номер провадження справи 17/74/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 Справа № 908/1142/22

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л.,

при секретарі судового засідання Василенко В.В., розглянувши матеріали справи № 908/1142/21

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю Верхньодніпровський авторемонтний завод, 51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Пальохи, буд. 109

до відповідача: казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра, 69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84

про стягнення 2 028 315,13 грн.

У засідання приймали участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

20.07.22 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Верхньодніпровський авторемонтний завод (далі ТОВ Верхньодніпровський авторемонтний завод) за вих. від 11.07.22 № 11072022/1 з вимогами до казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра (надалі КП НВК Іскра) про стягнення заборгованості за договором поставки від 05.08.21 № 17/978-юр у розмірі 2 028 315,13 грн., а саме: 1 567 500,00 грн. основного боргу, 25 638,00 грн. 3 % річних, 217 474,51 грн. пені та 217 573,50 грн. втрат від інфляції.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/1142/22 між суддями, 20.07.22 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 25.07.22 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1142/22 в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 23.08.22 о 10 год. 30 хв.

23.08.22 до суду надійшов відзив за вих. від 22.08.22 № 21/104-юр, в якому представник відповідача визнає позовні вимоги частково в сумі 1 567 500,00 грн. основного боргу. В іншій частині позову заперечує оскільки вважає розрахунок 25 638,00 грн. 3 % річних, 217 474,51 грн. пені та 217 573,50 грн. втрат від інфляції неправильним та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 % від розрахованої суми.

Ухвалою від 23.08.22 відкладено підготовче засідання у справі № 908/1142/22 на 20.09.22 о 12 год. 00 хв.

31.08.22 на адресу суду від позивача надійшла відповідь за вих. від 26.08.22 № 26082022/1 на відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначає, що сума основного боргу у розмірі 1 567 500,00 грн. відповідачем сплачена в повному обсязі після направлення позовної заяви до суду, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а саме від 22.07.22 № 6634, № 6635 та № 6638. Також просить суд задовольнити клопотання відповідача про зменшення суми нарахованих штрафних санкцій на 50 %.

Ухвалою від 20.09.22 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрито підготовче провадження у справі № 908/1142/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.22 об 11 год. 30 хв.

Представники сторін в судове засідання 24.10.22 не з`явились, про причини такої неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 24.10.22 в порядку ст. 240 ГПК України, судом ухвалено рішення по суті спору без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05.08.21 між товариством з обмеженою відповідальністю Верхньодніпровський авторемонтний завод (Постачальник) та казенним підприємством Науково-виробничий комплекс Іскра (Покупець) укладено договір поставки № 17/978-юр, в порядку та на умовах визначених даним Договором (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених Договором.

Згідно із п. 1.2. Договору, найменування Товару, його кількість та якісні показники, код класифікатора ДК 021:2015, місце поставки, строк поставки, ціна Товару за одиницю та по позиціям, а також загальна вартість Товару, постачання якого буде здійснюватись, згідно Договору, вказується в Специфікаціях, які з моменту підписання Сторонами складає невід`ємну частину Договору.

Відповідно до. п. 2.1. Договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 18.11.21), загальна ціна Договору складає 3 360 300,00 грн. з урахуванням ПДВ, та розраховується сумою всіх Специфікацій, що є невід`ємною частиною цього Договору. Сума всіх Специфікацій не може перевищувати загальну ціну Договору.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що оплата Покупцем Товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів в сумі визначеній в Специфікаціях, на поточний рахунок Постачальника, зазначений у даному Договорі.

Оплата здійснюється в розмірах що визначені в Специфікаціях протягом 30 банківських днів з дати виконання Постачальником зобов`язань по поставці Товару. Сторони можуть погодити інші умови оплати в Специфікаціях до Договору (п. 2.3. Договору).

У відповідності до п. 2.5. Договору, датою оплати Товару вважається дата надходження грошових коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується відвантажити Товар на територію Покупця для проходження вхідного контролю в строки, кількості та у відповідності до номенклатури, що визначені в Специфікаціях до Договору.

Згідно із п. 3.3.2. Договору, Покупець зобов`язаний оплатити поставлену та прийняту вхідним контролем Покупця партію Товару в строки, що погоджені в Специфікаціях та в порядку передбаченому в розділі 2 цього Договору.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що право власності на Товар переходить до Покупця з дати фактичного отримання Товару Покупцем.

Договір набирає сили з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.22, а в частині гарантійних обов`язків до їх виконання (п. 8.6. Договору).

У відповідності до Специфікації № 1 від 05.08.21 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 18.11.21), Сторони погодили поставку:

1. Причіп ВАРЗ ПМ 1007, код класифікатора ДК 021:20-5 у кількості 3 шт., виробник ТОВ «ВАРЗ», за ціною 756 000,00 грн., на загальну ціну 2 268 000,00 грн.;

2. Напівпричіп ВАРЗ НПВ 2609, код класифікатора ДК 021:20-5 у кількості 1 шт., виробник ТОВ «ВАРЗ», за ціною 1 092 300,00 грн., на загальну ціну 1 092 300,00 грн.

Згідно п. 9 Специфікації № 1 від 05.08.21 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 18.11.21), умови оплати:

- Авансовий платіж 40 % протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку на оплату від Постачальника.

- Остаточний платіж 60 % вартості отриманого Товару протягом 15 робочих днів дати отримання Товару Покупцем.

Як свідчать наявні у матеріалах цієї справи докази, позивачем на підставі Актів приймання-передачі та видаткових накладних виставлено відповідачу до сплати наступні рахунки на оплату, а саме:

- № 335 від 10.08.21 на суму 734 400,00 грн.;

- № 336 від 10.08.21 на суму 604 800,00 грн.;

- № 459 від 02.11.21 на суму 453 600,00 грн.;

- № 461 від 04.11.21 на суму 453 600,00 грн.;

- № 465 від 05.11.21 на суму 453 600,00 грн.;

- № 503 від 02.12.21 на суму 660 300,00 грн.

Відповідно до претензії за вих. від 10.12.21 № 1351/12, ТОВ Верхньодніпровський авторемонтний завод вимагає у КП Науково-виробничий комплекс Іскра в продовж 7 календарних днів з моменту отримання цієї претензії погасити заборгованість у розмірі 907 200,00 грн. відповідно до рахунків на оплату від 04.11.21 № 461 та від 05.11.21 № 465, шляхом перерахування коштів за відповідними реквізитами.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт здійснення поставки товару підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних на загальну суму 3 360 300,00 грн., які додані до матеріалів справи, а саме:

- видаткова накладна від 02.11.21 № 469 на загальну суму 756 000,00 грн.;

- видаткова накладна від 04.11.21 № 472 на загальну суму 756 000,00 грн.;

- видаткова накладна від 05.11.21 № 474 на загальну суму 756 000,00 грн.;

- видаткова накладна від 25.11.21 № 507 на загальну суму 1 092 300,00 грн.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, за п. 2.3. Договору, оплата здійснюється в розмірах що визначені в Специфікаціях протягом 30 банківських днів з дати виконання Постачальником зобов`язань по поставці Товару. Сторони можуть погодити інші умови оплати в Специфікаціях до Договору.

Згідно п. 9 Специфікації № 1 від 05.08.21 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 18.11.21), умови оплати:

- Авансовий платіж 40 % протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку на оплату від Постачальника.

- Остаточний платіж 60 % вартості отриманого Товару протягом 15 робочих днів дати отримання Товару Покупцем.

Як свідчать матеріали цієї справи, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, а саме: поставив відповідачеві Товар за вищевикладеними видатковими накладними в загальній сумі 3 360 300,00 грн. (з урахуванням суми ПДВ), що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не заперечувалось відповідачем у відзиві за вих. від 22.08.22 № 21/04-юр.

Як зазначено в позовній заяві за вих. від 11.07.22 № 11072022/1, відповідач (у строк визначений п. 9 Специфікації № 1 від 05.08.21 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 18.11.21) свого обов`язку щодо повної сплати позивачу за поставлену продукцію обумовленого у договорі не виконав сплативши за поставлений Товар за вищевикладеними видатковими накладними лише 1 792 800,00 грн.

Разом з тим, розглянувши заявлені позовні вимоги позивача, викладені у позовній заяві за вих. від 11.07.22 № 11072022/1, та відповідь позивача на відзив за вих. від 26.08.22 № 26082022/1, судом встановлено, що відповідачем до відкриття провадження у справі 908/1142/22 (у даному випадку ухвалою від 25.07.22), сплачено 22.07.22 заявлену позивачем суму основного боргу у розмірі 1 567 500,00 грн., про що зазначає сам позивач у вищезазначеній відповіді позивача на відзив.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що сума основного боргу у розмірі 1 567 500,00 грн. була сплачена відповідачем в повному обсязі до відкриття провадження у справі.

А тому, як наслідок, судом відмовляється позивачу в задоволені позовної вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 567 500,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 25 638,00 грн. 3 % річних, 217 573,50 грн. втрат від інфляції та 217 474,51 грн. пені.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що зі сторони відповідача мало місце порушення прав позивача на своєчасне отримання плати за товар у сумі 1 567 500,00 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р. Зокрема, у зазначеному листі Верховний Суд України вказав наступне: «Для определения индекса за любой период необходимо помесячные индексы, составляющие соответствующий период, перемножить между собой».

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем доведено поданими доказами, а відповідачем не спростовано, порушення відповідачем грошового зобов`язання по сплаті 1 567 500,00 грн. основного боргу, суд здійснивши перевірку розрахунків позивача (за допомогою ІПС Законодавство) 3 % річних та індексу інфляції за спірний період (за період з 24.12.21 по 11.07.22), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача 25 638,00 грн. 3 % річних (саме така сума вказана в прохальній частині позовної заяви у цій справі) та 217 573,50 грн. втрат від інфляції.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 217 474,51 грн. (за період з 24.12.21 по 11.07.22).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

У відповідності з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.96 № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2. Договору сторонами передбачено, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати поставленого Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

При цьому, за умовами п. 5.1. Договору, сторона звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо вони є наслідком дії обставин непереборної сили, таких як: стихійні лиха, війни і військові дії, страйки, масові безладдя і хвилювання, аварії і катастрофи, епідемії, введення карантину, а також прийняття органами державної влади чи управління нормативно-правових актів, що унеможливлюють виконання Договору та інші передбачені законодавством випадки. При цьому термін виконання зобов`язань за цим Договором відкладається відповідно до часу, протягом якого діяли форс-мажорні обставини, але не більше трьох місяців з моменту їх виникнення.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … (який триває станом на час прийняття процесуального рішення в цій справі по суті спору).

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні;

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Враховуючи, що введення на території України з 24.02.22 воєнного стану, який на теперішній час (на дату прийняття рішення у цій справі по суті спору) не припинено (продовжено на підставі відповідних Указів Президента України), є загальновідомим фактом, а також те, що зазначені форс-мажорні обставини підтверджено відповідним рішенням ТПП України, суд вважає можливим застосування в даному випадку положень п. 5.1. Договору. Відтак, суд виходить з того, що нарахування пені можливо лише за період до з 24.12.21 по 23.02.22 включно та, за розрахунком суду, становить 50 847,12 грн.

Таким чином, судом відмовляється позивачу в частині стягнення пені за період з 15.03.22 по 24.05.22. А тому, як наслідок, судом частково задовольняється позовна вимога в частині стягнення пені у розмірі 50 847,12 грн.

В іншій частині стягнення пені судом відмовляється за необґрунтованістю.

При цьому, представник відповідача у відзиві за вих. від 22.08.22 № 21/104-юр просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 % від розрахованої суми.

Позивач у відповіді за вих. від 26.08.22 № 26082022/1 на відзив на позовну заяву просить суд задовольнити клопотання відповідача про зменшення суми нарахованих штрафних санкцій на 50 %.

У відповідності до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч. 1). Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч. 2).

Враховуючи клопотання представника відповідача, викладеного у відзиві за вих. від 22.08.22 № 21/104-юр щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 50 % від розрахованої суми, приймаючи до уваги твердження представника позивача, який не заперечує проти клопотання відповідача про зменшення суми нарахованих штрафних санкцій на 50 %, суд зменшує суму 3 % річних до 12 819,00 грн., суму втрат від інфляції до 108 786,75 грн. та суму пені до 25 423,56 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 123, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Верхньодніпровський авторемонтний завод (51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Пальохи, буд. 109, ) 12 819 (дванадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп. 3 % річних, 108 786 (сто вісім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 75 коп. втрат від інфляції, 25 423 (двадцять п`ять тисяч чотириста двадцять три) грн. 56 коп. пені та 4 411 (чотири тисячі чотириста одинадцять) грн. 59 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

У зв`язку із введенням із 05 год. 30 хв. 24.02.22 воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію Російської Федерації проти України … повний текст рішення складено 16.11.2022.

Суддя В.Л. Корсун