ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. м. Київ

Справа № 911/1047/22

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Сироти А.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до фізичної особи-підприємця Кулак Валентини Сергіївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення 1 115 071,11грн, за участю представників від:

позивача Андрієвська О.В. (довіреність №135 від 19.04.2022);

відповідача не з`явилися;

третьої особи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі ТОВ «Київська обласна ЕК») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кулак Валентини Сергіївни (далі ФОП Кулак В.С.) про стягнення 1 115 071,11грн з яких: 834 988,55грн основний борг; 191 850,85грн втрати від інфляції за період з 11.01.2022 по 27.06.2022; 76 723,21грн пеня та 11 508,50грн 3% річних, які нараховані за період з 11.01.2022 по 04.07.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №420063265 про постачання електричної енергії споживачу, до якого відповідач приєднався відповідно до заяви-приєднання 18.12.2018, в частині оплати поставленої електричної енергії у встановлений договором строк (а.с.1-6).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.07.2022 судом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14:30 10.08.2022, а також встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (а.с.42-43).

Копія відповідної ухвали 11.07.2022 доставлена до електронного кабінету (на офіційну електронну адресу) представника позивача, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.47).

Відповідач офіційної електронної адреси не має; у паперовій формі копія відповідної ухвали йому не направлена, у зв`язку з відсутністю фінансування, про що складено довідку (а.с.44). Копія вказаної ухвали вручена позивачу для направлення відповідачу 11.08.2022 та направлена ним відповідачу 13.08.2022 рекомендованим поштовим відправленням № 768 з описом вкладення (а.с.57-59), яке отримано відповідачем 31.08.2022, як свідчить інформація з сайту АТ «Укрпошта» (а.с.60).

Ухвала суду, як визначено п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Відповідно до п.п.2,3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. При цьому, в силу ч.7 ст.242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, ухвала від 11.07.2022 вважається врученою сторонам: позивачу 11.07.2022; відповідачу 31.08.2022.

Відповідач у строк, встановлений п.5 резолютивної частини ухвали від 11.07.2022, відзиву на позов не надав; з клопотанням про продовження строку для подання відзиву не звертався.

Ухвалою від 10.08.2022, що занесена до протоколу підготовчого засідання, судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14:00 19.09.2022 (а.с 48-49).

Підготовче засідання відкладено на підставі п.1 ч.2 ст.183, п.1 ч.2 ст.202 ГПК України, враховуючи не направлення відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце засідання суду з причин відсутності фінансування, а строк підготовчого провадження продовжено судом на 30 днів на підставі ч.3 ст.177 ГПК України, оскільки це необхідно для забезпечення учасникам справи реалізації їх процесуальних прав та вирішенні всіх питань, визначених ч.2 ст.182 ГПК України, які необхідні для повного та об`єктивного вирішення спору.

Ухвалою від 19.09.2022 судом: залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі); встановлено третій особі строк для подання пояснень по суті позову; відкладено підготовче засідання на 14:00 05.10.2022 (а.с.64-65).

У строк, встановлений п.2 резолютивної частини ухвали суду від 19.09.2022, - 26.09.2022 від третьої особи надійшли пояснення по суті спору (здано для відправлення до суду відділенню поштового зв`язку 22.09.2022) (а.с.74-79).

У поясненнях третя особа, що є оператором системи розподілу, просить заявлені вимоги задовольнити, підтверджуючи факт споживання відповідачем електричної енергії, постачальником якої є позивач, у спірному періоді у заявленому розмірі.

Ухвалою від 05.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:30 24.10.2022 (а.с. 84-86).

24.10.2022 судове засідання не відбулось та ухвалою від 24.10.2022 призначено на 16:15 21.11.2022 (а.с. 91).

Копія ухвали від 24.10.2022 у письмовій формі сторонам не направлялась; відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету представника позивача та третьої особи (а.с.93-94); відомості щодо наявності у відповідача офіційної електронної адреси відсутні. При цьому, ухвала від 24.10.2022 направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 24.10.2022, зареєстрована у реєстрі 25.10.2022 за №106903088 та оприлюднена 26.10.2022.

В судове засідання представники відповідача та третьої особи не з`явилися і про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

18.12.2018 заявою-приєднання відповідач (далі споживач) приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції постачальника Стандарт-1 (далі договір) (а.с. 13).

Відповідно до заяви-приєднання постачання електричної енергії здійснюватиметься за адресами:

- Софіївська Борщагівка, Боголюбова, ТП 2391 (ЕІС коди точок комерційного обліку: 62Z822, 62Z982);

- Софіївська Борщагівка, Боголюбова, ТП 2392 (ЕІС коди точок комерційного обліку: 62Z407, 62Z060);

- Софіївська Борщагівка, Боголюбова, ТП 2393 (ЕІС коди точок комерційного обліку: 62Z181, 62Z087).

