ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. м. Житомир Справа № 906/476/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Рисухін Д.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: Сароян А.А.;

від відповідача: Бондар С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сарояна Азата Абрамовича

до Романівської селищної ради Житомирської області

про стягнення 758083,04 грн

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа-підприємець Сароян Азат Абрамович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Романівської селищної ради про стягнення 758083,04 грн, з яких 574709,00 грн основного боргу, 118507,71 грн інфляційних витрат, 44243,26 грн пені, 20623,07 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку Романівської селищної ради, яка є правонаступником Врублівської сільської ради, умов укладених між сторонами договорів про виконання робіт №1 від 24.10.2019 та №1/02/2020 від 12.02.2020 в частині проведення оплати за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2022 (суддя Маріщенко Л.О.) позовну заяву ФОП Сарояна А.А. залишено без руху та встановлено останньому строк для усунення виявлених недоліків.

19.07.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову від 15.07.2022 №15-07/202, до якої приєднано фіскальний чек, поштову накладну та опис вкладення у цінний лист на підтвердження надіслання відповідачу 15.07.2022 копій додатків до позовної заяви та заяви про усунення недоліків (а.с.74-79).

Згідно табеля обліку робочого часу, суддя Маріщенко Л.О., у провадженні якої знаходилась дана справа, з 18.07.2022 по 12.08.2022 перебувала у відпустці. На підставі викладеного, згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Житомирської області від 19.07.2022 №80/2022, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №906/476/22 (а.с.80).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022, матеріали позовної заяви передано для розгляду судді Прядко О.В. (а.с.81).

Ухвалою господарського суду від 25.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.08.2022.

15.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих.№1840/02-19 від 11.08.2022, згідно з яким останній позов не визнав та просив залишити його без задоволення (а.с.88-92).

19.08.2022 електронним зв`язком та 23.08.2022 на поштову адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №1708/2022 від 17.08.2022, у якій останній просив доводи відповідача відхилити і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.93-106).

Ухвалою суду від 23.08.2022 відкладено підготовче засідання на 19.09.2022.

Ухвалою суду від 19.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/476/22 до судового розгляду по суті на 10.10.2022.

У зв`язку з масовими ракетними ударами по всій території України, судові засідання, призначені на 10.10.2022, не проводилися (а.с.123).

Ухвалою суду від 13.10.2022 судове засідання для розгляду справи по суті перепризначено на 08.11.2022.

Представник позивача позовні вимоги підтримав за предметом та підставами позову, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у його задоволенні.

У засіданні 08.11.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договорів про виконання робіт №1 від 24.10.2019 та №1/02/2020 від 12.02.2020 в частині проведення оплати за виконані роботи, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість на суму 298927,00 грн за договором №1 від 24.10.2019 і на суму 574709,00 грн за договором №1/02/2020 від 12.02.2020, несплата якої стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення зазначеного боргу, а також 25081,62 грн пені, 53207,44 грн інфляційних втрат, 8722,89 3% річних за договором №1 від 24.10.2019 та 44243,26 грн пені, 118507,71 грн інфляційних втрат, 20623,07 грн 3% річних за договором №1/02/2020 від 12.02.2020 (а.с.1-8).

У відзиві на позовну заяву вих.№1840/02-19 від 11.08.2022 відповідач просив залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що роботи виконані підрядником з порушенням встановлених договорами строків; строк виконання зобов`язання щодо оплати за виконані роботи не настав, оскільки, на думку відповідача, уклавши додаткові угоди №2 від 29.06.2021 і №1 від 11.01.2021, позивач погодився з тим, що оплата згідно договору №1 від 24.10.2019 буде здійснена протягом 2022 року, але не пізніше 31.12.2022, а згідно договору №1/02/2020 від 12.02.2020 - протягом 2021 року, але не пізніше 31.12.2021. Окрім того, відповідач наголосив, що джерелом фінансування Романівської селищної ради є кошти місцевого бюджету, тому розрахунок із ФОП Сароян А.А. можливий при наявностi вiдповідної суми бюджетних призначень, але не пізніше 31.12.2022 і 31.12.2021, відповідно (а.с.88-92).

