РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.11.2022Справа № 911/3604/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іл Моліно 7»

до Фізичної особи-підприємця Конченкова Ігоря Валентиновича, Фізичної особи-підприємця Харитонової Ольги Анатоліївни

про стягнення у розмірі 182975,97 грн

за участі представників:

від позивача - Антонова Г.І. (уповноважений представник);

від відповідача 1 - Джяутов В.В. (уповноважений представник);

від відповідача 2 - Джяутов В.В. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іл Моліно 7» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Конченкова Ігоря Валентиновича, Фізичної особи-підприємця Харитонової Ольги Анатоліївни про стягнення у розмірі 182975,97 грн

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не повернуто позивачу залишок невикористаної суми забезпечувального платежу за Договором оренди нежитлового приміщення від 04.07.2019 у розмірі 182975,97 грн. Також позивач зазначив, що лише після повернення приміщення за актом прийому-передачі від 15.09.2021 можливо з`ясувати наявність/відсутність невикористаної частини забезпечувального платежу. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 грошові кошти у розмірі 106126,08 грн та стягнути з відповідача 2 грошові кошти у розмірі 76849,89 грн.

Відповідачі заперечили проти позову, вказавши, що підписанням 15.09.2021 Акту прийому-передачі приміщення, сторони заявили про відсутність претензій одна до одної та про відсутність заборгованості за Договором оренди. Також відповідачі зазначають, що вказані кошти не підлягають поверненню, оскільки договір було розірвано в односторонньому порядку позивачем. Крім того вказали що відшкодування витрат з утримання приміщення та використання електричної енергії позивачем здійснювалось не в повному обсязі, у зв`язку з чим відповідачі були змушені з спірної суми сплачувати, зокрема вартість використаної позивачем електроенергії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядити дану справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.01.2022 постановлено передати на розгляд Господарського суду міста Києва матеріали справи №911/3604/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 прийнято справу №911/3604/21 до провадження та призначено розгляд зазначеної справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2019 між Фізичною особою-підприємцем Конченковим Ігорем Валентиновичем, Фізичною особою-підприємцем Харитоновою Ольгою Анатоліївною (далі - Орендодавці) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іл Моліно 7» (далі - Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арестович-Корнійчук О.М. та зареєстровано в реєстрі за №298 (далі - Договір) відповідно до умов якого Орендодавці передають, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, заклад громадського харчування, загальною площею 319,8 кв.м., розташоване на 1 та 2 поверхах будівлі Торгового центру Smart plaza за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, буд. 26, прим. 121. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 (далі - Об`єкт). (п.1.1. Договору)

Відповідно до п.2.1. Договору прийом-передачі Об`єкту здійснюється за Актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору, двосторонньою комісією, яка складається з уповноважених представників сторін, в термін 4-х днів з моменту укладення даного Договору.

Об`єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання Акту приймання-передачі. (п.2.2. Договору)

Договір укладається строком на 7 років. Строк користування Об`єктом оренди починається з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Об`єкта оренди (початок строку оренди) та закінчується в дату припинення чи дострокового розірвання Договору (закінчення строку оренди). Після закінчення строку оренди Орендар повинен повернути Об`єкт оренди Орендодавцям про що Сторони підписують Акт повернення Об`єкта оренди, в якому відображають стан Об`єкта на дату його звільнення Орендарем. (п.3.1. Договору)

Відповідно до п.4.4. Договору для забезпечення виконання Орендарем умов Договору протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі (Додаток 2), Орендар зобов`язаний перерахувати на рахунок Орендодавців орендну плату за перший місяць користування Об`єктом оренди, що становить 241500,17 грн, що є еквівалентом 9274,26 доларів США, а також забезпечувальний платіж за останній місяць строку оренди в розмірі 313782 грн, що є еквівалентом 12050 доларів США. Сторони визначили, що зазначений забезпечувальний платіж у визначеному розмірі згідно даного підпункту Договору є забезпеченням виконання зобов`язання Орендарем перед Орендодавцями щодо належного виконання своїх обов`язків, визначених в п.6.1 розділу 6 цього Договору. Також сторони підтверджують та погоджуються, що забезпечувальний платіж не є авансовим або завдатком, визначається як «Забезпечувальний платіж».

Пунктом 4.5. Договору визначено, що орендна плата сплачується до 10 числа поточного місяця, а інші платежі - в строки, визначені цим Договором, в безготівковому порядку згідно виставлених Орендодавцями рахунків на розрахункові рахунки Орендодавців у наступному співвідношенні: на рахунок ФОП Конченкова І.В. - 58% орендної плати, на рахунок ФОП Харитонової О.А. - 42% орендної плати.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

На виконання умов Договору, за Актом прийому-передачі приміщення від 08.07.2019 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в тимчасове платне користування нежитлове приміщення.

В ході виконання Договору сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до нього, якими зокрема погоджували, що вартість комунальних послуг включається в орендну плату.

Так, Додатковою угодою №20 від 12.04.2021 до Договору сторони визначили, що в орендну плату включено вартість спожитих Орендарем комунальних послуг по березень 2021 року (включно).

Також, на виконання п.4.4. Договору позивачем було сплачено забезпечувальний платіж у загальному розмірі 313782 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4 від 11.07.2019 на суму 181993 грн, згідно виставленого ФОП Конченковим І.В. рахунку на оплату №2 від 05.07.2019 та платіжним дорученням №5 від 11.07.2019 на суму 131788 грн, згідно виставленого ФОП Харитоновою О.А. рахунку на оплату №2 від 05.07.2019.

