РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.11.2022Справа № 910/7821/22

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорс Плюс»

про стягнення 51 448,44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат» (надалі - ПрАТ «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат») звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорс Плюс» (надалі - ТОВ «Сорс Плюс») про стягнення 51 448,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором про технічне обслуговування та ремонт обладнання №19102 від 26.02.2021, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 51 448,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, у зв`язку з малозначністю справи.

Зазначена ухвала направлена на адресу місцезнаходження ТОВ «Сорс Плюс» поштовим відправленням за №265, проте відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вказаний лист було направлено за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 24.08.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

26.02.2021 між ТОВ «Сорс Плюс» (замовник) та ПрАТ «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат» (виконавець) укладено договір про технічне обслуговування та ремонт обладнання №19/02 (далі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого виконавець за завданням замовника надає послуги, що включають в себе виконання комплексу робіт, визначених у п. 1.2 договору, а також надання інших послуг та виконання інших робіт, на умовах і в порядку передбачених договором і додатками до нього, а замовник приймає виконані роботи та оплачує їх.

Відповідно до п. 2.11 Договору факт виконання робіт, надання послуг відповідно до умов договору підтверджується сторонами належним чином оформленим технічним актом надання послуг (ТАНП), технічним актом виконаних робіт (ТАВР). ТАНП та ТАВР місять в якості невідємних додатків специфікацію використаних матеріалів і кошторисну вартість робіт, що підлягає погодженню відповідно до умов договору. Акт наданих послуг оформлюється виконавцем на підставі підписаних сторонами ТАНПів. Форма ТАНПу наведена у додатку №2 до договору. Акт виконаних робіт оформлюється виконавцем на підставі заповнених сторонами за допомогою ресурсу «Omnitracker» ТАВРів на виконання робіт. Форма ТАВРу на виконання робіт наведена у додатку №3 до договору. Форми актів виконаних робіт та наданих послуг наведені в Додатку №8 до Договору.

Пунктом 2.12 Договору передбачено, що замовник оплачує виконані виконавцем роботи та надані послуги на підставі отриманого від виконавця рахунку-фактури та належним чином оформлених ТАВРів та ТАНПів з відбитком печатки виконавця (за наявності) та акту наданих послуг або акту виконаних робіт протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг або акту виконаних робіт. При наявності у замовника зауважень, підписання акту наданих послуг або акту виконаних робіт затримується на термін, необхідний виконавцю для усунення недоліків.

Згідно з п. 6.1 Договору кожна з наданих виконавцем послуг та кожна з виконаних виконавцем робіт оформлюється технічним актом виконаних робіт (ТАВР). Кожний з ТАВР з виконаних робіт за заявками замовника в програмі Omnitracker оформлюється сторонами відповідно до умов договору за допомогою ресурсу Omnitracker. Кожний ТАВР з інших видів робіт та наданих виконавцем послуг підписується з боку виконавця - відповідальною особою виконавця, з боку замовника - керуючим торгового майданчика або особою, яка її заміщує, завіряється штампом відповідного торгового майданчика та підписується інженером замовника, що відповідає за торговий майданчик.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що замовник має право відмовити виконавцю в прийняті робіт та наданих послуг та: не заповнювати ТАВР та ТАНП за заявками замовника в програмі Omnitracker за допомогою ресурсу Omnitracker; не підписувати ТАВР та ТАНП з інших видів робіт та послуг (тих, які не зазначені в заявці); повідомивши виконавця про причини відмови на електронну адресу виконавця , що дозволяє підтвердити відправку, обґрунтовані зауваження із зазначенням недоліків щодо виконання робіт (неякісне виконання, тощо). У випадку не надання замовником письмового обґрунтування причини відмови від прийняття робіт, виконавець реєструє такий факт відмови через електронну пошту, направляючи інженеру, відповідальному за торговий майданчик.

На підставі оформлених належним чином протягом місяця ТАВРів, які фіксують фактичні об`єми виконаних робіт та встановлених запчастин, виконавець формує рахунок фактуру, акт наданих послуг та акт виконаних робіт, які є первинними документами. Акт наданих послуг формується окремо від акта наданих робіт. Зразки актів наведені в додатку №8 до цього договору (пункт 6.3 Договору).