Позивач у відповіді на відзив від 17.08.2022 №17-08/2022 з доводами відповідача не погодився та зазначив, що роботи були виконані ще у 2019 році, однак прийняті у 2021 році; протягом 2019-2022 рр. претензій зі сторони замовника щодо несвоєчасного виконання робіт не надходило, і взагалі положеннями договорів підряду і чинного законодавства України не передбачено, що роботи не оплачуються у разі їх несвоєчасного виконання. Позивач також відмітив, що додатковими угодами було змінено пункти 2.1 спірних договорів, при цьому зміни до пунктів 2.2 таких не вносилися; пiдписавши акти приймання виконаних робiт від 29.06.2021 і від 11.01.2021, вiдповiдач фактично погодився на їх виконання в 2021 році та взяв на себе обов`язок оплатити виконанi роботи в строк, визначений пунктами 2.2 договорів. Окрім того, позивач стверджує, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання грошового зобов`язання, норми чинного законодавства не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані з бюджетним фінансуванням, для господарсько-правових вiдносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа як утримувач i розпорядник бюджетних коштiв не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобов`язань, взятих на себе за договором (а.с.101-106).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24.10.2019 мiж Врублівською сільською радою, правонаступником якої є Романівська селищна рада, (замовник) та ФОП Сарояном Азатом Абрамовичем (підрядник) укладено договір №1 про виконання робіт (далі - договір №1) (а.с.12-14), відповідно до п.1.1 якого, підрядник здійснює згідно дефектного акта, зведеного кошторисного розрахунку та договірної ціни капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Весняна та вул.Любарська в с.Врублiвка Романівського району Житомирської області (далі - роботи).

12.02.2020 мiж Врублівською сільською радою, правонаступником якої є Романівська селищна рада, (замовник) та ФОП Сарояном Азатом Абрамовичем (підрядник) укладено договір №1/02/2020 про виконання робіт (далі - договір №1/02/2020) (а.с.21-23), відповідно до п.1.1 якого, підрядник здійснює згідно дефектного акта, зведеного кошторисного розрахунку та договірної ціни капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Любарська в с.Врублiвка Романівського району Житомирської області (далі - роботи).

Відповідно до п.1.2 вказаних договорів, зобов`язання замовника за цим договором виникають при наявності необхідної суми бюджетних призначень та відповідними кодами економічної класифікації та виконуються в залежності від обсягів реального фінансування.

Згідно з п.2.1 договору №1 від 24.10.2019, вартiсть робiт, визначена зведеним кошторисним розрахунком та локальним кошторисом, договірною ціною, складає 1400621,00 грн, без ПДВ, в тому числі на 2019 рік - 601694,00 грн та на 2020 рік - 798927,00 грн.

Згідно з п.2.1 договору №1/02/2020 від 12.02.2020, вартiсть робiт, визначена зведеним кошторисним розрахунком та локальним кошторисом, договірною ціною, складає 275782,00 грн, без ПДВ.

Умовами п.2.2 вказаних договорів передбачено, що розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється в безготівковому порядку на підставі наданих підрядником та підписаних замовником актів виконаних робіт в термін 10 днів з моменту їх підписання.

Термін виконання робіт до 31.12.2020 (п.2.3 договорів).

Роботи рахуються виконаними після підписання обома сторонами акта виконаних робіт (п.4.1. договорів).

У розділах 5 кожного договору визначено права та обов`язки сторін. Зокрема, підрядник зобов`язаний виконати замовлені цим договором роботи та усунути виявлені замовником недоліки у визначені терміни та якісно. Скласти акт виконаних робіт за формою КБ 2В та довідку форми КБ 3 (п.5.1). Замовник зобов`язаний прийняти та перевірити роботу, виконану підрядником відповідно до цього договору, в разі виявлення недоліків заявити про них підрядникові (пп.5.3.2). Замовник має право слідкувати за якістю і об`ємами виконуваних робіт і заявляти претензії у відношення якості, кількості та терміну. Відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків у разі, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. Вимагати від підрядника надати акт виконаних робіт не пізніше терміну, зазначеного в п.2.3 даного договору (п.5.4).

Відповідно до п.6.3 договорів, у разі несвоєчасного розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати за кожний день прострочення терміну виконання робіт.

Сторони за неналежне виконання умов договору несуть іншу відповідальність, передбачену чинним в Україні законодавством (п.6.4 договорів).

Термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань по договору, але не пізніше 31.12.2020 (п.9.1 договорів).

Згідно з п.п.9.2 - 9.3 договорів, доповнення, зміни, уточнення, розірвання договору допускаються тільки за взаємною згодою сторін, згідно додатково укладеної письмової угоди до договору. Всі доповнення до даного договору є його невід`ємною частиною у разі укладення письмової додаткової угоди.

29.06.2021 мiж Романiвською селищною радою, яка є правонаступником Врублівської сільської ради, та ФОП Сарояном А.А. укладено додаткову угоду №2 про зміну та доповнення до договору №1 вiд 24.10.2019 (а.с.15), згідно з якою, у зв`язку з необхідністю внесення змін в обсяги виконаних робіт та сум виплат на капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Весняна та вул.Любарська в с.Врублiвка Романівського району Житомирської області, сторони дійшли згоди внести зміни до договору №1 вiд 24.10.2019, виклавши їх у такій редакції:

«п.2.1. Вартість робiт, визначена зведеним кошторисним розрахунком та локальним кошторисом, договірною ціною, складає 1400621,00 грн, без ПДВ та згідно календарного графіка (додаток №1 до додаткової угоди №2 від 29.06.2021), в тому числі: на 2019 рiк - 601694,00 грн; на 2021 рiк - 500000,00 грн; на 2022 рiк - 298927,00 грн.

п.9.1. Термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань по договору, але не пізніше 31.12.2022».

Інші умови вищевказаного договору, не порушені даним договором, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання. Дана угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами (п.п.3, 5 додаткової угоди №2).

Як вбачається із позовної заяви та не заперечується сторонами, на виконання умов договору №1 від 24.10.2019 з урахуванням додаткової угоди №2 від 29.06.2021 позивач виконав роботи з капітального ремонту дорожнього покриття по вул.Весняна та вул.Любарська в с.Врублiвка Романівського району Житомирської області на суму 1400621,00 грн.

Відповідач зі свого боку здійснив оплату за вказанi роботи частково на суму 601694,00 грн, згідно з платіжним дорученням №1 від 25.10.2019, і на суму 499995,00 грн, згідно з платіжним дорученням №450 вiд 02.07.2021 (а.с.16-17).

За розрахунком позивача, неоплаченими залишились роботи, виконані підрядником згідно договору №1 від 24.10.2019 на суму 298927,00 грн, що підтверджується актом від 29.06.2021 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2021 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2021 року, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками їх підприємств (а.с.18-20, 30-46, 65).

11.01.2021 мiж Романiвською селищною радою та ФОП Сарояном А.А. укладено додаткову угоду №1 про зміну та доповнення договору №1/02/2020 вiд 12.02.2020 (а.с.24), згідно з якою, у зв`язку з необхідністю внесення змін в терміни виконаних робіт та виплат на капітальний ремонт дорожнього покриття по вул.Любарська в с.Врублiвка Романівського району Житомирської області, сторони дійшли згоди внести зміни до договору №1/02/2020 вiд 12.02.2020, виклавши їх у такій редакції:

«п.2.1. Вартість робiт, визначена зведеним кошторисним розрахунком та локальним кошторисом, договірною ціною, складає 275782,00 грн, без ПДВ, в тому числі: на 2021 рiк - 275782,00 грн, без ПДВ.

п.9.1. Термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань по договору, але не пізніше 31.12.2021».

Інші умови вищевказаного договору, не порушені даним договором, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання. Дана угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами (п.п.3, 5 додаткової угоди №1).

Як вбачається із позовної заяви та не заперечується сторонами, на виконання умов договору №1/02/2020 від 12.02.2020 з урахуванням додаткової угоди №1 від 11.01.2021 позивач виконав роботи з капітального ремонту дорожнього покриття по вул.Любарська в с.Врублiвка Романівського району Житомирської області на суму 275782,00 грн, що підтверджується актом від 11.01.2021 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2021 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2021 року, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками їх підприємств (а.с.25-27, 47-64).

Натомість відповідач своє зобов`язання з оплати прийнятих робіт за цим договором №1/02/2020 від 12.02.2020 не виконав.

До справи також долучено договірну ціну, зведені кошторисні розрахунки вартості об`єкта будівництва, кошторисні розрахунки, локальні кошториси на будівельні роботи, відомості ресурсів до зведеного кошторисного розрахунку та дефектні акти (а.с.30-63).

Отже, за розрахунком позивача, відповідач повинен був оплатити виконані роботи за договором №1 від 24.10.2019 до 09.07.2021, а за договором №1/02/2020 від 12.02.2020 - до 21.01.2021, однак свої зобов`язання належним чином та у повному обсязі не виконав, внаслідок чого за ним утворився борг на загальну суму 574709,00 грн.

З метою вирішення спору шляхом переговорів позивач вручив відповідачу 29.06.2022 (вх.№1657/02-18) претензію від 29.06.2022 №29-06/2022, у якій просив розглянути її у 3-денний строк з дня отримання і сплатити наявну заборгованість (а.с.28-29), однак така залишилася без відповіді і задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення 574709,00 грн основного боргу, а також 118507,71 грн інфляційних витрат, 44243,26 грн пені, 20623,07 грн 3% річних за виконані роботи на підставі договорів №1 від 24.10.2019 та №1/02/2020 від 12.02.2020.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Частинами 1 та 2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно з приписами ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін у даній справі виникли за договорами, які за своєю правовою природою є договорами підряду.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За змістом ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частина 4 ст.882 ЦК України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч.1 ст.853 ЦК України).

Факт виконання робіт з капітального ремонту позивачем та прийняття їх відповідачем підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт, які, як встановлено судом, оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками їх підприємств без зауважень, заперечень та будь-яких претензій щодо якості, кількості та терміну виконання. У матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача від підписання актів чи визнання їх недійсними у передбаченому чинним законодавством України порядку. Заперечення щодо прийняття робіт та визначення їх вартості з боку відповідача відсутні.

Враховуючи викладене, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення їх недоліків чи інших порушень - негайно про них заявити законом покладений саме на замовника, тому у даному випадку суд не приймає до уваги доводи відповідача про порушення позивачем термінів виконання робіт за договорами підряду.

Оскільки позивач свої договірні зобов`язання щодо виконання робіт з капітального ремонту дорожнього покриття виконав у повному обсязі, у відповідача виник кореспондуючий обов`язок оплатити прийняті роботи.

Відповідно до п.2.2 договорів, розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється в безготівковому порядку на підставі наданих підрядником та підписаних замовником актів виконаних робіт в термін 10 днів з моменту їх підписання.

Суд констатує, що при укладенні додаткових угод від №2 від 29.06.2021 і №1 від 11.01.2021 до договорів №1 від 24.10.2019 і №1/02/2020 від 12.02.2020, відповідно, сторони дійшли згоди внести зміни до пунктів 2.1 вказаних договорів щодо вартості робіт і пунктів 9.1 - щодо терміну дії цих договорів, при цьому зміни до пунктів 2.2 щодо розрахунків не вносилися.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що, пiдписавши акти приймання виконаних будівельних робiт від 29.06.2021 і від 11.01.2021, вiдповiдач фактично погодився на їх виконання в 2021 році та взяв на себе обов`язок оплатити виконанi роботи в строк, визначений п.2.2 договорів.

Таким чином суд приходить до висновку, що останнім днем оплати прийнятих за актом від 29.06.2021 робіт згідно п.2.2 договору №1 від 24.10.2019 є 09.07.2021, а за актом від 11.01.2021 згідно п.2.2 договору №1/02/2020 від 12.02.2020 є 21.01.2021. Однак відповідачем в порушення умов договорів та приписів цивільного законодавства України оплату прийнятих робіт у повному обсязі не здійснено, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на відсутність зобов`язання щодо оплати через відсутність відповідних бюджетних призначень (асигнувань) суд не приймає до уваги з огляду на таке.

Статтями 218 ГК України та 617 ЦК України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Укладені між сторонами договори є дійсними і обов`язковими для виконання сторонами, а отже в силу приписів ст.ст.204, 629 ЦК України породжують для його сторін відповідні права та обов`язки.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і, оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч.1 ст.1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати свідомо взяте ним зобов`язання за договором (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №915/13/17).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, які є джерелом права згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначив, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд зазначає, що Бюджетний кодекс України регулює відносини, що виникають виключно у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначає правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (ст.1 БК України).

Спеціальні норми БК України не регулюють господарські відносини, які виникають між юридичними особами (у тому числі, за участю органу місцевого самоврядування) при укладенні господарських договорів та їх виконанні.

Ані приписи ГК України, ані норми ЦК України не допускають привілейованого становища суб`єктів господарювання, що пов`язані із фінансуванням від третіх осіб, в тому числі бюджетного фінансування.

Отже відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення чи відстрочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не спростував факт порушення взятих на себе договірних зобов`язань, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в загальній сумі 574709,00 грн обґрунтованими, такими, що доведені належними й допустимими доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Позивач за порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань заявив до стягнення 44243,26 грн пені, 118507,71 грн інфляційних витрат та 20623,07 грн 3% річних.

Положеннями ст.ст.216-218 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України).

Відповідно до п.6.3 договорів №1 від 24.10.2019 і №1/02/2020 від 12.02.2020, у разі несвоєчасного розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати за кожний день прострочення терміну виконання робіт.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними і достатніми доказами, сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати виконаних робіт, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені, при цьому зазначає, що сам розрахунок не є вірним.

Суд встановив помилковість визначеного позивачем періоду нарахування пені та невідповідність здійсненого розрахунку положенням ч.6 ст.232 ГК України та ст.253 ЦК України.

Позивач нарахував відповідачу пеню у загальному розмірі 44243,26 грн, з яких 25081,62 грн за період з 18.06.2021 по 10.12.2021 згідно договору №1 від 24.10.2019 та 19161,64 грн за період з 22.01.2021 по 23.07.2021 згідно договору №1/02/2020 від 12.02.2020 (а.с.66-67).

Як вже зазначалося вище, останнім днем оплати прийнятих за актом від 29.06.2021 робіт згідно п.2.2 договору №1 від 24.10.2019 є 09.07.2021, а за актом від 11.01.2021 згідно п.2.2 договору №1/02/2020 від 12.02.2020 є 21.01.2021.

За викладених обставин та керуючись наведеними вище нормами, нарахування пені у першому випадку здійснюється з 10.07.2021 по 10.12.2021, а у другому - з 22.01.2021 по 21.07.2021.

Таким чином, здійснивши власний перерахунок пені за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», суд дійшов висновку, що правомірною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 39761,76 грн (20834,80 грн пені за договором №1 від 24.10.2019 і 18926,96 грн пені за договором №1/02/2020 від 12.02.2020); в частині стягнення 4481,50 грн пені слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Отже вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Як вбачається з розрахунку позивача, останній здійснив нарахування 53207,44 грн інфляційних втрат, 8722,89 3% річних за договором №1 від 24.10.2019 та 118507,71 грн інфляційних втрат, 20623,07 грн 3% річних за договором №1/02/2020 від 12.02.2020 на підставі положень ст.625 ГПК України (а.с.66-67).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», суд дійшов висновку, що такий є арифметично вірним, а відтак вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у загальному розмірі 118507,71 грн та 3% річних у загальному розмірі 20623,07 грн є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст.ст.76-79 ГПК України.

Згідно з приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача 574709,00 грн основного боргу за виконані роботи на підставі договорів №1 від 24.10.2019 і №1/02/2020 від 12.02.2020, 39761,76 грн пені, 118507,71 грн інфляційних втрат та 20623,07 грн 3% річних; у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4481,50 грн пені суд відмовляє.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведеного, відшкодування витрат зі сплати судового збору покладається на відповідача у розмірі 11304,03 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Романівської селищної ради Житомирської області (вул.С.Лялевича, 2, смт.Романів, Житомирський р-н, Житомирська обл., 13001, ) на користь Фізичної особи-підприємця Сарояна Азата Абрамовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 574709,00 грн основного боргу за договорами №1 від 24.10.2019 та №1/02/2020 від 12.02.2020, 39761,76 грн пені, 118507,71 грн інфляційних втрат, 20623,07 грн 3% річних та 11304,03 грн судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4481,50 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.11.22

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) + ;

3 - відповідачу (рек) + ІНФОРМАЦІЯ_1