають значення для розгляду справи.

Скаржник стверджує, що критерієм для прийняття рішення №22796 від 30.12.2021 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю Солгард критеріям ризиковості платників був саме п. 8 Критеріїв ризиковості платника, а саме у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, як це і закріплено Протоколом.

Також зазначає, що оскаржуване рішення приймалося виключно із аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних.

Податковий орган вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №480/4006/18, від 03.03.2020 у справі № 240/3665/19, від 05.08.2020 у справі № 520/5692/!9, від 21.08.2020 у справі № 520/6051/19, від 29.09.2020 у справі № 440/1385/19.

Апелянт вважає, що відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19.05.2020 у справі № 160/10287/19, від 08.10.2020 у справі № 280/2284/20, від 12.11.2020 у справі № 240/3906/19, спірне рішення не утворює у відношенні позивача жодних прямих та невідворотних наслідків, та не порушують його прав та не може негативно впливати на господарську діяльність.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено документи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду апеляційної скарги у справі №908/41/22 (908/398/22) визначена колегія у складі: головуючий суддя: Мороз В.Ф., судді: Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 у справі №908/41/22 (908/398/22) залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 3 721,00 грн. та докази надіслання копії апеляційної скарги учасникам справи про банкрутство.

На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду апелянтом долучено до апеляційної скарги докази сплати судового збору та докази надіслання копії апеляційної скарги на адресу учасників справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Верхогляд Т.А., для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі №908/41/22 (908/398/22) визначено колегію у складі: головуючого судді: Мороза В.Ф., суддів: Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 у справі №908/41/22 (908/398/22). Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 14.11.2022 о 15 год. 30 хв.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, у зв`язку з усуненням обставин, які обумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №908/41/22 (908/398/22) передано колегії у складі головуючого судді: Мороза В.Ф. суддів: Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.

Від представника Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла заява, згідно якої просить надати йому можливість участі в судових засіданнях у справі №908/41/22 (908/398/22) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2022 ухвалено судові засідання у справі, у тому числі, призначене на 14.11.2022 о 15 год. 30 хв. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Головного управління ДПС у Запорізькій області з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

В судове засідання 14.11.2022 з`явився представник апелянта. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки не повідомили.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача, розпорядника майна ТОВ «Солгард» арбітражного керуючого Тущенко С.В. та представника відповідача-2.

Представник апелянта в судовому засіданні 14.11.2022 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити: скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представника апелянта, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Солгард, 69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 111, засновано 28 квітня 2020 року. Товариство спеціалізується на оптовій торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, веде господарську діяльність досліджує кон`юнктуру ринку та виявлення громадської думки. Статут Товариства відповідає вимогам чинного законодавства.

Олександрівським відділом камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Запорізькій області було здійснено аналіз даних ЄРПН за період з 2020 по 2021р.р. та за результатами доперевірчого аналізу господарської діяльності встановлено відповідність п. 8 критеріїв ризиковості затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 року №1165, а саме: перевірено взаємовідносини з контрагентами - покупцями підприємства та встановлено здійснення реалізації товарів/послуг, відмінних від придбання, а також відсутність необхідних документів, які підтверджують здійснення господарських операції.

В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю Солгард отримано Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріями ризиковості платника податку від 30.12.2021 № 22796 в якому зазначено, що Комісією регіонального рівня, відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019р. № 1165, Товариство з обмеженою відповідальністю Солгард () включено до переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Рішенням про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріями ризиковості платника податку від 30 грудня 2021 року № 22796 Товариство з обмеженою відповідальністю Солгард віднесено до переліку ризикових платників податку за критерієм: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування..., яка надана Бердянським відділом камеральних перевірок інформацію, яка свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Позивач вважає вказане рішення протиправним. Наведене і стало причиною звернення до господарського суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що Комісією Головного управління ДПС у Запорізькій області порушено процедуру прийняття рішення про визначення ТОВ «СОЛГРАД» до критерію ризикових платників податків, а тому оскаржуване Рішення не відповідає вимогам пп.20.1.45 п.20.1 ст.20, Пунктом 61.1. ст.61, пп.62.1.2 п.62.1 ст.62, п.71.1 ст.71, п.74.1 та п.74.3 ст.74 Податкового кодексу України та Порядку № 1165 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України й підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.

Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, зокрема: п.8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Пунктом 6 вказаного Порядку №1165 також визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Таким чином, внесення платника податків до переліку ризикових платників на підставі пункту восьмого Критеріїв ризиковості платника податку фактично є підставою для зупинення реєстрації в ЄРПН в подальшому всіх складених платником податку податкових накладних/розрахунків коригування.

Так, пунктом 6 Порядку №1165 визначено, що комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття.

Колегія суддів зазначає, що документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття.

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Як встановлено судом, Комісією прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. У графі Податкова інформація зазначено: відповідність п.8 Критеріїв Платником податку та/або його контрагентами, згідно даних ЄРПН, здійснено реалізацію товарів/послуг, відмінних від придбаних.

Апеляційний суд наголошує, що нормами Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачено чіткий перелік умов, за яких Комісія ДПС може віднести підприємство до категорії ризикових.

Натомість, всупереч вимогам Порядку, в оскаржуваному рішенні відповідачем, в рядку "Податкова інформація" не зазначено суть та характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення, не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції. Натомість контролюючим органом лише процитовано зміст п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі № 140/17441/20 зазначив, що при вирішенні спорів такої категорії суди, з огляду на правове регулювання і характер цих відносин, мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу.

Суд зазначає, що комісія, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, має обґрунтувати, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №340/1098/20.

Так, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Разом з тим, відповідач не надав жодного належного доказу, який би досліджувався в ході засідання Комісії, і який би слугував підставою для прийняття оскаржуваних рішень та був покладений в основу їх прийняття.

Також, слід зазначити, що у рішенні про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріями ризиковості зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Всупереч наведеному, в рішенні від 30 грудня 2021 року № 22796 відповідачем не вказано, на підставі чого було прийнято таке рішення, зокрема: відсутня позначка у колонках у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності або з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від … р. N.

В рядку "Податкова інформація" не зазначено суть та характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення, не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції. Натомість контролюючим органом лише процитовано зміст п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

З викладеного слідує, що, чинним законодавством встановлені чіткий перелік умов та певну послідовність прийняття рішення про відповідність платника ПДВ Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Одним з критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, що закріплені у Додатку 1 до Порядку зупинення №1165, є наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування (п. 8 Додатку 1).

Водночас, податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків.

У свою чергу, аналіз змісту указаного пункту свідчить, що законодавцем встановлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника ПДВ Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Так, рішенню Комісії регіонального рівня питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника ПДВ має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, за наслідками чого здійснюється моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування.

Крім того, встановленню наявності у контролюючих органах податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, має передувати моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування, поданої для реєстрації. Отже, питання відповідності підприємства Критеріям ризиковості платника ПДВ має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації.

Системний аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою розгляду питання про відповідність платника ПДВ Критеріям ризиковості є складання таким платником податкової накладної і подання її для реєстрації. Виключно після цього комісія регіонального рівня має право розглянути питання щодо відповідності платника податку критеріям ризиковості. Норми заповнення Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріями ризиковості платника податку зазначені постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року.

Колегія суддів зауважує, що рішенню Комісії не передували дії ТОВ «СОЛГРАД» щодо реєстрації у реєстрі податкової накладної чи розрахунку про коригування. Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність товариства критеріям ризиковості платника податку на додану вартість не за наслідками подання останнім податкової накладної/ розрахунку коригування для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку, моніторингу такої накладної/ розрахунку коригування.

Тобто, рішення від 30.12.2021 року № 22796 прийнято у зв`язку з наявною податковою інформацією, що отримана з баз даних ДПС під час виконання функцій контролю, а не за наслідками подання останнім податкової накладної/ розрахунку коригування для реєстрації.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07 грудня 2021 року ТОВ «СОЛГАРД» було змінено склад власників часток у статутному капіталі, директора товариства, та прийнято рішення про зміну його місцезнаходження. Звітність з податку на додану вартість була подана за листопад 2021 року, в грудні 2021 року. Товариство не проводило діяльність з постачання товарів, а тому не складало та не подавало на реєстрацію податкові накладні.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Комісією Головного управління ДПС У Запорізькій області порушено процедуру прийняття рішення про визначення ТОВ «СОЛГРАД» до критерію ризикових платників податків, а тому оскаржуване Рішення не відповідає вимогам пп.20.1.45 п.20.1 ст.20, п.61.1. ст.61, пп.62.1.2 п.62.1 ст.62, п.71.1 ст.71, п.74.1 та п.74.3 ст.74 Податкового кодексу України та Порядку № 1165 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що документального підтвердження обставин, що Товариство задіяне у проведенні ризикових операцій, відповідач не надав. Під час розгляду справи відповідач не надав жодного доказу, який досліджувався в ході засідання Комісії і який слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а саме рішення Комісії не містить мотивів та обґрунтувань віднесення позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості. І хоча Порядком №1165 затверджено форму рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 критеріїв ризиковості платника податку, проте не доведення відповідачем суду правомірності прийняття рішення (що воно прийняте обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, за наявності визначених Порядком №1165 підстав), є підставою для визнання його протиправним та скасування.

А зобов`язання податкового органу виключити Товариство з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податків, - є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, який дозволить відновити його правове становище, що існувало до порушення.

Як вбачається у цій справі, підставою для оскарження рішення Господарського суду Запорізької області ГУ ДПС у Запорізькій області також вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №480/4006/18, від 03.03.2020 у справі № 240/3665/19, від 05.08.2020 у справі № 520/5692/!9, від 21.08.2020 у справі № 520/6051/19, від 29.09.2020 у справі № 440/1385/19.

Натомість, з матеріалів справи слідує, що оскаржуване рішення винесене Комісією 30.12.2021, тобто при вирішенні законності такого рішення слід використовувати новий нормативний акт, зокрема на підставі якого таке рішення і винесено - Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165.

У свою чергу, вищезгадані постанови Верховного Суду стосуються норм застосування Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018, який втратив чинність 01.02.2020.

Відтак, посилання скаржника на правову позицію викладену у зазначених постановах Верховного Суду є безпідставним у зв`язку з тим, що така позиція стосувалася Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, а не Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, на підставі якого було прийнято оскаржуване рішення.

Доводи апелянта про те, що відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19.05.2020 у справі № 160/10287/19, від 08.10.2020 у справі № 280/2284/20, від 12.11.2020 у справі № 240/3906/19, спірне рішення не утворює у відношенні позивача жодних прямих та невідворотних наслідків, та не порушують його прав та не може негативно впливати на господарську діяльність, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, з огляду на таке.

Право на оскарження в судовому порядку рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника випливає з норм пункту 6 Порядку №1165, згідно з яким у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Право на звернення до суду також передбачено в затвердженій формі Рішення (додаток 4 до Порядку № 1165), а саме «Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку».

Отже, Порядок № 1165, який був чинним на час прийняття спірного рішення, прямо передбачає можливість оскарження рішень про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 340/474/20, від 05.01.2021 у справі № 640/10988/20, від 05.01.2021 у справі № 640/11321/20.

Щодо тверджень скаржника про те, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено документи, то ним не вказано про які конкретно документи йде мова та як це вплинуло на правильність вирішення спору. Натомість, апеляційним судом встановлено, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно встановив обставини справи на підставі поданих сторонами доказів, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при постановленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 у справі № 908/41/22 (908/398/22).

За приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі №908/41/22 (908/398/22) про залишення апеляційної скарги ГУ ДПС у Запорізькій області без руху було зазначено, що порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011р. (зі змінами та доповненнями).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно підпункту 1 пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно підпункту 4 пункту 2 ч. 2 ст. 4, ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Враховуючи, що скаржник просить скасувати рішення суду у повному обсязі, судовий збір за подання даної апеляційної скарги підлягає сплаті у розмірі 7 443,00 грн. (4 962,00 х 150%).

Апелянтом до апеляційної скарги додано платіжні доручення про сплату судового збору №109 від 09.06.2022 на суму 3 405,00 грн. та №455 від 11.08.2022 на суму 317,00 грн. Загалом сплачена сума судового збору складає 3 722,00 грн. Таким чином недоплачена сума судового збору становить 3 721,00 грн. Скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання ухвали від 06.09.2022 від апелянта до Центрального апеляційного господарського суду 19.09.2022 надійшов супровідний лист від 13.09.2022 № 1091/6/08-01-20-08-10, до якого було долучено платіжні доручення про сплату судового збору №109 від 09.06.2022 на суму 3 405,00 грн та №455 від 11.08.2022 на суму 317,00 грн. Інших доказів сплати судового збору ГУ ДПС у Запорізькій області суду не подано й матеріали справи таких не містять. Таким чином, загалом сплачена сума судового збору за подання апеляційної скарги складає 3 722,00 грн, в той час як мала бути сплачена у розмірі 7443,00 грн, тобто заявником не було сплачено судовий розмір у повному обсязі.

З огляду на викладене з ГУ ДПС у Запорізькій області має бути стягнуто в дохід бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги в недоплаченому розмірі - 3 721,00 грн.

В той же час. судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 722,00 грн на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 у справі №908/41/22 (908/398/22) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.05.2022 у справі №908/41/22 (908/398/22) залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 3 721,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 21.11.2022

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд