ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.11.2022м. ДніпроСправа № 904/2374/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД", м. Бахмут, Донецька область
до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро
про стягнення суми заборгованості за договором
Суддя Ярошенко В.І.
Без участі (виклику) представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення суми заборгованості у розмірі 745 620, 80 грн за договором № 585/2019 від 13.03.2019 про виконання будівельно - монтажних робіт, з яких 556 764, 49 грн - основна сума боргу, 162 406, 18 грн - інфляційні втрати та 26 450, 13 грн 3 % річних.
Ухвалою суду від 17.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2374/22. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі про подання до суду відзиву на позовну заяву.
14.09.2022 від Приватного акціонерного товариство "Дніпровський металургійний завод" надійшов відзив на позов.
Через систему «Електронний суд» 29.09.2022 (засобами поштового зв`язку 03.10.2022) від Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД" надійшла відповідь на відзив.
30.09.2022 від Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД" надійшло клопотання про долучення доказів у справі № 904/2374/22.
04.10.2022 від позивача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.
Рішенням суду від 31.10.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3; ідентифікаційний код 05393056) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК «СХІД» (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Гаршина, буд. 76; ідентифікаційний код 37503624) основний борг у розмірі 556 764, 49 грн, інфляційні втрати у розмірі 162 406, 18 грн, 3 % річних у розмірі 26 450, 13 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 184, 30 грн.

07.11.2022 через електронний суд від позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач просить розподілити здійснені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД" та адвокатським об`єднанням "Амбрела" від 28 липня 2022 року до договору про надання правничої допомоги укладено доручення № 1 від 28 липня 2022 року.

Розмір витрат на правничу допомогу визначено домовленістю сторін у п. 4.1 доручення та передбачає фіксований розмір гонорару (винагороди) за представництво інтересів.

Позивачем подано до суду Акт приймання - передачі наданої правничої допомоги № б/н від 01 листопада 2022 року.

Відповідно до п. 3 Акту приймання - передачі наданої правничої допомоги, правнича допомога надана на суму 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до п. 4 Акту приймання - передачі наданої правничої допомоги, підписанням цього Акту Клієнт підтверджує факт належного надання та отримання правничої допомоги відповідно до положень Договору, а також те, що він не має претензій до Адвокатського об`єднання стосовно обсягу та якості наданої правничої допомоги.

Даний Акт узгоджено та підписано Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД" та адвокатським об`єднанням "Амбрела".

Позивач посилається на п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, в якому підлягає відшкодуванню не тільки сплачена, а і правнича допомога, що підлягає сплаті. Саме такі умови розрахунків передбачено домовленістю сторін (п. 4 Акту приймання - передачі наданої правничої допомоги).

Крім того, позивачем подано до суду рахунок - оферту № Як/01 від 07 серпня 2022 року та рахунок - оферту № Як/02 від 04.жовтня 2022 року на суму 40 000 грн загалом.

08.11.2022 Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому він просить зменшити розмір даних витрат на 70 % посилаючись на відповідь на відзив позивача, яка не містить нового обґрунтування позовних вимог а також на те, що позивачем не надано платіжного доручення на підтвердження сплати гонорару на умовах визначених в п. 4. 1 доручення.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази та не встановив недотримання позивачем (його представниками) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження судові дебати не проводяться.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Проаналізувавши документи, які додані до заяви про розподіл судових витрат, суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, а такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат. Заперечення та посилання відповідача щодо відсутності платіжного доручення на підтвердження сплати позивачем гонорару на умовах п. 4.1 доручення такі висновки не спростовують.

З огляду на викладене, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБК "СХІД" щодо відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3; ідентифікаційний код 05393056) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК «СХІД» (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Гаршина, буд. 76; ідентифікаційний код 37503624) суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.І. Ярошенко