ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2661/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" (03040, м. Київ, вул. Деміївська, 43, ідентифікаційний код 36958491) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Моноліт" (52010, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Балівка, вул. Центральна, буд. 49, ідентифікаційний код 40710373) про стягнення 20 000,00 грн. заборгованості за послуги з організації перевезення вантажів

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №17/08-юр від 17.08.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Моноліт" 20 000,00 грн. заборгованості за послуги з організації перевезення вантажів.

Також позивач просить суд справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та стягнути з відповідача витрати по сплату судового збору у сумі 2 481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору у формі заявки №19 від 19.01.2022 на перевезення вантажу автомобільним транспортом в частині своєчасної та повної оплати за послуги з організації перевезення вантажу за маршрутом: с. Балівка Дніпропетровської області (адреса завантаження) - м. Львів (адреса розвантаження) за актом надання послуг №223 від 21.01.2022 на суму 20 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/266122, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 05.09.2022 завчасно направлено відповідачу на його юридичну адресу, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали. Відповідно до інформації станом на 21.11.2022 з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" за поштовим відправленням з штрихкодовим ідентифікатором №897 поштовим відділенням 27.09.2022 внесено інформацію - "Відправлення перенаправлено до іншого відділення: за місцем обслуговування" (майже два місяці).

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої. Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі Правила). Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

При цьому, суд окремо звертає увагу, що з 01.01.2020 набрали чинності зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, внесені Постановою Кабінету Міністрів України № 1149 від 27.12.2019, відповідно до яких:

- рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 991 Правил);

- рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 992 Правил).

Таким чином, зберігання відділенням Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" поштових відправлень суду, які є "Судовими повістками" в розумінні чинного законодавства України в період більше, ніж три робочі дні, а також їх повернення із непередбачених для "Судових повісток" причин є неправомірним. Більше того, такі дії зумовлюють порушення права позивача на своєчасне вирішення справи судом.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду від 05.09.2022 відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" (далі - позивач, вантажоперевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Моноліт" (далі - відповідач, вантажовідправник) 19.01.2022 укладено договір у формі заявки №19 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (далі - договір).

Відповідно до договору вантажоперевізник зобов`язався здійснити організацію перевезення вантажу - продукти харчування на палетках 1,2х0,8 м в гофрокоробках, кількість 16 од., вага 2,3 тонн, за маршрутом: вул. Центральна, 49, с. Балівка, Дніпропетровська область (адреса завантаження) - вул. Шевченка, 335, АТБ РЦ-23, м. Львів (адреса розвантаження), а вантажовідправник - сплатити за надалі послуги 20 000,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору позивачем надані послуги з організації перевезення, що підтверджується:

- товарно-транспортна накладна №ТІ000000177/1 від 18.01.2022 з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу без зауважень, відповідно до якої позивач доставив товар в м. Львів на загальну вартість 204 881,06 грн. з ПДВ;

- акт приймання-передачі №ТІ000000177/1 від 18.01.2022 по договору про надання логістичних послуг (складська логістика) № ЛЮ-Д-256 від 01.01.2022;

- видаткова накладна №ТІ000000177 від 18.01.2022 відповідно до якої позивач доставив товар вантажоодержувачу на суму 204 881,06 грн. з ПДВ;

- товарно-транспортна накладна №ТІ000000178/1 від 18.01.2022 з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу без зауважень, відповідно до якої позивач доставив товар в м. Львів на загальну вартість 5 832,00 грн., з ПДВ;

- акт приймання-передачі №ТІ000000178/2 від 18.01.2022 по договору про надання логістичних послуг (складська логістика) №ЛЮ-Д-256 від 01.01.2022;

- видаткова накладна №ТІ000000178 від 18.01.2022, відповідно до якої позивач доставив товар вантажоодержувачу на суму 5 832,00 грн. з ПДВ;

- товарно-транспортна накладна №ТІ000000179/1 від 18.01.2022 з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу без зауважень, відповідно до якої позивач доставив товар в м. Львів на загальну вартість 15 249,60 грн. з ПДВ;

- акт приймання-передачі №ТІ000000179/1 від 18.01.2022 по договору про надання логістичних послуг (складська логістика) №ЛЮ-Д-256 від 01.01.2022;

- видаткова накладна №ТІ000000179 від 18.01.2022 відповідно до якої позивач доставив товар вантажоодержувачу на суму 15 249,60 грн. з ПДВ;

- товарно-транспортна накладна №59 від 21.01.2022 з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу без зауважень, відповідно до якої позивач доставив товар в м. Львів на загальну вартість 161 920,80 грн. з ПДВ;

- акт приймання-передачі №РН-0000059/1 від 21.01.2022 по договору про надання логістичних послуг (складська логістика) №ЛЮ-Д-597 від 01.01.2022;

- видаткова накладна №РН-0000059 від 21.01.2022, відповідно до якої позивач доставив товар вантажоодержувачу на суму 161 920,80 грн. з ПДВ;

- видаткова накладна №ЧЕ000000150 від 18.01.2022 (тара);

- видаткова накладна №ЧЕ000000151 від 18.01.2022 (тара);

- видаткова накладна №ЧЕ000000152 від 18.01.2022 (тара);

- видаткова накладна №РН-0000059/Т від 21.01.2022 (тара).

Оскільки умовами договору не було визначено строків оплати за послуги перевезення, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з вимогою - претензією №05/07-юр від 05.07.2022 про погашення заборгованості за надані послуги у розмірі 20 000,00 грн. протягом семи днів з моменту пред`явлення вимоги - претензії. Разом з вимогою-претензією позивач направив, крім всіх вищевказаних документів, також рахунок на оплату №221 від 21.01.2022 на суму 20 000,00 грн. та акт надання послуг №223 від 21.01.2022 на суму 20 000,00 грн. Також у вимозі-претензії позивач вимагав у відповідача підписати та повернути акт надання послуг № 223 від 21.01.2022 на 20 000,00 грн., який підтверджує надання послуг за вищевказаними документами.

Відповідач 14.07.2022 отримав вимогупретензію №05/07-юр від 05.07.2022 з усіма необхідними для оплати документами, що підтверджується інформацією із офіційного сайту Укрпошти про дату отримання поштового відправлення за номером 517, однак заборгованість не оплатив, підписаний акт надання послуг № 223 від 21.01.2022 на 20 000,00 грн. з ПДВ не підписав та не повернув позивачу.

Відтак, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. заборгованість за надані послуги по організації перевезення вантажу.

Предметом доказування по справі є обставини укладення договору, строк дії договору, види послуг, строки виконання послуг, вартість послуг за договором, умови оплати, наявність надання послуг, наявність прострочення оплати послуг.

Згідно з частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини з перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач факту надання йому позивачем послуг не заперечив та не спростував, доказів належного виконання зобов`язань в частині оплати вартості отриманих послуг суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 20 000,00 грн., строк оплати якої настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у сумі 20 000,00 грн. не надано.

Господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з перевезення у розмірі 20 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовні вимоги позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Моноліт" про стягнення 20 000,00 грн. заборгованості за послуги з організації перевезення вантажів задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Моноліт" (52010, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Балівка, вул. Центральна, буд. 49, ідентифікаційний код 40710373) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пан Логістик" (03040, м. Київ, вул. Деміївська, 43, ідентифікаційний код 36958491) 20 000,00 грн. заборгованості за послуги з організації перевезення вантажів та судовий збір у сумі 2 481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв