ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. м. Київ Справа № 911/825/22

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Руденко Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ»
простягнення 115735973,41 грн.
за участю представників:

позивача:Жила М.І. адвокат, дов. від 02.12.2021 № 01/01/07-1208/д
відповідача:не з`явились
суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» (далі відповідач) про стягнення 102595854,72 грн., з яких 89903635,14 грн. основний борг, 6958091,84 грн. інфляційні втрати, 709376,63 грн. 3% річних, 5024751,11 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 31.12.2021 № 12/01/01/2328-НП щодо здійснення розрахунку за поставлені нафтопродукти згідно актів приймання-передачі нафтопродуктів від 31.01.2022 в установлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2022 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справ та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову до 22.07.2022. Запропоновано відповідачу надати до суду у строк встановлений для подачі відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором поставки від 31.12.2021 № 12/01/01/2328-НП щодо здійснення розрахунку за поставлені нафтопродукти згідно актів приймання-передачі нафтопродуктів від 31.01.2022 в установлений договором строк; контрозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.

На адресу Господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшла заява від 18.07.2022 № 01/01/07-460 про збільшення розміру позовних вимог, якою в порядку ст. 46 ГПК України позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 108474746,46 грн., з яких 89903635,14 грн. основний борг, 9573358,47 грн. інфляційні втрати, 894110,12 грн. 3% річних, 8103642,73 грн. пеня.

У встановлений судом строк Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» подало до суду відзив на позовну заяву від 25.07.2022 № 92/67/22, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що через воєнні дії на території України, товариство відповідача не змогло вчасно виконати свої зобов`язання та з причин настання форс-мажорних обставин перебуває у скрутному матеріально становищі, яке сталося у зв`язку з невиконанням контрагентами своїх грошових зобов`язань перед відповідачем. Крім того, під час бойових дій на території Києва та Київської області у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідач зазнав значних матеріальних збитків (пошкодження АЗС/викрадення майна тощо), що також вплинуло на платоспроможність товариства відповідача. Звернення позивача до суду з даним позовом під час дії воєнного стану, на думку відповідача, є передчасним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

На електронну адресу Господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшла заява від 04.08.2022 № 01/01/07-512 про збільшення розміру позовних вимог, скріплена ЕЦП представника позивача, якою в порядку ст. 46 ГПК України позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 115735973,41 грн., з яких 89903635,14 грн. основний борг, 12657145,27 грн. інфляційні втрати, 1130569 грн. 3% річних, 12044624 грн. пеня.

За таких обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 115735973,41 грн., з яких 89903635,14 грн. основний борг, 12657145,27 грн. інфляційні втрати, 1130569 грн. 3% річних, 12044624 грн. пеня.

Через систему електронний суд від Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшла відповідь на відзив від 08.08.2022, в якій позивач вказує, що відповідач у порядку визначеному договором не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин та неспроможність через це виконати обов`язки за договором. Посилання відповідача на невиконання його контрагентами своїх зобов`язань не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення господарського зобов`язання. Відповідач у своєму відзиві не наводить жодних доказів чи аргументів, що підтверджують той факт, що обставини на які він посилається були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання за договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.08.2022 у дані справі встановлено відповідачу подати суду заперечення на відповідь на відзив до 27.09.2022.

Відповідач своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався, заперечення на відповідь на відзив до суду не надав.

На електронну адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» надійшло клопотання від 03.10.2022, скріплене ЕЦП представника відповідача, про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні та враховуючи складність справи проводити її розгляд за участю представника відповідача, прибуття якого у судове засідання призначене на 04.10.2022 є неможливим у зв`язку з великою ймовірністю загострення воєнної ситуації.

В судовому засіданні призначеному на 04.10.2022 дослідивши клопотання ТОВ «Ексон ОІЛ» від 03.10.2022 про відкладення розгляду справи, суд постановив протокольну ухвалу, якою відмовив в його задоволенні, про що відображено в протоколі судового засідання від 04.10.2022, з огляду на таке.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження судів. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Суд враховує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», в пункті 1 статті 6 якої закріплено право на справедливий судовий розгляд, який необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

З огляду на вищезазначене, у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою недопущення обмеження права сторін на доступ до правосуддя, суд не вбачає правових підстав не здійснювати розгляд даної справи до закінчення воєнного стану в Україні, у зв`язку з неможливістю представника відповідача прибути в судове засідання.

Суд звертає увагу відповідача, що у відповідності до положень ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, разом з тим, відповідач наданим правом не скористався, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не заявляв.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.10.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.11.2022 о 11:40.

На електронну адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» надійшло клопотання від 07.11.2022, скріплене ЕЦП представника відповідача, про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні та враховуючи складність справи проводити її розгляд за участю представника відповідача, прибуття якого у судове засідання призначене на 08.11.2022 є неможливим у зв`язку з великою ймовірністю загострення воєнної ситуації.

В судовому засіданні призначеному на 08.11.2022 дослідивши клопотання ТОВ «Ексон ОІЛ» від 08.11.2022 про відкладення розгляду справи, суд постановив протокольну ухвалу, якою відмовив в його задоволенні, про що відображено в протоколі судового засідання від 08.11.2022, з аналогічних підстав, з яких відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання відповідача від 03.10.2022 про відкладення розгляду справи.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Частино 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір поставки від 31.12.2021 № 12/01/01/2328-НП (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачальник зобов`язався поставити та передати відповідачу покупцеві у власність нафтопродукти (надалі товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.3 договору постачальник протягом січня 2022 року поставляє покупцю товар в наступному асортименті, кількості, за ціною та наступними умовами поставки, а саме: EXW - резервуари нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів:

Найменування ТоваруКількість, тоннЦіна з ПДВ грн/тоннуВартість з ПДВ, грн.
Бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну BASF)661,00835 840,0023 690 529,36
Бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015897,30936 907,0033 116 979.67
Бензин автомобільний /95-Євро5-Е0 згідно з ДСТУ 7687:2015 (з присадками Keropur ENERGY концерну BASF)462,01636 907,0017 051 622,66
Паливо дизельне F.ncrgy-ДІ 1-3-Євро5-В0 ДСТУ 7688:2015511,34631 377,0016 044 503,45
Всього2 531,679 89 903 635,14
Загальна вартість товару з ПДВ, що поставляється за даним договором, складає 89903635,14 грн., у т.ч. ПДВ - 14983939,19 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору покупець здійснює розрахунки по цьому договору в розмірі 100 % вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, в строки не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до « 02» березня 2022 року включно, але в будь-якому випадку до моменту його повного виконання (п. 7.1 договору).

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу бензин на суму 89903635,14 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі нафтопродуктів: від 31.01.2022 № 1 на суму 23690529,36 грн., від 31.01.2022 № 2 на суму 33116979,67 грн., від 31.01.2022 № 3 на суму 17051622,66 грн., від 31.01.2022 № 4 на суму 16044503,45 грн., які підписані в двосторонньому порядку представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Враховуючи, що відповідач своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку по переліченим вище актам приймання-передачі нафтопродуктів не виконав, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 03.05.2022 № 01/01/07-247, в якій вимагав у семиденний строк з моменту отримання претензії сплатити заборгованість в розмірі 89903634,14 грн. Надіслання вказаної кореспонденції відповідачу підтверджується списком відправлень «Укрпошта» від 06.06.2022. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та без задоволення, своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлені нафтопродукти згідно актів приймання-передачі нафтопродуктів від 31.01.2022 не виконав, у зв`язку з чим, за ним рахується борг в розмірі 89903634,14 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлені нафтопродукти згідно актів приймання-передачі нафтопродуктів від 31.01.2022, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 89903634,14 грн.

Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 89903634,14 грн. основного боргу.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлені нафтопродукти згідно актів приймання-передачі нафтопродуктів від 31.01.2022, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 89903634,14 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми 89903634,14 грн. за період прострочення з березня 2022 року по червень 2022 року складають 12657145,27 грн.; 3% річних з простроченої суми 89903634,14 грн. за період прострочення з 03.03.2022 по 02.08.2022 складають 1130569 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача у вказаній частині підлягає задоволенню.

Позивач на підставі п. 5.2 договору просить суд стягнути з відповідача за порушення строків оплати за поставлений товар, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за період прострочення з 03.03.2022 по 02.08.2022 складає 12044624 грн.

Згідно з п. 5.2 договору у випадку порушення строків оплати за поставлений товар відповідно до цього договору, покупець сплачує постачальникові, на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від ціни не оплаченого товару, за кожний день прострочення.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги у вказаній частині позову є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що через воєнні дії на території України, товариство відповідача не змогло вчасно виконати свої зобов`язання та з причин настання форс-мажорних обставин перебуває у скрутному матеріально становищі, яке сталося у зв`язку з невиконанням контрагентами своїх грошових зобов`язань перед відповідачем .

В підтвердження вказаних обставин відповідач посилається на лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, розміщений на сайті ТПП.

Вказані посилання відповідача не приймаються судом до уваги при вирішенні дано спору та відхиляються з огляду на таке.

Згідно з п. 6.1 договору при настанні обставин непереборної сили - обставин, які не можуть бути передбачені сторонами при укладанні нього договору, і проти виникнення яких сторони не можуть вжити відповідних заходів (форс - мажорні обставини), строк виконання зобов`язань сторін по цьому договору відкладається відповідно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Сторона, що допустила внаслідок дії форс - мажорних обставин невиконання, або неналежне виконання зобов`язань по цьому договору в цілому, або окремих його умов, звільняється від відповідальності за таке невиконання, або неналежне виконання на час дії форс - мажорних обставин.

Сторона, для якої настали обставини форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше 10-ти календарних днів повідомити іншу сторону про неспроможність виконати зобов`язання (їх частину) по цьому договору. Сторона, що не виконала зазначені умови не вважається такою, що підпадає під дію обставин форс-мажору та несе відповідальність, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно умов цього договору. Необхідним доказом дії форс - мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою країни сторони, для якої настали обставини форс-мажору.

28.02.2022 Торгово-промисловою Палатою України розміщено офіційний лист № 2024/02.0-7.1, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять ані повідомлення відповідача позивачу про настання форс-мажорних обставин, ані відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором поставки від 31.12.2021 № 12/01/01/2328-НП, який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідні заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Існування листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором поставки від 31.12.2021 № 12/01/01/2328-НП щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором.

Саме по собі посилання відповідача на наявність листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

За вказаних обставин, відповідачем не доведено, що військова агресія Російської Федерації проти України були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку, що об`єктивно унеможливило належне виконання відповідачем свого обов`язку перед позивачем за договором.

Посилання відповідача на те, що під час бойових дій на території Києва та Київської області, у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідач зазнав значних матеріальних збитків (пошкодження АЗС/викрадення майна тощо), що також вплинуло на платоспроможність товариства відповідача не приймаються судом до уваги при вирішенні дано спору та відхиляються з огляду на те, що вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку здійснити розрахунок за поставлений позивачем товар.

З огляду на зазначене та враховуючи, те, що борг відповідача в розмірі 89903634,14 перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 89903635,14 грн. основного боргу, 6958091,84 грн. інфляційних втрат, 709376,63 грн. 3% річних, 5024751,11 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачами не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 202, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» про стягнення з відповідача 115735973,41 грн., з яких 89903635,14 грн. основний борг, 12657145,27 грн. інфляційні втрати, 1130569 грн. 3% річних, 12044624 грн. пеня.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексон ОІЛ» (вул. Шевченка, 235, м. Яготин, Яготинський р-н, Київська обл., 07700, ідентифікаційний код 43969245) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (вул. провулок Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 001355 (вісімдесят дев`ять мільйонів дев`ятсот три тисячі шістсот тридцять п`ять) грн. 14 коп. основного боргу, 12657145 (дванадцять мільйонів шістсот п`ятдесят сім тисяч сто сорок п`ять) грн. 27 коп. інфляційних втрат, 1130569 (один мільйон сто тридцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 3% річних, 12044624 (дванадцять мільйонів сорок чотири тисячі шістсот двадцять чотири) грн. пені, 868350 (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 14.11.2022.

Суддя Ю.В. Подоляк