ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2022 р. Справа № 924/713/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщука О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група", м. Чернівці

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький

про стягнення 799577,21 грн

за участю представників:

позивача: Прокопець Б.М. - керівник

відповідача: Марків Ю.С. - юрисконсульт

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група", м. Чернівці звернулось до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький про стягнення 799577,21 грн, з яких 740986,53 грн інфляційних втрат, 58590,68 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 27.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17.10.2022, яке відкладено на 24.10.2022.

Ухвалою суду від 24.10.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 10.11.2022.

В обґрунтування позову позивач зазначає про несвоєчасне виконання відповідачем обов`язку з оплати спожитої електричної енергії за договором №624 про постачання електричної енергії споживачу від 17.12.2021 та за договором №652 про закупівлю електричної енергії від 20.12.2021. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №412.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (від 05.10.2022) зазначив, що сума заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/70/22 сплачена повністю, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат можливе лише до моменту виконання відповідачем грошового зобов`язання - 22.06.2022. Зауважив, що відповідальність (передбачена договором), не може бути застосована до відносин, які за цим же договором припинені. Також зазначив, що оплата коштів за постачання електроенергії може здійснюватися лише за наявними фінансовими зобов`язаннями в межах договору. Оскільки інших призначень та підстав для сплати відповідачем коштів не було, кошти було виділено Міністерством оборони України після набрання рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/70/22 законної сили. Тому вважає, що вини з боку відповідача щодо невчасного виконання грошового зобов`язання немає і, як наслідок, відсутній склад цивільного правопорушення та відповідальність у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. Звернув увагу на те, що відповідач фінансується за рахунок коштів державного бюджету та є неприбутковою установою; в разі недостатності у відповідача коштів відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України, відтак, КЕВ м. Хмельницький є неналежним відповідачем.

Позивач у відповіді на відзив (від 13.10.2022), зокрема зауважив, що право позивача на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних виникло 21.01.2022 та тривало до фактичного виконання грошового зобов`язання 22.06.2022. Стверджує про наявність факту порушення грошового зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію; наявність судового рішення про стягнення боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов`язання. Зазначив, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність споживача і не є підставою для звільнення від сплати інфляційних втрат та 3% річних, а діяльність із закупівлі електричної енергії для власного споживання не підпадає під регламентацію Закону України "Про господарську діяльність у Збройних силах України", оскільки відсутня у Переліку видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2000 №1171, та не здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ. Тому вважає, що відповідач у справі є належним.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив (від 20.10.2022) зауважив, що позивач, визнаючи, що в цьому випадку буде застосовуватись відповідальність, не довів наявності складу цивільного правопорушення. При цьому позивачем не було доведено ні вини з боку відповідача, ні причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

Позивач у поясненнях (від 04.11.2022) зазначив про отримання відповідачем платіжних документів, необхідних для здійснення оплати. Вважає висновки відповідача, зроблені, виходячи із позицій Верховного Суду, на які посилається відповідач, помилковими та стверджує про належність відповідача у справі з огляду на предмет договорів про постачання електричної енергії, який не відноситься до господарської діяльності у розумінні Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України".

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив, поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

17.12.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" (Постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Хмельницький (Споживач) укладено договір на постачання електричної енергії споживачу №624 (далі - договір 1), згідно з п. 1.1 якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору 1).

Відповідно до п. 2.1 договору 1 Постачальник продає: код ДК 021:2015 (ЄЗС) - 09310000-5-Електрична енергія (Електрична енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

У п. 3.1 договору 1 зазначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.

У п. 5.1 договору 1 сторони погодили, що ціна договору становить 3888824,00 грн з ПДВ (829173,561 кВт/год по 4,69 грн).

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Ціна електричної енергії включає передачу електричної енергії (п. 5.2 договору 1).

Згідно з п. 5.3 договору 1 розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Рахунки надаються Споживачу до 1 числа місяця, що настає за звітним.

Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (спецрахунок) до 10 числа місяця, що настає за звітним (п. 5.4 договору 1).

Споживач має право здійснити оплату за електричну енергію на плановані обсяги споживання не порушуючи при цьому вимоги постанови КМУ від 4 грудня 2019 р. № 1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" (п. 5.7 договору 1).

За умовами п. 6.1 договору 1 Споживач має право, зокрема отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі; проводити звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта; вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.

При цьому Споживач зобов`язується, з-поміж іншого, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору; щомісячно надавати постачальнику у строк до 16 числа місяця, що передує звітному планові обсяги споживання; здійснювати споживання електричної енергії з відхиленням не більше 5-ти відсотків від запланованих обсягів споживання. А у разі відхилення від запланованих обсягів споживання більше ніж на 5 % сплатити компенсацію постачальнику, що не перевищує суму виплат постачальника небалансованого використання електричної енергії перед оператором системи передачі електричної енергії (п. 6.2 договору 1).

Згідно з п. 7.1 договору 1 Постачальник має право, зокрема отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію; проводити разом із споживачем звіряння фактично використаних обсягів електричної енергії з підписанням відповідного акта.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до їх повного виконання сторонами (п. 13 договору 1).

До договору 1 відповідачем складено додаток №1 - заяву-приєднання від 17.12.2021, згідно з якою відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії споживачу з початком постачання з 17.12.2021. У заяві-приєднанні зазначено, що підписанням цієї заяви-приєднання з обранням комерційної пропозиції Постачальника Споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі. Найменування оператора, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії, - АТ "Хмельницькобленерго".

Також до договору 1 сторонами складено план-графік постачання електричної енергії на 2021 рік, в якому Сторони узгодили обсяг постачання електричної енергії та граничні величини споживання електричної потужності (ліміти потужності) для Споживача на 2021 рік: грудень - 829173,561 кіловат. Зазначено, що цей План-графік є підставою для постачання електричної енергії Споживачу.

Сторонами 31.12.2021 підписано та скріплено відтисками печаток акт приймання-передачі до договору про постачання електричної енергії споживачу №624 від 17.12.2021, згідно з яким позивачем були надані, а відповідачем були одержані код ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія за грудень 2021 року на загальну суму 4891449,58 грн, а саме: електрична енергія (17.12.2021 - 31.12.2021) в кількості 1042953 кВт*год за ціною 4,397284 грн з ПДВ на суму 3769652,80 грн без ПДВ; передача електричної енергії в кількості 1042953 кВт*год за ціною 0,352716 грн з ПДВ на суму 306555,18 грн без ПДВ. В акті зазначено, що сторони підтверджують, що послуги надані якісно, в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії сторін відсутні, акт є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Позивачем, з посиланням на договір про постачання електричної енергії споживачу №624 від 17.12.2021 виставлено відповідачу рахунок від 10.02.2021 №10 на вищезазначену суму із вказівкою про його оплату протягом 5 днів з моменту отримання.

20.12.2021 між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Хмельницький (Споживач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" (Постачальник) укладено договір на закупівлю електричної енергії №652 (далі - договір 2), згідно з яким цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. п. 1.1, 1.2 договору 2).

За умовами п. 2.1 договору 2 Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2021 році за ДК 021:2015-09310000-5 - Електричну енергію (як різновид товарної продукції) для забезпечення потреб електроустановок для забезпечення потреб об`єктів Міністерства оборони України, які перебувають в зоні забезпечення (відповідальності) Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірах, у строках та порядку, що визначені цим Договором.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару - електрична енергія, в обсязі 342683,861 кіловат (п. 2.2 договору 2).

Обсяги закупівлі товарів можуть бути змінені залежно від реального фінансування видатків (п. 2.3 договору 2).

Згідно з п. 2.5 договору 2 зобов`язання за цим договором виникають у разі наявності бюджетних призначень на закупівлю товарів (послуг) та в залежності від фактично виділених бюджетних асигнувань. Бюджетні призначення та бюджетні асигнування можуть бути відкориговані в порядку встановленому умовами даного Договору.

Відповідно до п. 3.1 договору 2 початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.

У п. 5.1 договору 2 зазначено, що ціна цього Договору становить 1627748,34 грн з ПДВ 271291,39 гривень.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії (з урахуванням послуги з передачі електричної енергії) згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 5.2 договору 2).

Відповідно до п. 5.3 договору 2 спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.5 договору 2).

Згідно з п. 5.6 договору 2 розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць з першого по останнє число цього місяця.

Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Рахунок формується відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії зафіксованих актом про обсяги переданої споживачу електричної енергії на підставі акту приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії. По закінченні розрахункового періоду Постачальник зобов`язаний надати для підписання Споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії (Акт). Споживач зобов`язаний розглянути та підписати Акт у строк, що не перевищує 10 робочих днів або надати вмотивовану відмову від підписання Акту, у цей же строк. У випадку несвоєчасного виставлення Постачальником рахунка на оплату, або наявності в ньому розбіжностей між підписаним Сторонами Актом, Споживач має право повернути такий рахунок без оплати, при цьому відповідальність до Споживача не застосовується (п. 5.7 договору 2).

Пунктом 5.8 договору 2 передбачено, що враховуючи специфіку фінансування Споживача оплата рахунка Постачальника за цим Договором може бути здійснена Споживачем у строк, який не може бути меншим 10 робочих днів з моменту його отримання Споживачем з можливістю, відстрочення до 90 календарних днів щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. У разі відсутності фінансування на сплату коштів за цим договором, Споживач зобов`язаний сплатити ці кошти протягом 15 днів з дня їх надходження до нього. Всі платіжні документи (рахунки), що виставляються Постачальником Споживачу, мають бути виставлені за попередній місяць та містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

У разі виникнення у Споживача заборгованості за електричну енергію за цим Договором Споживач повинен звернутися до Постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою Постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) Споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором (п. 5.9 договору 2).

Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до комерційної пропозиції, обраної Споживачем (п. 5. 12 договору 2).

Пунктом 6.1 договору визначені права Споживача, в тому числі право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у Договорі; право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованого сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку; проводити звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта.

Споживач зобов`язується, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору (п. 6.2 договору 2).

Постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію (п. 7.1 договору 2).

До зобов`язань Постачальника п. 7.2 договору 2 віднесено зокрема: нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених законодавством та цим Договором; забезпечити наявність різних комерційних пропозицій з постачання електричної енергії для Споживача; видавати Споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень; приймати оплату наданих за цим Договором послуг будь-яким способом, що передбачений цим Договором.

У п. 12. 1 договору 2 сторони дійшли спільної згоди, що відповідно до ст. 631 ЦК України цей Договір набирає чинності 09.12.2021 і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх завершення.

Згідно з додатком №1 до договору 2, а саме: заявою-приєднанням відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії споживачу з початком постачання з 09.12.2021. У заяві-приєднанні зазначено, що підписанням цієї заяви-приєднання з обранням комерційної пропозиції Постачальника Споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі. Найменування оператора, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії - АТ "Хмельницькобленерго".

Також до договору 2 сторонами погоджено додаток №2 - комерційну пропозицію (з терміном дії з дати початку дії договору (підтвердження) до 31.12.2021).

Зокрема, у п. 1 комерційної пропозиції визначено ціну за одиницю товару (1 кВт - 4,75 грн), у п. 2 пропозиції визначено спосіб оплати. Так, оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, який зазначено в Договорі. Оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється напряму з оператором системи розподілу на підставі укладеного договору між Споживачем та Оператором системи розподіл. Споживач може змінити спосіб оплати за послугу з розподілу електричної енергії.

У п. 3.1 комерційної пропозиції зазначено, що загальний обсяг постачання електричної енергії складає 342683,861 кіловат.

Споживач не пізніше 3-х днів місяця наступного за розрахунковим надає постачальнику послуг комерційного обліку звіт про показники засобів обліку електричної енергії.

За даними про обсяги споживання електричної енергії споживача, наданими постачальнику послуг комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку, Постачальник впродовж 5 днів формує та надає Споживачу розрахункові документи (Акт приймання-передавання товарної продукції, який оформлюється за формою передбаченою Договором, рахунок на оплату за фактично відпущену електричну енергію та розшифровку до рахунку із зазначенням обсягів споживання та втрат за точками обліку по об`єктам Споживача) та передає їх Споживачу. Датою отримання Споживачем розрахункових документів вважається дата їх вручення представнику Споживача, або дата вручення поштового відправлення / кур`єрської доставки, що відображається у корінці про отримання, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення рекомендованим листом). Споживач здійснює оплату за фактично отриману у розрахунковому періоді електричну енергію у строк до 30 календарних днів з моменту отримання від Постачальника належним чином оформлених платіжних документів (п. 4.1 комерційної пропозиції).

Відповідно до п. 8.1 комерційної пропозиції договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання усіх зобов`язань Сторонами за Договором, в тому числі до повної оплати заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору. Строк дії Договору може продовжуватися за взаємної згоди сторін на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі.

31.12.2021 сторонами підписано та скріплено відтисками печаток акт приймання-передачі до договору про постачання електричної енергії №652 від 20.12.2021, згідно з яким позивачем були надані, а відповідачем були одержані код ДК 021:2015-09310000-5-Електрична енергія за грудень 2021 року на загальну суму 5284294,25 грн з ПДВ), а саме: електрична енергія в кількості 1112483 кВт*год за ціною 4,397284 грн з ПДВ на суму 4076586,41 грн без ПДВ; передача електричної енергії в кількості 1112483 кВт*год за ціною 0,352716 грн з ПДВ на суму 326992,13 грн без ПДВ. Крім того в акті зазначено, що сторони підтверджують, що послуги надані якісно, в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії сторін відсутні, акт є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Позивачем з посиланням на договір про постачання електричної енергії №652 від 20.12.2021 виставлено відповідачу рахунок від 10.02.2021 №9 на вищезазначену суму. В рахунку вказано, що він оплачується протягом 5 днів з моменту отримання.

У матеріалах справи наявна копію заяви-приєднання в якості додатку №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 16.08.2021 №369, згідно з якою відповідач приєднався до умов договору, визначивши початок постачання з 01.09.2021. При цьому адреси об`єктів, ЕІС-коди точок комерційного обліку визначені у додатку до заяви (всього 117 об`єктів).

Згідно зі складеним позивачем та АТ "Укрзалізниця" (філія "Енергозбут") реєстром споживачів, що входять в балансуючу групу постачальника ТОВ "Національна енергетична група" згідно з реєстром за ЕІС-кодами споживачів та їх точок вимірювання, яким забезпечено розподіл електричної енергії мережами Оператора системи розподілу АТ "Укрзалізниця", за грудень 2021 року (від 31.12.2021), обсяг постачання електричної енергії КЕВ м. Хмельницький становить 72236 кВт*год.

Позивачем надано звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "Національна енергетична група", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності Оператора системи розподілу (передачі) АТ "Хмельницькобленерго", згідно з яким об`єктам групи Б в грудні 2021 року фактично відпущено електроенергії в обсязі 2316693 кВт*год, в тому числі відображено і постачання електроенергії КЕВ м. Хмельницький.

Відповідні відомості відображені також в акті №12-ХМ-7695 від 31.12.2021 про обсяги розподілу електричної енергії по території ліцензованої діяльності Оператора системи розподілу АТ "Хмельницькобленерго" для споживачів постачальника ТОВ "Національна енергетична група", який підписано між АТ "Хмельницькобленерго" та ТОВ "Національна енергетична група".

Вищезазначені обставини також відображенні у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 31.03.2022 у справі №924/70/22, яким задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю Національна енергетична група" до квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький про стягнення 4659171,49 грн та стягнуто з квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" 4659171,49 грн заборгованості, 69887,57 грн витрат зі сплати судового збору.

Крім того, у наведеному рішенні встановлено, що згідно з випискою з банківського рахунку за 23.12.2021 відповідачем на підставі договору 1 сплачено позивачу 3888824,00 грн за постачання електричної енергії та 1627748,34 грн за постачання електричної енергії відповідно до договору 2. Також між сторонами складено акти звірки взаємних розрахунків за 2021 рік за договором про постачання електричної енергії №624 від 17.12.2021, відповідно до якого за даними сторін заборгованість КЕВ м. Хмельницький склала 1002625,58 грн, та за договором про постачання електричної енергії №652 від 20.12.2021, відповідно до якого за даними сторін заборгованість КЕВ м. Хмельницький перед ТОВ "Національна енергетична група" склала 3656545,91 грн (всього 4659171,49 грн).

Згідно з наданою у матеріали справи копією виписки по рахунку від 22.06.2022 відповідачем згідно з рішенням суду від 31.03.2022 у справі №924/70/22 сплачено позивачу 4659171,49 грн за електричну енергію.

У матеріалах справи наявне Положення про квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький, затверджене наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 30.06.2021 №254 (далі - Положення), в п.1 якого зазначено, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький є державною установою, яка заснована Міністерством оборони України на базі Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій (далі - військових частин) Збройних Сил України, дислокованих у межах Хмельницького, Шепетівського, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (далі - зона відповідальності).

Основними завданнями КЕВ м. Хмельницький є, зокрема утримання і експлуатація фондів військових містечок, які перебувають в користуванні військових частин, та забезпечення цих фондів комунальними послугами та енергоносіями (п. 5 Положення), в тому числі планування та організація проведення видатків за спожиті військовими частинами енергоносії та комунальні послуги (п. 6 Положення).

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України).

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як убачається з матеріалів справи, 17.12.2021 та 20.12.2021 між ТОВ "Національна енергетична група" (Постачальник) та КЕВ м. Хмельницький (Споживач) укладено відповідно договір на постачання електричної енергії споживачу №624 (договір 1) та договір на закупівлю електричної енергії №652 (договір 2), відповідно до яких позивач зобов`язується поставити відповідачу за кодом ДК021:2015-09310000-5 - електричну енергію (товар), а відповідач - прийняти та оплатити вартість електроенергії.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України, ст. 275 ГК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

У п. 1.2 договорів також зазначено, що вони розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що електропостачальники мають право, з-поміж іншого, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку (п. 1.1.1).

У п. 1.2.15 ПРРЕЕ зазначено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8 ПРРЕЕ).

За змістом п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п. 4.3 ПРРЕЕ).

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, актів від 31.12.2021 приймання-передачі до договору про постачання електричної енергії споживачу №624 від 17.12.2021 (на суму 4891449,58 грн) та до договору про постачання електричної енергії споживачу №652 від 20.12.2021 (на суму 5284294,25 грн), рішення Господарського суду Хмельницької області від 31.03.2022 у справі №924/70/22, позивачем поставлено відповідачу у грудні 2021 року електричну енергію на загальну суму 10175743,83 грн, яка оплачена відповідачем частково 23.12.2022 (на суму 5516572,34 грн).

При цьому судом враховуються положення ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно з якими обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Решта заборгованості в сумі 4659171,49 грн за спожиту електричну енергію відповідно до вищезазначених актів приймання-передачі від 31.12.2022 (з яких 1002625,58 грн за договором 1 та 3656545,91 грн за договором 2) стягнута рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.03.2022 у справі №924/70/22 та сплачена відповідачем 22.06.2022, що підтверджується випискою по рахунку від 22.06.2022.

Згідно з п. п. 4.7, 4.8 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу (п. 4.21 ПРРЕЕ).

В укладених між сторонами договорах погоджено порядок та строки оплати отриманої електричної енергії. Зокрема, згідно з п. 5.4 договору 1 розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (спецрахунок) до 10 числа місяця, що настає за звітним.

Як зазначено у п. 4.1 додатку до договору 2 (комерційна пропозиція), споживач здійснює оплату за фактично отриману у розрахунковому періоді електричну енергію у строк до 30 календарних днів з моменту отримання від Постачальника належним чином оформлених платіжних документів.

Разом з тим, вищезазначеним п. 4.12 ПРРЕЕ також врегульовано, що рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач, посилаючись на п. 4.12 ПРРЕЕ, яким встановлено строк оплати за спожиту у розрахунковому періоді електричну енергію не пізніше 20 числа наступного місяця, просить стягнути з відповідача 740986,53 грн інфляційних втрат та 58590,68 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість в сумі 4659171,49 грн (з 21.01.2022 по 22.06.2022 згідно з поданим розрахунком).

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Подібні висновки сформульовані, у тому числі у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Зокрема, нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З огляду на наведені особливості настання такого спеціального виду відповідальності як нарахування інфляційних втрат та 3% річних суд критично оцінює доводи відповідача про необхідність доведення позивачем наявності складу правопорушення для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, ототожнюючи при цьому стягнення зазначених нарахувань із стягненням збитків. Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04.02.2020 №912/1120/16, на яку посилається відповідач, також зазначено, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Враховуючи зазначене, для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідно встановити факт прострочення виконання грошового зобов`язання боржником.

Виходячи із положень п. 4.12 ПРРЕЕ, ч. 2 ст. 625 ЦК України, судом здійснено перевірку нарахування 3% річних згідно з поданим розрахунком та встановлено, що правомірним є нарахування 3% річних в сумі 58207,73 гривень. При цьому судом враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 58590,68 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме: на суму 58207,73 гривень. Відтак, у позові в частині стягнення 382,95 грн 3% річних належить відмовити.

Також судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат і встановлено, що останні проведено обґрунтовано, а тому позовні вимоги в частині стягнення 740986,53 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

З приводу доводів відповідача про те, що відповідальність не може бути застосована до відносин, які за договором припинені, суд зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В укладених сторонами договорах узгоджено, що в частині розрахунків договори діють до повного виконання (завершення) таких розрахунків сторонами.

Виходячи із наведеного, зобов`язання відповідача за договором здійснити оплату отриманої електричної енергії триває до його виконання.

Додатково суд зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Аналогічна правова позиція була висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Щодо доводів відповідача про неприбутковий характер його діяльності та виконання зобов`язань лише в межах бюджетних призначень суд звертає увагу на висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у справах "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України" про те, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а також зауважує.

Також відповідач посилається на те, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки у разі недостатності у нього коштів, які надходять на рахунок по відповідних статтях кошторису, відповідальним за виконання зобов`язань є Міністерство оборони України.

Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд звертається до положень ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", яка визначає, що організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Також відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 (далі - Положення), організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі - квартирно-експлуатаційне забезпечення) - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. При цьому військова частина - це військові частини, військові навчальні заклади, установи, організації ЗС України.

Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться, в тому числі квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)) (п. 2.1 Положення).

Фінансування квартирно-експлуатаційних витрат здійснюється відповідними розпорядниками коштів у межах асигнувань, затверджених кошторисами та планами асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету України, за схемою: Департамент фінансів МО України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ), Департамент фінансів МО України - КЕУ (КЕВ, КЕЧ, військові частини) або Департамент фінансів МО України - ГШ ЗС України, види Збройних Сил України - військові частини (п. 14.1 Положення).

Законом України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" визначено, що господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.

До господарської діяльності у Збройних Силах України належить діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України з оборонних закупівель, пов`язана із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення за імпортом, яким в установленому законодавством порядку надані повноваження на право здійснення імпорту товарів військового призначення і товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю.

Господарська діяльність у Збройних Силах України здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності. Господарська діяльність у Збройних Силах України не повинна негативно позначатися на їх боєготовності та боєздатності. Не допускається залучення військовослужбовців до виробництва продукції, виконання робіт і надання послуг, не передбачених цим Законом (ст. 1).

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд погоджується із аргументами позивача про те, що спірні правовідносини сторін щодо постачання позивачем та споживання відповідачем електричної енергії на підпадають під визначення господарської діяльності у Збройних Силах України, оскільки не передбачають ведення підсобного господарства, виробництва продукції, виконання робіт і надання послуг, передачі в оренду рухомого та нерухомого військового майна в межах і порядку, визначених цим Законом, не є діяльністю з оборонних закупівель, пов`язаною із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення за імпортом, не здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил).

Крім того, згідно зі ст. 3 вказаного Закону перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідний перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2000 року № 1171 і він не містить у собі діяльності зі споживання чи придбання електричної енергії.

З наведеного суд доходить висновку про те, що на спірні правовідносини сторін не поширюються положення Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", в тому числі ст. 5 цього Закону, якою врегульовано відповідальність військової частини саме як суб`єкта господарської діяльності у розумінні Закону та відповідно до якої військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.

Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідачем у підтвердження своїх доводів про недостатність та відсутність коштів не надано будь-яких доказів.

Відтак, враховуючи те, що стороною договорів 1 та 2 (споживачем) є відповідач, і саме ним взято на себе обов`язок з виконання передбачених договорами зобов`язань, в тому числі з оплати отриманої електричної енергії, при цьому споживання електричної енергії без укладення договору не допускається, доводи відповідача про його неналежність у цій справі судом оцінюються критично. Така ж позиція викладена у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 31.03.2022 у справі №924/70/22.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 58207,73 грн 3% річних та 740986,53 грн інфляційних втрат. У позові в частині стягнення 382,95 грн 3% річних належить відмовити.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група", м. Чернівці до квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький про стягнення 799577,21 грн задовольнити частково.

Стягнути з квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, буд. 3/1 (код 07928461) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група", м. Чернівці, вул. Ясська, буд. 13 (код 42828866) 58207,73 грн (п`ятдесят вісім тисяч двісті сім гривень 73 коп.) 3% річних, 740986,53 грн (сімсот сорок тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 53 коп.) інфляційних втрат, 11987,91 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 91 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 18.11.2022.

Суддя В.В. Виноградова

1 - до справи,

2 - позивачу (58005, м. Чернівці, вул. Ясська, 13; 58003),

3 - відповідачу (29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, 3/1).

Адреси електронної пошти:

1. Позивача:

2. Відповідача: , ,