ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5874/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 (суддя Мартинюк С.В.)

у справі № 904/5874/19

за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до боржника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт", с. Промінь

про визнання грошових вимог

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 19.12.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" (52300, Дніпропетровська область, Криничанський район, село Промінь, ). Визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ФІНГРУП ФАКТОР" в загальній сумі 15 129,098,76 грн. (основний борг - 13 402 750,52 грн., проценти - 1 726 348,24 грн.). Грошові вимоги ТОВ Фінансова компанія ФІНГРУП ФАКТОР у розмірі 5 336 366,22 грн. (пеня, 3% річних, штрафні санкції) - відхилені.

30.03.2020 до суду від Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 4 526 187,14 грн. та судового збору у розмірі 4 204,00грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, місто Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А; ідентифікаційний код юридичної особи відокремленого підрозділу 44118658) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" (52300, Дніпропетровська область, Криничанський район, село Промінь, ), а саме:

- 1 черга - 4 204,00 грн. (витрати по сплаті судового збору);

- 3 черга - 2 305 111,23 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів);

- 6 черга - 440 309,85 грн. (вимоги щодо сплати штрафних санкцій та пені).

Решту грошових вимог відхилено.

Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі № 904/5874/19 в частині відхилених вимог та ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Наголошує, що судом першої інстанції при розгляді заяви про визнання грошових вимог не було враховано, що платником податків СТОВ «АФ «Агросвіт» 21.10.2019 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період "квітень 2019" від 21.10.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 248 988,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 7470,00 грн. та пені в сумі 6 105,32 грн.

Також, заявником зазначено, що СТОВ "АФ "Агросвіт" 10.12.2019 року було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період "липень 2019" від 10.12.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 630535,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 18 916,00 грн. та пені в сумі 3 213,14 грн.

Крім того, СТОВ АФ "Агросвіт" 17.12.2019 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2019 року від 17.12.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 286 633,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 8 599,00 грн. та пені в сумі 22 133,56 грн.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що датою нарахування в ІКП вищевказаних уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ є дата подання такої звітності, а саме 21.10.2019, 10.12.2019 та 17.12.2019 відповідно.

Скаржник також зазначає, що стосовно нарахування пені по податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») від 11.06.2019 № та від 16.07.2019 № розрахунок пені нормами ПКУ не передбачено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі №904/5874/19 залишено без руху. Надано скаржнику строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у розмірі 6 306,00 грн. та докази надіслання копії апеляційної скарги на адресу учасників справи про банкрутство.

На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 25.08.2022 апелянтом подано клопотання про долучення витребуваних судом доказів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.10.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі №904/5874/19. Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання з викликом сторін на 14.11.2022 о 15 год. 00 хв.

В судове засідання 14.11.2022 з`явився представник апелянта. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки не повідомили.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника СТОВ "Агрофірма "Агросвіт", розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Лукашука В.В.

Представник апелянта в судовому засіданні 14.11.2022 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити: скасувати ухвалу в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення про повне визнання грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представника апелянта, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства).

За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНГРУП ФАКТОР" 09.12.2019 звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" (52300, Дніпропетровська область, Криничанський район, село Промінь, ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019р. прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 19.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" . Визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ФІНГРУП ФАКТОР" в загальній сумі 15 129,098,76 грн. (основний борг - 13 402 750,52 грн., проценти - 1 726 348,24 грн.). Грошові вимоги ТОВ Фінансова компанія ФІНГРУП ФАКТОР у розмірі 5 336 366,22 грн. (пеня, 3% річних, штрафні санкції) - відхилені. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, призначено розпорядником майна Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" арбітражного керуючого Лукашука Віталія Васильовича (свідоцтво №1885 від 21.12.18р., адреса для листування: 50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, а/с 3507). Призначено попереднє засідання суду на 25.02.2020р. о 10:00год.

19.12.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт", № 64376.

30.03.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області від Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 4 526 187,14 грн. та судового збору у розмірі 4 204,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" перебуває на обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

В інтегрованих картках платника податків за СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" рахується податковий борг на загальну суму 4 521 983,14 грн.

Заявлений податковий борг складається з:

- податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1 027,71 грн. (1 019,91 грн. штрафні санкції, 7,80 пеня);

- податку на додану вартість в розмірі 4 276 629,61 грн. (1 327 615,63 грн. - основний платіж, 2 505 417,24 грн. - штрафні санкції, 443 596,74 грн. - пеня);

- орендної плати за землю в розмірі 9 227, 07 грн. (7 865, 60 грн. - основний платіж, 1238,23 грн. - штрафні санкції, 123,24 грн. - пеня);

- транспортний податок з юридичних осіб в розмірі 618,99 грн. (603,01 грн. - штрафні санкції, 15,98 грн. - пеня);

- єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суму заробітної плати в розмірі 234479,79 грн. (220 311,93 грн. - основний платіж, 14 167,83 грн. - пеня).

13.05.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області від арбітражного керуючого розпорядника майна СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" Лукашука В.В. надійшло повідомлення про розгляд грошових вимог за вих.№ 02-08/405, в якому останнім зазначено про визнання грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області частково на суму 2 677 693,31 грн з наступною черговістю задоволення вимог:

- 2 076 484,23 грн податковий борг 3 черга задоволення вимог кредиторів;

- 592 520,39 грн штраф 6 черга задоволення вимог кредиторів;

- 4 484,69 грн пеня 6 черга задоволення вимог кредиторів;

4 204,00 грн судовий збір у справі про банкрутство 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Решту вимог не визнано.

25.01.2022 до Господарського суду Дніпропетровської області від арбітражного керуючого розпорядника майна СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" Лукашука В.В. надійшло повідомлення про розгляд грошових вимог за вих.№ 02-08/742 від 10.01.2022, в якому останнім зазначено, що у зв`язку зі зміною обставин, зокрема, результатів позитивного оскарження визначених боржнику податковим органом грошових зобов`язань, ним було прийнято рішення про визнання грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області частково, загалом на суму 1 562 032,06 грн з наступною черговістю задоволення вимог:

- 1 183 955,23 грн податковий борг 3 черга задоволення вимог кредиторів;

- 369 388,14 грн штраф 6 черга задоволення вимог кредиторів;

- 4 484,69 грн пеня 6 черга задоволення вимог кредиторів;

4 204,00 грн судовий збір у справі про банкрутство 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Зокрема, розпорядник майна СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" у поданому до суду повідомленні про розгляд грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області, зазначав про необґрунтованість заявлених грошових вимог заявника до боржника в частині уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.07.2019 (штраф), № від 01.02.2019 (штраф), № від 10.12.2019 (штраф), № від 17.12.2019 (штраф), № від 01.07.2019 (пеня), № від 01.02.2019 (пеня) у зв`язку з тим, що строк оплати заявлених зобов`язань настав після відкриття провадження у справі про банкрутство відносно боржника;

Також, розпорядником майна не визнано грошові вимоги кредитора на суму 248 988,00 грн. основного платежу, 7 470,00 грн. штрафу та 6 105,32 грн. пені за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.04.2019 та 21.10.2019 у зв`язку з тим, що, на думку розпорядника майна, заявлені грошові вимоги не підтверджені документальними доказами.

Розпорядником майна не визнані грошові вимоги нараховані за ППР № від 11.06.2019 на суму 892 529,00 грн. (основний платіж), відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 по справі №160/5008/20, що залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021; за ППР № від 11.06.2019 на суму 223 132,25 грн. (штрафні санкції), відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 по справі №160/5008/20, що залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021.

Через не підтвердження документальними доказами заборгованості, розпорядником майна не визнаються вимоги кредитора в частині нарахування пені на підставі наступного:

- ППР № від 13.03.2018 на суму пені 3 974,85 грн.;

- ППР № від 11.12.2018 на суму пені 914,27 грн.;

- ППР № від 26.07.2019 на суму пені 79 241,59 грн.

Згідно повідомлення розпорядника майна про розгляд грошових вимог, останнім не визнано грошові вимоги в частині стягнення з боржника пені, оскільки заявником не подано розрахунок пені, а саме:

- на суму пені 123 594,48 грн., нарахованої за несплату грошових зобов`язань, узгоджених відповідно до ППР № від 11.06.2019;

- на суму пені 31 685,18 грн., нарахованої за несплату грошових зобов`язань, узгоджених відповідно до ППР № від 16.07.2019;

- на суму пені 172 730,64 грн. (остаточний розрахунок пені на виконання вимог ухвали суду від 19.12.2019 по справі №904/5874/19).

Щодо нарахування заявником заборгованості по сплаті єдиного внеску, розпорядник майна зазначав наступне.

У відповідності з чинним законодавством 24.03.2020 боржник сплатив єдиний внесок на суму 200 145,80 грн. в тому числі основний борг у розмірі 220 311,93 грн., що виник за період серпень 2019 - грудень 2019 відповідно до квитанції №0.0..1 від 24.03.2020.

Тому розпорядником майна не визнано заявлені грошові вимоги в частині стягнення єдиного внеску та нарахованих штрафних санкцій.

Всього ним не визнані наступні грошові вимоги кредитора:

- 2 058 685,00 грн податкового боргу;

- 220 311,93 грн єдиного внеску;

- 231 731,25 грн штрафу;

- 453 426,90 грн пені.

05.07.2022 до суду від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшло заперечення на повідомлення про розгляд грошових вимог розпорядника майна боржника Лукашука В.В.

Розглянувши подану ГУ ДПС України в Дніпропетровській області заяву про визнання грошових вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подана до господарського суду після закінчення строку, встановленого для їх подання, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому наявні підстави для визнання його конкурсним кредитором без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів з грошовими вимогами до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" на суму 2 790 421,08 грн. та судового збору на суму 4 204,00 грн., яка підлягає погашенню у наступному порядку:

- 1 черга - 4 204,00 грн. (витрати по сплаті судового збору);

- 3 черга - 2 305 111,23 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів);

- 6 черга - 440 309,85 грн. (вимоги щодо сплати штрафних санкцій та пені).

Решту грошових вимог слід відхилити.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі №904/5874/19 лише в частині відхилених вимог, відтак апеляційне провадження здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги і судом не перевіряється законність та обґрунтованість ухвали в іншій (неоскаржуваній) частині.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до статті 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Положеннями ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства також визначено, що:

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

- забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;

- конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

- поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Як передбачено п. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 45 КУзПБ визначено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Крім того, за приписами ч. 6 ст. 45 КУзПБ кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Виходячи з вимог Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі № 904/10198/15).

При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги.

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом.

Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Так, предметом розгляду є заява ГУ ДПС України в Дніпропетровській області з кредиторськими вимогами до ТОВ "Агрофірма «Агросвіт».

Судом першої інстанції встановлено, що грошові вимоги вказаного кредитора до боржника складаються з податкових зобов`язань та податкового боргу на загальну суму 4521983,14 грн (в тому числі з податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість, ЄСВ).

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наведено наступні визначення понять:

2) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

3-1) податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи;

6) недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 14.1.156-1 ПК України, податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - це загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.

Положенням ст. 14.1.39. ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

За приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно із п. 41.4. ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до п. 41.5. ст. 41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

У відповідності до п.п. 191.1.45 п. 191 ст. 191 Податкового кодексу України однією із функцій контролюючих органів є звернення до суду у випадках, передбачених законодавством.

Наведене узгоджується з п. 7 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за якою податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

З огляду на викладене вище ГУ ДПС України у Дніпропетровській області набуває права вступити у справу про банкрутство боржника, що взятий на податковий облік в контролюючих органах Дніпропетровської області та має податковий борг, як кредитор.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядником майна СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" в остаточному повідомленні про розгляд грошових вимог визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області частково, а саме:

- 1 183 955,23 грн. - податкового боргу;

- 369 388,14 грн. - штрафних санкцій;

- 4 484,69 грн. - пені;

- 4 204,00 грн. - судового збору.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наявного в матеріалах справи повідомлення про розгляд грошових вимог за вих.№ 02-08/742 від 10.01.2022, свідчить, що розпорядник майна СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" не визнав грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що виникли на підставі:

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.07.2019 на суму основного боргу 630 535,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.02.2019 на суму основного боргу 286 633,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 10.12.2019 на суму 18 916,00 грн (штраф);

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 17.12.2019 на суму 8 599,00 грн (штраф);

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.07.2019 на суму 3 213,14 грн (пеня);

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.02.2019 на суму 22 133,56 грн (пеня),

Також, розпорядником майна не визнано грошові вимоги кредитора:

- за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 21.10.2019 на суму 248 988,00 грн основного платежу;

- за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 21.10.2019 на суму 7 470,00 грн штрафу;

- за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.04.2019 на суму 6 105,32 грн пені.

Разом з тим, судом першої інстанції, при розгляді грошових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області було враховано, що кредитором 05.07.2022 було подано до суду заперечення на повідомлення про розгляд грошових вимог розпорядника майна боржника Лукашука В.В.

У поданих запереченнях на повідомлення про розгляд грошових вимог розпорядника майна ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що платником податків СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" 21.10.2019 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період "квітень 2019" від 21.10.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 248 988,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 7 470,00 грн. та пені в сумі 6 105,32 грн.

Також, заявником зазначено, що СТОВ "АФ "Агросвіт" 10.12.2019 року було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період "липень 2019" від 10.12.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 630 535,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 18 916,00 грн. та пені в сумі 3 213,14 грн.

СТОВ АФ "Агросвіт" 17.12.2019 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2019 року від 17.12.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 286 633,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 8 599,00 грн. та пені в сумі 22 133,56 грн.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначено, що датою нарахування в ІКП вищевказаних уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ є дата подання такої звітності, а саме 21.10.2019, 10.12.2019 та 17.12.2019 відповідно.

Врахувавши наявні в матеріалах справи докази та заперечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Господарський суд Дніпропетровської області дійшов висновку про їх обґрунтованість та визнав його конкурсним кредитором без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів з грошовими вимогами до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агросвіт" на суму 2 790 421,08 грн. та судового збору на суму 4 204,00 грн., яка підлягає погашенню у наступному порядку:

- 1 черга - 4 204,00 грн. (витрати по сплаті судового збору);

- 3 черга - 2 305 111,23 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів);

- 6 черга - 440 309,85 грн. (вимоги щодо сплати штрафних санкцій та пені),

відхиливши решту грошових вимог.

Водночас, апелянт у своїй апеляційній скарзі наголошує, що судом першої інстанції при розгляді заяви про визнання грошових вимог не було враховано, що платником податків СТОВ «АФ «Агросвіт» 21.10.2019 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період "квітень 2019" від 21.10.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 248 988,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 7470,00 грн. та пені в сумі 6 105,32 грн.

Також, заявником зазначено, що СТОВ "АФ "Агросвіт" 10.12.2019 року було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період "липень 2019" від 10.12.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 630535,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 18 916,00 грн. та пені в сумі 3 213,14 грн.

Крім того, СТОВ АФ "Агросвіт" 17.12.2019 було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2019 року від 17.12.2019 № та самостійно виправлено помилку, в результаті чого виникло позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету у сумі 286 633,00 грн., самостійно нарахована платником сума штрафу у розмірі 8 599,00 грн. та пені в сумі 22 133,56 грн.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що скаржником помилково тлумачиться зміст оскаржуваної ухвали, оскільки господарським судом при визнанні грошових вимог у відповідному розмірі, який є більшим за той, що був визнаний розпорядником майна боржника, враховано, що датою нарахування в ІКП вищевказаних уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ є дата подання такої звітності, а саме 21.10.2019, 10.12.2019 та 17.12.2019 відповідно.

Наведе прослідковуються з наступного:

В ухвалі від 05.07.2022 Господарським судом Дніпропетровської області визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області:

- на суму 2 305 111,23 грн (вимоги щодо сплати податків та зборів), яка складається з:

1 183 955,23 грн (податкового боргу, заявленого кредитором та визнаного розпорядником майна) + 630 535,00 грн (податкового боргу, заявленого кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.07.2019 та не визнаного розпорядником майна) + 286 633,00 грн (податкового боргу, заявленого кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.02.2019 та не визнаного розпорядником майна) + 248 988,00 грн (податкового боргу, заявленого кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 21.10.2019 та не визнаного розпорядником майна) = 2 305 111,23 грн;

- на суму 440 309,85 грн (вимоги щодо сплати штрафних санкцій та пені), що складається з:

369 388,14 грн (штрафу, заявленого кредитором та визнаного розпорядником майна) + 4 484,69 грн (пені, заявленої кредитором та визнаної розпорядником майна) + 18 916,00 грн (штрафу, заявленого кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 10.12.2019 та не визнаного розпорядником майна) + 3 213,14 грн (пені, заявленої кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.07.2019 та не визнаної розпорядником майна) + 8 599,00 грн (штрафу, заявленого кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 17.12.2019 та не визнаного розпорядником майна) + 22 133,56 грн (пені, заявленої кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.02.2019 та не визнаної розпорядником майна) + 7 470,00 грн (штрафу, заявленого кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 21.10.2019 та не визнаного розпорядником майна) + 6 105,32 грн (пені, заявленої кредитором за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ № від 01.04.2019 та не визнаної розпорядником майна) = 404 373,14 грн (штрафу) + 35 936,71 грн (пені) = 440 309,85 грн (штрафних санкцій та пені).

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Господарським судом Дніпропетровської області правильно застосовані норми Кодексу та віднесено визнані грошові вимоги у наступному порядку погашення:

- 1 черга - 4 204,00 грн. (витрати по сплаті судового збору);

- 3 черга - 2 305 111,23 грн. (вимоги щодо сплати податків та зборів);

- 6 черга - 440 309,85 грн. (вимоги щодо сплати штрафних санкцій та пені).

Крім того, оскільки такі були заявлені після завершення строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме після спливу 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство, яке мало місце 19.12.2019, а Заява була подана 30.03.2020, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства ГУ ДПС України в Дніпропетровській області є конкурсним кредитором без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції, наведених у поданих ним запереченнях обставин виникнення грошових зобов`язань та податкового боргу зі сплати податків та зборів, штрафних санкцій та пені в наведених розмірах, спростовуються обставинами справи, змістом оскаржуваної ухвали та результатом розгляду грошових вимог кредитора судом.

Щодо тверджень апелянта про те, що стосовно нарахування пені по податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») від 11.06.2019 № та від 16.07.2019 № розрахунок пені нормами ПКУ не передбачено, слід наголосити на такому.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 129.1.3. Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Положенням ст. 129.3. Податкового кодексу України передбачено що, нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

Відповідно до ст. 54.3.1. та ст. 57.3. Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за не подання в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно ст. 129.1. Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається:

1) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

2) при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

3) при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

4) при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

5) у випадку несвоєчасного повернення надміру/помилково сплачених платежів, а також несвоєчасного відшкодування сум податку на додану вартість - починаючи з першого дня, наступного за останнім днем граничного строку повернення таких коштів.

Відповідно до ст. 129.3.3 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали) суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України.

Слід зауважити, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2021 у справі № 814/803/17 зазначила, що визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція Верховного Суду викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18).

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі № 904/2394/18, наведено правовий висновок, що на стадії звернення кредитора з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

З огляду на правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений в постанові від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15 обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено на кредитора.

Також, у відповідності до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зазначеної в постанові від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.

Про необхідність підтвердження кредиторських вимог відповідними доказами (документами) свідчить численна практика Верховного суду, про яку, в тому числі, згадувалося раніше по тексту постанови, зокрема, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Зазначена правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постановах від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 11.02.2020 у справі № 904/8484/16, від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18.

Колегія суддів зауважує, що заявником ГУ ДПС у Дніпропетровській області на вимогу суду не надано детального розрахунку штрафних санкцій та пені із зазначенням періодів нарахування та не надано доказів, що підтверджують заборгованість в частині нарахування пені відповідно до податкових повідомлень-рішень № від 13.03.2018 на суму пені 3 974,85 грн, № від 11.12.2018 на суму пені 914,27 грн, № від 26.07.2019 на суму пені 79 241,59 грн, а також на суму пені 123 594,48 грн., нарахованої за несплату грошових зобов`язань, узгоджених відповідно до ППР № від 11.06.2019, на суму пені 31 685,18 грн, нарахованої за несплату грошових зобов`язань, узгоджених відповідно до ППР № від 16.07.2019 та на суму пені 172 730,64 грн (остаточний розрахунок пені згідно ухвали суду від 19.12.2019 по справі №904/5874/19).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги в цій частині є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, а тому їх слід відхилити.

Необхідно зауважити, що відповідно до приписів ст. 14 та ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України господарський суд при розгляді заяви про визнання грошових вимог та поданої апеляційної скарги враховує межі заявлених вимог та доводів.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області у своїй апеляційній скарзі не зазначено інших доводів, що на думку апелянта свідчили б про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам законності чи обґрунтованості в частині відхилених грошових вимог, а судом такі не встановлені.

Зокрема, розпорядником майна СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" не визнано та Господарським судом Дніпропетровської області відхилено грошові вимоги кредитора за податковим повідомленням-рішенням № від 11.06.2019 на суму донарахованих основного грошового зобов`язання з податку на додану вартість - 892 529,00 грн та штрафних санкцій 223 132,25 грн, у зв`язку з його оскарженням в судовому порядку та скасуванням рішенням Дніпропетровського адміністративного окружного суду від 30.06.2020 у справі № 160/5008/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021.

В свою чергу, щодо вимог зі сплати грошових зобов`язань по єдиному внеску, то згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 41 КУзПБ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

24.03.2020 боржник сплатив єдиний внесок в сумі 230 145,80 грн, у тому числі основний борг у розмірі 220 311,93 грн, що виник за період з серпня 2019 по грудень 2019, що підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 24.03.2020 (т. 1 а.с. 58). Отже, грошові вимоги кредитора в частині заборгованості з єдиного внеску в сумі 220 311,93 грн та пені в сумі 9 833,87 грн правомірно відхилені судом.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ГУ ДПС у Дніпропетровській області та визнання грошових вимог на суму 2 790 421,08 грн. та судового збору на суму 4 204,00 грн., з відхиленням решти.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не встановлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі № 904/5874/19.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі № 904/5874/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 у справі №904/5874/19 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 21.11.2022

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Т.А. Верхогляд