У вказаній заяві визначено ЕІС-код сторони, з якою споживач уклав договір про надання послуг з розподілу електричної енергії ПрАТ «Київобленерго», ЕІС-код: 62Х089.

Відповідно до умов договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.2.1 договору) (а.с. 9-13).

Як визначено п.2.3 договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу (далі ОСР) та підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.

У відповідності до п. 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є додатком № 1 до договору. Заявою-приєднанням погоджено постачання електричної енергії з 01.01.2019 (а.с.13).

У п.5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору.

Згідно п. 5.2 договору спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до цього договору.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5. договору).

Порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією; оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку; не отримання споживачем рахунку не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією (п.5.7 договору).

Як вказано у п.5.8 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплати пені; пеня нараховується за кожен день прострочення оплати; споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 13.1 договору вказаний договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції; термін дії вказаного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений споживачем з оператором системи розподілу.

Відповідно до комерційної пропозиції оплата здійснюється на умовах попередньої оплати: 100% вартості договірного обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період повинна бути оплачена до дати початку розрахункового періоду; остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену енергію.

Комерційною пропозицією передбачено, що розмір пені та/або штрафу становить подвійну облікову ставку Національного банку України. Крім того, зазначено, що споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Як визначено комерційною пропозицією, рахунки на оплату підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дня отримання.

Комерційною пропозицією встановлено термін постачання до 31.12.2020; постачання вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення вказаного терміну постачання жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення постачання, або про перегляд умов комерційної пропозиції.

Як вбачається із заяв відповідача про встановлення договірних величин споживання електричної енергії за місяцями на 2021 та 2022 роки відповідний договір продовжений сторонами та діяв у спірний період (а.с.14, 14 зворот).

На підтвердження виконання свої зобов`язань за договором позивачем надано акти прийняття передачі електричної енергії, які підписані одноособово позивачем, а саме за :

- грудень 2021року № А- у кількості 121 799 кВт/год;

- січень 2022 року № А- у кількості 47 148 кВт/год;

- лютий 2022 року № А- у кількості - 38 346 кВт/год (перерахунок);

- березень 2022 року № А- у кількості - 14 095 кВт/год (перерахунок);

- квітень 2022 року № А- у кількості 9 кВт/год;

- травень 2022 року № А- у кількості 3 094 кВт/год;

- травень 2022 року №А- у кількості 3 кВт/год (а.с. 29, зворот 32, зворот).

Факт розподілу відповідних обсягів електричної енергії споживачу підтверджено ОСР ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» у листі № 04/530/6260 від 29.06.2022 (а.с. 33-34). При цьому, електрична енергія, обсяг якої зазначено у акті за травень 2022 року за №А- від 30.06.2022, фактично у листі ОСР включена до фінансового періоду 06.2022 (у якому складено відповідний акт).

Позивачем виставлено споживачу рахунки фактури за спожиту електричну енергію:

- № за грудень 2021 року від 30.12.2021 на суму 760 158,68грн;

- № за січень 2022 року від 13.01.2022 на суму 1 123 692,93грн;

- № за лютий 2022 року від 23.02.2022 на суму 881 580,25грн;

- № за березень 2022 року від 15.03.2022 на суму 821 357,52грн;

- № за квітень 2022 року від 19.04.2022 на суму 821 397,03грн;

- № за травень 2022 року від 12.05.2022 на суму 834 975,28грн;

- № за травень 2022 року від 20.06.2022 на суму 834 988,55грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, у відповідача на момент звернення до суду з даним позовом заборгованість за відпущену електричну енергію у період з грудня 2021 по травень 2022 року становить 834 988,55грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача зобов`язання оплатити вартість спожитої електричної енергії та застосування відповідальності, встановленої договором, за порушення зобов`язання з оплати у встановлений строк спожитої електричної енергії.

Заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як визначено відповідною нормою, окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу; особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно ч.ч.6,7 ст.276 ГК України: розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору; договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В силу ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником; постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

До одного із обов`язків споживача, що унормовано п.1 ч.3 ст.58 Закону, належить обов`язок сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Отже, відповідач мав здійснювати розрахунки за поставлену йому електричну енергію у строк, визначений комерційною пропозицією протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку; кінцева дата оплати зазначена у рахунку постачальника.

Між тим, доказів здійснення розрахунків за поставлену електричну енергію до прийняття рішення у даній справі відповідачем не надано, чим не спростовано посилань позивача про наявність заборгованості за поставлену електричну енергію у спірному періоді.

Про споживання електричної енергії відповідачем свідчить інформація ОСР, на якого відповідно до п.8 ч.1 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення 834988,55грн основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки відповідач не здійснював оплату спожитої електричної енергії у встановлений комерційною пропозицією строк, ним допущено порушення виконання відповідного зобов`язання, тому вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції, 3% річних та пені, суд вважає мотивованими.

Так, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 11 508,50грн - 3% річних за період з 11.01.2022 по 04.07.2022, а також 191 850,85грн втрат від інфляції за період 11.01.2022 по 27.06.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, за розрахунком суду за заявлений позивачем період, враховуючи розмір заборгованості за поставлену електричну енергію, факт розподілу якої підтверджено, період прострочення, 3% річних складають 11 508,48грн.

За вказаних обставин суд задовольняє відповідні вимоги у розмірі 11 508,48грн, а у задоволенні позову в частині стягнення 0,02грн - 3% річних відмовляє.

За розрахунком суду за заявлений позивачем період, враховуючи розмір заборгованості за поставлену електричну енергію, факт розподілу якої підтверджено, період прострочення, втрати від інфляції складають 138 321,16грн, що нараховані судом на борг у розмірі:

- 760 158,68грн за період з 11.01.2022 по 04.07.2022 (сукупний індекс інфляції 117,4%) 132 267,61грн;

- 61 198,84грн за період з 23.03.2022 по 04.07.2022 (сукупний індекс інфляції 109,2%) 5 630,29грн;

- 39,51грн за період з 27.04.2022 по 04.07.2022 (сукупний індекс інфляції 105,9%) 2,33грн;

- 13 578,25грн за період з 20.05.2022 по 04.07.2022 (сукупний індекс інфляції 103,5%) 420,93грн;

- 13.27грн за період з 28.06.2022 по 04.07.2022 0грн (період нарахування менше половини місяця).

Різниця у нарахуванні втрат від інфляції пов`язана з тим, що позивач, здійснюючи розрахунок відповідних вимог, по декілька разів застосовує певний індекс інфляції за місяць до боргу, на який ним вже нараховані втрати від інфляції за відповідний місяць у складі іншого періоду. Так, наприклад, до складу боргу у розмірі 821357,52грн позивачем включений борг за спожиту електричну енергію у грудні 2021 року на суму 760158,68грн, на який нараховані втрати від інфляції за березень 2022 року (індекс 104,5%) к рновлжв з 11.01.2022 по 22.03.2022, однак, позивач повторно застосовує відповідний індекс інфляції до повної суми боргу 821 357,52грн, що включає 760 158,68грн, за період з 23.03.2022 по 27.04.2022, а не до частини боргу (на суму збільшення: 821 357,52-760158,68= 61198,84грн).

З урахуванням зазначеного, вимоги в частині стягнення втрат від інфляції суд задовольняє у розмірі 138 321,16грн, а у задоволенні іншої частини відповідних вимог у розмірі 53 529,69грн суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 76 723,21грн пені за період з 11.01.2022 по 04.07.2022.

Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Отже, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії у строк встановлений комерційною пропозицією, за яке передбачена відповідальність у вигляді пені за порушення відповідного зобов`язання, вимоги позивача в частині стягнення відповідних штрафних санкцій є мотивованими.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Розмір пені, встановлений комерційною пропозицією, не перевищує максимального розміру, визначеного відповідними нормами.

За загальним правилом, передбаченим ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пеня за розрахунком суду за заявлений період складає більший розмір 99 134,34грн, однак, відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, отже, відповідні вимоги підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 76 723,21грн.

Різниця у розрахунках пов`язана з тим, що позивачем не взято до уваги зміну облікової ставки НБУ з 03.06.2022 (25%) та застосування ним облікової ставки НБУ, яка діяла до відповідної дати (20%) до періоду нарахування з 03.06.2022 по 04.07.2022.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача - пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 15 922,92грн.

У першій заяві по суті позивач вказував, що очікує понести судові витрати у зв`язку з розглядом справи, зокрема, на правову (правничу) допомогу, однак, до прийняття рішення у справі заяв про розподіл відповідних витрат з наданням підтверджуючих доказів не подавав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Кулак Валентини Сергіївни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія (ідентифікаційний код 42094646; 08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 8-В) 834 988,55грн основного боргу; 11 508,48грн 3% річних, 138 321,16грн втрат від інфляції, 76 723,21грн пені, а також 15 922,92грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 0,02грн 3% річних, 53 529,69грн втрат від інфляції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.11.2022.

Суддя А.Р. Ейвазова