Додатковими угодами №17 від 10.12.2020, №21 від 13.05.2021 та №22 від 13.05.2021 до Договору сторони визначили, що частина орендної плати за період з 1 грудня по 31 грудня 2020 року в розмірі 68348,08 грн в тому числі ПДВ та частина орендної плати в розмірі 62456,94 грн зараховується Орендодавцями з Забезпечувального платежу, сплаченого Орендарем згідно п.4.4. та не потребує поповнення

Таким чином, з урахуванням зарахувань до сплати орендної плати частини суми забезпечувального платежу у загальному розмірі 130805,02 грн, судом встановлено, що залишок забезпечувального платежу становить 182975,98 грн.

Відповідно до п.3.2. Договору, Договір може бути розірваний на вимогу однієї з Сторін у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також за рішенням суду.

Згідно з п.3.4. Договору Орендар має право в односторонньому порядку вимагати припинення дії цього Договору за умови попереднього письмового повідомлення Орендодавців про такий факт не пізніше, ніж за 3 місяці до бажаного моменту припинення орендних відносин.

Листом №303/21 від 26.04.2021 позивач повідомив відповідачів про намір достроково розірвати (припинити) Договір 30.07.2021.

Судом встановлено, що Додатковим договором №23 від 09.08.2021 до Договору оренди сторони вирішили достроково розірвати Договір оренди з 16.09.2021 та для уникнення непорозумінь, сторони визначали останнім днем строку оренди 15.09.2021.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи підписаного обома сторонами Акту прийому-повернення приміщення від 15.09.2021 Орендар повернув, а Орендодавці прийняли із строкового платного користування нежитлове приміщення, загальною площею 319,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, буд.26, прим.121.

Згідно з п.7 вказаного Акту, Сторони не мають претензій одна до одної, заборгованість за Договором оренди відсутня.

Крім того, сторонами було складено та підписано Акт приймання-передачі оригіналів документів від 16.09.2021, відповідно до якого представник ТОВ «Іл Моліно 7» передав, а ФОП Конченков І.В. прийняв оригінали акту звірки взаєморозрахунків.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи вказаних актів звірки взаємних розрахунків по стану за період з 01.07.2019 по 15.09.2021 за ФОП Конченковим І.В наявна заборгованість у розмірі 106126,08 грн, а за ФОП Харитоновою Ольгою Анатоліївною наявна заборгованість у розмірі 76849,89 грн.

Вказана заборгованість утворилась у зв`язку із неповерненням орендодавцями забезпечувального платежу після дострокового розірвання Договору оренди та повернення приміщення по Акту прийому-передачі від 15.09.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем звертався до відповідача 1, як представника за дорученням відповідача 2 з листом №225/21 від 20.09.2021 та претензією №231/21 від 10.11.2021 у яких вимагав повернення невикористаної частини забезпечувального платежу.

Проте, вищезазначені лист та претензія були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до положень ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Оскільки забезпечувальний платіж було сплачено позивачем відповідачам з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором оренди, після припинення основного зобов`язання, припинились також і забезпечення вказаного зобов`язання, а отже відсутні підстави для утримання відповідачами невикористаної частини забезпечувального платежу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

При цьому, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору.

Як встановлено судом, спірний Договір оренди було достроково розірвано за згодою сторін з 16.09.2021.

Враховуючи викладене, у відповідачів відсутні правові підстави для утримання грошових коштів, переданих в якості забезпечення виконання зобов`язання після припинення вказаного зобов`язання за домовленістю сторін та здійснення остаточних розрахунків за договором оренди.

Посилання відповідачів на Акт прийому-передачі приміщення, в якому сторони заявили про відсутність претензій одна до одної та відсутність заборгованості за Договором оренди, як на підставу для набуття права власності на залишок забезпечувального платежу, судом відхиляються, оскільки вказаний акт підтверджує відсутність претензій саме по основному зобов`язанню (сплата орендної плати та інших передбачених договором платежів).

Посилання відповідача 1 на те, що відшкодування витрат з утримання приміщення та використання електричної енергії позивачем здійснювалось не в повному обсязі, судом відхиляється, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність заборгованості позивача перед відповідачами з відшкодування вказаних витрат.

Крім того, сторонами у Додаткових угодах до Договору було погоджено про включення до орендної плати вартості спожитих позивачем комунальних послуг за визначені в угодах періоди.

Відсутність заборгованості позивача перед відповідачами за Договором оренди підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та підписаними обома сторонами Актами звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачами за період з 01.07.2019 по 15.09.2021, а також підписаним Актом прийому-повернення приміщення від 15.09.2021 у якому сторони вказали, що заборгованість за Договором оренди відсутня.

Відтак, враховуючи те, що загальна сума заборгованості відповідача 1 та відповідача 2 перед позивачем, яка складає 182975,97 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідачі не надали документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, а також не надали доказів не належного виконання позивачем умов Договору, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Інші доводи і заперечення судом розглянуто, проте відхилено, оскільки вони не впливають на результат вирішення справи.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Конченкова Ігоря Валентиновича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іл Моліно 7» (04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 8; ідентифікаційний код 42501867) грошові кошти у розмірі 106126 (сто шість тисяч сто двадцять шість) грн 08 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн 89 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Харитонової Ольги Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іл Моліно 7» (04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 8; ідентифікаційний код 42501867) грошові кошти у розмірі 76849 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн 89 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 75 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 22.11.2022

Суддя Я.В. Маринченко