СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Харків Справа № 917/369/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шевель О.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вх.862П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Пушко І.І., дата складання повного тексту рішення - 24.06.2022, у справі №917/369/22

за позовом фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича, с. Наріжжя, Семенівський р-н, Полтавська область,

до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава

про стягнення 119 898, 95грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Білоус В.І. звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради 119 898, 95грн заборгованості за договором №90 від 16.04.2020 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Степана Халтуріна №6 у місті Полтава".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати переданої за актом здачі-приймання виконаних робіт проектної документації.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 позов задоволено повністю; стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича 119 898, 95грн боргу, 2 481, 00грн витрат зі сплати судового збору, 3 500, 00грн адвокатських витрат.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що між сторонами 06.07.2021 складено акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт №90/20. Даний акт підписано та засвідчено печаткою зі сторони замовника (відповідача) без заперечень та зауважень, з акту вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв проектну документацію, виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником. Оригінал акту, наданий позивачем на вимогу суду, залучений до матеріалів справи. Разом з цим, жодних доказів оплати наданих послуг на суму 119 898, 95грн сторонами не подано та матеріали справи не містять.

Суд також встановив, що позивачем надані докази фактичного понесення позивачем витрат за Договором про надання правової допомоги: квитанція №90/Х-6 від 03.03.2022 на суму 3 500, 00грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у відповідача відсутній оригінал акту, на який посилається позивач, та відсутня проектно-кошторисна документація. Зазначений факт, як зазначає апелянт, підтверджується результатами проведеної інвентаризації у 2021 році.

Разом з тим, як вважає апелянт, копія акту не є підставою для здійснення розрахунку з позивачем.

Також, на думку апелянта, неможливо ідентифікувати достовірність підпису, що міститься на копії акту із підписом колишнього начальника управління Сінельнікова С.В. за умови відсутності проектно-кошторисної документації.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про витребування у позивача самої проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних та додаткових робіт.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано обмежив доступ відповідачу до правосуддя та не провів розгляд справи в загальному провадженні із викликом сторін. Апелянт вважає, що у судове засідання необхідно було викликати та отримати пояснення колишнього головного бухгалтера Ю. Рижій, яка була відповідальною особою за відображення в бухгалтерському обліку фінансово-господарських операцій, та неодноразово повідомляла про факт відсутності в Управлінні проектно-кошторисної документації.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції у розгляді справи не застосував законодавчі норми, що підлягали застосуванню, а саме, норми Бюджетного кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що призвело до прийняття неправильного рішення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 у справі №917/369/22 та постановлено здійснити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено позивачу строк до 13.10.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 13.10.2022 для подання заяв і клопотань.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані сторонам на їх адреси, зазначені в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вручені, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

12.10.2022 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що відсутність у відповідача оригіналів проектно-кошторисної документації та акту свідчить лише про неналежну організацію роботи Управління.

Як зазначає позивач, 23.12.2021 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про оплату виконаної роботи по договору №90 від 16.04.2020 року і тому відповідач будучи обізнаним про наявність заборгованості, і вважаючи її безпідставною не виконаною, мав всі можливості направити додаткову угоду про розірвання договору № 90 від 16.04.2020 року. Але жодних дій щодо припинення, на думку відповідача не виконаного договору, не здійснено, в тому числі не реалізував своє процесуальне право щодо заявлення клопотання щодо проведення експертизи маючи сумніви щодо автентичності підпису та печатки на акті виконаних робіт.

Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення місцевого господарського суду від 24.06.2022 залишити без змін.

Одночасно ФОП Білоус В.І. заявляє про понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку із апеляційним розглядом справи в сумі 2500 гривень та просить їх додатково стягнути за рахунок відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, між Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (замовник) та фізичною особою-підприємцем Білоусом Володимиром Івановичем (підрядник) укладено договір від 16.04.2020 №90 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Степана Халтуріна №6 у місті Полтава" (далі Договір).

Додатковою угодою №1 від 23.12.2020 та Додатковою угодою №2 від 13.09.2021 сторонами були внесені зміни та доповнення до Договору.

Згідно з пунктом 1.1. Договору, Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов`язання відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньо-квартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Степана Халтуріна № 6 у місті Полтава", відповідно до вимог чинного законодавства.

Авторський нагляд за будівництвом зазначеного об`єкту Підрядник проводить за додаткову оплату із дотриманням нових договірних умов. Вартість авторського нагляду до цього Договору не включена (пункт 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору, загальна ціна договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає: 75 438, 95грн (сімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять вісім грн., 95 коп.), у тому числі ЄП5%: 3771,95 грн. (три тисячі сімсот сімдесят одна грн. 95 коп.).

До Договору №90 від 16.04.2020 сторонами підписано кошторис №2 на проектні роботи "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Степана Халтуріна № 6 у місті Полтава", за яким загальна вартість проектних робіт складає 71 667, 00грн.

Пунктом 5.2. Договору передбачено термін виконання робіт - 30.12.2020, та відповідно термін дії договору (пункт 12.1. Договору) по 30.12.2020.

Додатковою угодою №1 від 23.12.2020 внесені зміни до пункту 2.1. Договору, вартість робіт визначено в сумі 119 898, 95грн.

В редакції додаткової угоди №1 пункт 5.2. та пункт 12.1, строки виконання робіт та строки дії договору визначено дату по 08.10.2021.

До додаткової угоди № 1 від 23.12.2020 сторонами підписано кошторис №2 на проектні роботи "Капітальний ремонт внутрішньо-квартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою: вул. Степана Халтуріна № 6 у місті Полтава", за яким загальна вартість проектних робіт складає 119 898, 95грн.

Згідно з умовами пункту 2.3. Договору, за розробку проектної документації Замовник перераховує кошти Підряднику на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунків.

Підпунктом 3.3.3. пункту 3.3. Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи.

Розділом 4 Договору передбачено порядок здавання та прийняття робіт.

Так, згідно з пунктом 4.1. Договору, по звершенню робіт з розробки проектної документації Підрядник передає Замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами 06.07.2021 складено акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт № 90/20.

Даний акт підписано та засвідчено печаткою зі сторони замовника (відповідача) без заперечень та зауважень, з акту вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв проектну документацію, виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.

Оригінал акту, наданий позивачем на вимогу суду, залучений до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 4.3. Договору, роботи (їх етапи) вважаються виконаними Підрядником та прийнятими Замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт здачі-приймання виконаних робіт.

Отже, зазначений акт фіксує обставини приймання-передачі виконаних підрядником робіт за Договором №90 від 16.04.2020 та додаткових угод до нього.

В матеріалах справи наявний лист вих.№73 від 23.12.2021, в якому позивач просив відповідача провести оплату за виконані роботи та додав до нього копію договору № 90 від 16.04.2020, копію акту здачі-приймання виконаних проектних робіт № 90/20 від 06.07.2021 та примірник рахунку-фактури №90/20.

Опис вкладення у цінний лист з відповідною відміткою відділу поштового зв`язку засвідчує факт відправки зазначеного пакету документів відповідачу.

Відповідно до пункту 4.4. Договору, замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Разом з цим, як встановлено місцевим господарським судом, жодних доказів оплати наданих послуг на суму 119 898, 95грн сторонами не подано та матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно з пунктом 3.4.1. Договору, Замовник має право відмовитися від прийняття закінчених робіт (об`єкта будівництва) у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх (його) використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та цьому договорі, і не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

В той же час, відповідачем не надано доказів відмови від прийняття робіт за договором.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Укладений сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором підряду на проектні та пошукові роботи.

Відповідно до статті 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Обов`язок підрядника передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт передбачений пунктом 3 частини 1 статті 890 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

У спірних правовідносинах сторонами у справі відповідно до умов укладеного договору складено та підписано акт №90/20 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт, за яким представники сторін визначили, що виконані позивачем роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником (відповідачем). Сторони претензій одна до одної не мають.

Акт підписаний представниками сторін, підписи скріплені печатками.

Однак, як зазначає апелянт, у нього відсутня виконана та передана позивачем проектна документація, а також оригінал акту №90/20, що підтверджується результатами проведеної інвентаризація.

Колегія суддів апеляційного господарського суду критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прийняття відповідачем виконаної позивачем проектної документації за актом №90/20, і відсутність її у відповідача на момент проведення інвентаризації, як і відсутність оригіналу акту №90/20 не є підставою для невиконання своїх зобов`язань за договором щодо здійснення оплати за отриману проектну документацію.

В цілому судова колегія розцінює доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача проектно-кошторисної документації та акту на підтвердження її виконання позивачем і прийняття відповідачем як намагання ухилитись від зобов`язання за договором з оплати переданої за актом здачі-приймання виконаної проектної документації.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта щодо неможливості ідентифікувати достовірність підпису, що міститься на копії акту із підписом колишнього начальника управління Сінельнікова С.В. за умови відсутності проектно-кошторисної документації.

По-перше, у матеріалах справи наявний оригінал акту №90/20, і відповідач, маючи відповідні процесуальні права, жодним чином не ініціював питання приналежності підпису на оригіналі акту №90/20 колишньому начальнику управління Сінельнікову С.В. І, по-друге, матеріалами справи, а саме, наданим позивачем актом №90/20, підтверджується прийняття відповідачем проектної документації. Натомість, доказів іншого відповідачем суду не надано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Такий правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Судова колегія наголошує, що судове рішення не може грунтуватись на припущеннях.

Відтак, самі по собі посилання апелянта на відсутність у нього проектної документації за наявності у матеріалах справи належним чином складеного та підписаного акту №90/20 про прийняття її відповідачем як замовником не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

За статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, згідно умов пункту 2.3. Договору, за розробку проектної документації Замовник перераховує кошти Підряднику на підставі акту здачі-приймання виконаний робіт, рахунків. Підпунктом 3.3.3. пункту 3.3. Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи.

Позивач виконав замовлені роботи, розробив обумовлений проект на капітальний ремонт об`єкту та результати передав Замовнику, а Замовник 06.07.2021 року прийняв роботу, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт та не спростовано відповідачем. Акт приймання Замовник підписав без претензій та зауважень.

Відповідач жодними належними доказами не підтвердив невиконання позивачем робіт на заявлену до стягнення суму основної заборгованості.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що підписанням відповідачем акту здачі-приймання виконаних робіт з посиланням на Договір №90 від 16.04.2020, оригінал якого наданий позивачем на вимогу суду, підтверджуються позовні вимоги позивача.

Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про витребування у позивача самої проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних та додаткових робіт, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У спірних правовідносинах саме акт виконаних робіт є підставою для здійснення відповідачем розрахунку з позивачем. У матеріалах справи наявний оригінал акту, підписаний представником відповідача як замовником за договором, відтак, позивачем доведено наявність підстави для задоволення позовних вимог.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта, що незастосування судом першої інстанції законодавчих норм Бюджетного кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" призвело до прийняття неправильного рішення, оскільки спірним правовідносинам місцевим господарським судом вірно та обґрунтовано надано правову кваліфікацію. У даному випадку підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України; і апелянт не наводить суду незастосування якої саме конкретної норми Бюджетного кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" призвело до прийняття неправильного рішення.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано обмежив доступ відповідачу до правосуддя та не провів розгляд справи в загальному провадженні із викликом сторін. Апелянт вважає, що у судове засідання необхідно було викликати та отримати пояснення колишнього головного бухгалтера Ю. Рижій, яка була відповідальною особою за відображення в бухгалтерському обліку фінансово-господарських операцій, та неодноразово повідомляла про факт відсутності в Управлінні проектно-кошторисної документації.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України ("Допустимість доказів"), обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У матеріалах справи наявний акт виконаних робіт, складений сторонами відповідно до умов договору; відповідно, самі по собі пояснення посадової особи відповідача щодо її відсутності в Управлінні об`єктивно не можуть спростувати підписання сторонами акту.

Поряд з цим, відповідач не був позбавлений права та можливості надати відповідні пояснення в письмовому вигляді і без участі в судовому засіданні.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа №917/369/22 є малозначною, з огляду на ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та незначної складності, з огляду на незначний обсяг доказів, які потребують дослідженню.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правомірно розглянуто справу в спрощеному порядку; і апеляційним господарським судом не встановлено порушення прав апелянта.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 у справі №917/369/22 без змін.

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат, понесених ним у зв`язку з апеляційним розглядом справи, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Матеріали справи свідчать, що у відзиві на апеляційну скаргу позивачем наведено розрахунок судових витрат та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат надані докази: копія додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги 90/Х-6 від 21.09.2022, копія акту наданих послуг №90/Х-6 від 10.10.2022, копія квитанції №90/Х-6АП.

Із даних доказів вбачається, що за додатковою угодою №1 від 21.09.2022 до договору про надання правової допомоги від 21.02.2022 року адвокат Сучкова Юлія Олександрівна зобов`язалася надавати правову допомогу клієнту (ФОП Білоус В.І.), а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до Господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління ЖКГ ВК Полтавської області та в разі виникнення необхідності супроводження порушеної справи в судах різних інстанцій.

Сторони домовились, що в разі супроводження (представництва клієнта) справи в суді апеляційної інстанції фіксований гонорар адвоката складає 2 500, 00грн.

Згідно акту наданих послуг, загальна вартість послуги складає 2 500, 00грн, які були сплачені позивачем відповідно до копії квитанції №90/Х-6АП від 10.10.2022.

Враховуючи обставини справи, характер спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з виконаними адвокатом роботами (послугами), тому витрати позивача, понесені ним у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 2 500, 00грн підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 24.06.2022 у справі №917/369/22 залишити без змін.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, ідентифікаційний код 03365854 (вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020) на користь Фізичної особи-підприємця Білоуса Володимира Івановича, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 2 500, 00 (дві тисячі п`ятсот) грн витрат, понесених на правову допомогу.

Повернути справу №917/369/22 до Господарського суду Полтавської області для видачі відповідного судового наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.В. Шевель