РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.11.2022Справа № 910/9785/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ФАРМ» (109147, російська федерація, м. москва, вул. Таганська б.17-23 поверх 6)

про стягнення 4 800 820,07 російських рублів.

за участю представників сторін:

від позивача: Задорожна Л.Г.

від відповідача: не з`явились

У судовому засіданні 16.11.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ФАРМ» про стягнення 4 800 820,07 російських рублів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення умов контракту №ЕХР-523/19 від 17.10.2019 не виконав своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати поставленого товару, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості у розмірі 4 800 820,07 російських рублів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 відкрив провадження у справі № 910/9785/22 та постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні, призначеному на 02.11.2022.

Текст вказаної ухвали суду оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень а також було направлено на електрону адресу відповідача.

У судове засідання, призначене на 02.11.2022, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

У судовому засіданні 02.11.2022 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 16.11.2022.

У судовому засіданні 16.11.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив, правом на подання відзиву на позов не скористався.

При цьому, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду даної справи, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 367 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами (ч. 2 ст. 367 Господарського процесуального кодексу України).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території держави відповідача регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» від 19.12.92.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та триває станом на момент ухвалення рішення суду у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією зі сторони росії та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією та республікою білорусь.

Відтак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України суд не здійснює повідомлення відповідача про розгляд даної справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду російської федерації з судовим дорученням про вручення документів.

За вказаних обставин, повідомлення відповідача про розгляд даної справи належним чином здійснено шляхом розміщення відповідних ухвал суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також направлялися на електрону адресу відповідача.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Судом заслухано пояснення представника позивача у судовому засіданні, який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

17 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» (надалі - продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-ФАРМ» (надалі - покупець/відповідач) укладено контракт № ЕХР-523/19 (надалі - контракт), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця лікарські засоби (далі - товар), на умовах DAP-москва Митний пост рф (якщо в разовій специфікації до контракту не передбачений інший пункт призначення)/ поставка до місця призначення відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити даний товар.

Відповідно до п. 1.2 контракту найменування, загальна кількість, ціна та терміни поставки товару зазначаються в разових специфікаціях, які укладаються до кожної окремої поставки товару.

Загальна вартість контракту становить сумарну вартість товару, поставленого протягом усього терміну дії контракту на підставі разових специфікацій, але не повинна перевищувати 500 000 USD (п. 2.1. контракту).

Згідно з п. 2.3. контракту ціна та кількість товару на кожну окрему поставку визначається інвойсом, при цьому ціна повинна відповідати умовам, обумовленим п. 2.2 цього контракту. Інвойси виставляються на підставі разових специфікацій на постачання товару.

Відповідно до п. 14.3 цей контракт набирає чинності від моменту підписання його уповноваженими представниками продавця та покупця та діє до 31.01.2022, а стосовно невиконання сторонами обов`язків - до повного їх виконання.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, на підставі специфікації № 5 від 24.09.2021 сторонами погоджено про поставку позивачем товару відповідачу на загальну суму 7 848 294,00 російських рублів та погоджено.

24.09.2021 на підставі специфікації № 5 виставлено рахунок-фактуру (Інвойс) № 5 на суму 7 848 294,00 російських рублів.

У відповідності до п. 3.1. контракту покупець здійснює оплату товару, поставленого згідно з контрактом, банківським переказом на рахунок продавця з відстроченням платежу не більше 60 календарних днів від дати поставки товару.

За умовами п. 4.1. контракту датою поставки товару є дата, що вказана на штампі (печатці), який проставляється на товаросупровідній документації (CMR, airway bill, інвойс та ін.) та підтверджує прибуття товару на митний пост країни покупця.

Як вбачається із матеріалів справи, додатковою угодою № 1 від 14.02.2020 до контракту сторонами досягнута домовленість про зміну строку відстрочення платежу за поставлений товар, погоджений в п. 3.1 контракту, згідно з вказаною додатковою угодою погоджено відстрочення платежу не більше 300 календарних днів від дати поставки товару.

За доводами позивача, останнім належним чином виконано зобов`язання за контрактом та поставлено відповідачу товар, згідно з специфікацією №5 від 24.0.2021 на суму 7 848 294,00 російських рублів, що підтверджується міжнародною транспортною накладною CMR № 710954.

Як вбачається з CMR № 710954 позивачем товар, передбачений умовами вищевказаного контракту та рахунком-фактурі № 5, поставлено на митний пост країни покупця 04.10.2021, що підтверджується відповідним штампом, та переданий останньою на склад тимчасового зберігання.

Однак, як вказує позивача, відповідач в порушення умов контракту не виконав своїх зобов`язань щодо повноти та вчасності оплати за поставлений товар. Зокрема, як вказує позивача, що підтверджується матеріалами справи, відповідачем було частково оплачено товар на суму 3 048 473,93 російських рублів, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг перед позивачем у сумі 4 800 820,07 російських рублів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право») спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Як вбачається із п. 12.1. контракту сторони передбачили підсудність справи Господарському суду міста Києва при поданні позову продавцем.

З огляду на зазначене вище, спір у даній справі підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За приписами ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Контракт як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з умовами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» про стягнення з відповідача 4 800 820,07 російських рублів, що еквівалентно 2 914 529,86 грн, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 20.09.2022.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ФАРМ» (109147, російська федерація, м. москва, вул.Таганська б.17-23 поверх 6; ідентифікаційний код 964) на користь Акціонерного товариства «КИЇВМЕДПРЕПАРАТ» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139; ідентифікаційний код 00480862) заборгованість у розмірі 4 800 820,07 російських рублів, (що еквівалентно 2 914 529,86 грн станом на 20.09.2022) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 43 717 грн 95 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.11.2022

Суддя Л. Г. Пукшин