Відповідно до п. 6.4 Договору виконавець зобов`язаний надати замовнику оформлені належним чином ТАВРи не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем, у якому здійснювалось виконання робіт або надання послуг, вказаних у ТАВРі. ТАВРи, оформлені належним чином чи надані замовнику з порушенням п. 6.4 договору, замовником не приймаються та не оплачуються.

Згідно з п. 6.5 Договору після усунення зауважень до робіт/послуг та виправлення невідповідностей виконавець направляє замовнику оновлені та оформлені належним чином ТАВРи. Тільки після усунення виконавцем всіх зауважень та невідповідностей, замовник оформлює зі своєї сторони належним чином ТАВРи та направляє їх виконавцю для оформлення актів виконаних робіт та актів наданих послуг.

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що акти виконаних робіт та акти наданих послуг формуються виконавцем тільки на підставі узгоджених та оформлених належним чином із замовником ТАВРів. Акт виконаних робіт та акт наданих послуг надаються виконавцем замовнику не пізніше 10 календарних днів з моменту настання місяця, наступного за місяцем, у якому здійснювалось виконання робіт або надання послуг, передбачених у цих актах. Замовник повинен розглянути, підписати та повернути наданий акт виконаних робіт та акт наданих послуг протягом 5 календарних днів з моменту його отримання від виконавця.

На виконання умов Договору, позивачем надано відповідачу послуги з виконання робіт на загальну суму 81 448,44 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ДД-00261 від 12.01.2022, №ДД-00260 від 12.01.2022, №ДД-00268 від 26.01.2022, №19102 від 31.01.2022 та №19102 від 28.02.2022, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Також, позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури №ДД-00020 від 12.01.2022, №ДД-00019 від 12.01.2022, №ДД-00022 від 26.01.2022, №19102 від 01.01.2022 та №19102 від 01.02.2022 на загальну суму 81 448,44 грн., а відповідачем сплачено позивачу 30 000,00 грн. за виконані на підставі Договору роботи, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих на підставі Договору послуг з виконання робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у загальному розмірі 51 448,44 грн.

Укладений між сторонам Договір є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору надання послуг, так і договору підряду.

Згідно з ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

На виконання умов Договору, позивачем надано відповідачу послуги з виконання робіт на загальну суму 81 448,44 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ДД-00261 від 12.01.2022, №ДД-00260 від 12.01.2022, №ДД-00268 від 26.01.2022, №19102 від 31.01.2022 та №19102 від 28.02.2022, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

В свою чергу, відповідачем частково сплачено позивачу 30 000,00 грн. за виконані на підставі Договору роботи, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.12 Договору, у відповідача наявна заборгованість з оплати наданих послуг з виконання робіт у загальному розмірі 51 448,44 грн., а строк виконання такого грошового зобов`язання на момент подачі позову до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 51 448,44 грн. за отримані на підставі Договору послуги з виконання робіт. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат» про стягнення з ТОВ «Сорс Плюс» заборгованості у розмірі 51 448,44 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач всупереч приписам ч. 3 ст. 126 та п. 1) абз. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду жодного документу (ні детального опису робіт (наданих послуг), ні складеного клієнтом та адвокатським об`єднанням акту наданих послуг, ні виставленого рахунку із переліком виконаних робіт, наданих послуг), з якого було б можливо встановити які саме роботи були виконані (послуги були надані) адвокатом та в якому обсязі з метою захисту та представництва інтересів позивача. Також, позивачем не було подано до суду заяву про надання відповідних доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на відсутність будь-якої інформації з приводу видів виконаних робіт та кількості витраченого адвокатом часу на їх виконання, у суду відсутня можливість визначити та розподілити судові витрати між сторонами з огляду на неможливість оцінити їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом, є однією із підстав для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №904/8308/17.

З огляду на наведене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також позивачем не було заявлено про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд відмовляє ПрАТ «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат» в покладенні на ТОВ «Сорс Плюс» витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорс Плюс» (02222, м. Київ, пр. Маяковського Володимира, будинок 40, квартира 188; ідентифікаційний код 40659218) на користь Приватного акціонерного товариства «Чернігівський ремонтно-монтажний комбінат» (14017, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, будинок 58; ідентифікаційний код 02132645) заборгованість у розмірі 51 448 (п`ятдесят одна тисяча чотириста сорок вісім) грн. 44 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий