УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

17.11.2022Справа № 910/12254/22

За заявою Державної акціонерної холдингової компанії «Артем» (04050, м. Кив, вул. Юрія Іллєнка, 2/10)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «ЛАСКА-ГРУП» (04107, м. Київ, вул. Половецька, 49,корпус В) заборгованості у розмірі 120 870, 33 грн

Суддя Бондаренко - Легких Г. П.

Без виклику представників.

ВСТАНОВИВ:

Державна акціонерна холдингова компанія «Артем» звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «ЛАСКА-ГРУП» заборгованості за Договором №486/19-ЕН про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.03.2019.

Заява обґрунтована тим, що 01.03.2019 між ДАХК «Артем» та ТОВ «ЛАСКА-ГРУП» укладено договір №486/19-ЕН про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг. Вказаний договір надання комунальних послуг укладено на основі Договору оренди нерухомого майна №067-66/2019, підписаного між ДАХК «Артем» та ТОВ «ЛАСКА-ГРУП» 01.02.2019, згідно якого ТОВ «ЛАСКА-ГРУП» орендувало у балансоутримувача ДАХК «Артем» нежитлові приміщення загальною площею 432, 4 м2, з метою розміщення складу.

В подальшому, 01.10.2020 було укладено трьохсторонній Договір переуступки права оренди нерухомого майна №067-507/2020 до Договору оренди між ДАХК «Артем» (орендодавець), ТОВ «ЛАСКА-ГРУП» (орендар) та ТОВ «ІК «ЛАСКА-ГРУП» (новий орендар, боржник), за умовами якого ТОВ «ЛАСКА-ГРУП» передала ТОВ «ІК «ЛАСКА-ГРУП», як новому орендарю за Договором оренди, свої права та обов`язки сторони по Договору оренди.

На підставі даних щодо обсягу використаних боржником енергоресурсів, заявником були складені Акти узгодження та виставлені рахунки на загальну суму 103 922, 12 грн, які не були сплачені боржником. У зв`язку із зазначеним заявник заявляє вимогу про стягнення з боржника суми основного боргу у розмірі 103 922, 12 грн, а також 13 808, 83 грн пені та 3 139, 38 грн інфляційних втрат.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав передбачених п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Заявник стверджує, що боржник не заперечує щодо обсягу використаних енергоресурсів, що зокрема, підтверджується Актами узгодження №115 від 31.01.2020, №263 від 28.02.2022, №559 від 29.04.2022, №707 від 31.05.2022, №855 від 30.06.2022.

Втім, суд констатує, що узгодженими є лише Акти №115 від 31.01.2020 на суму 49 211, 78 грн згідно рахунку на оплату №557 від 31.01.2022, №263 від 28.02.2022 на суму 45 604, 92 грн згідно рахунку на оплату №1044 від 28.02.2022, №559 від 29.04.2022 на суму 2 696, 92 грн згідно рахунку на оплату №1207 від 29.04.2022.

Натомість, Акти №707 на суму 3 618, 40 грн згідно рахунку на оплату №1340 від 31.05.2022, №855 на суму 2 790, 10 грн згідно рахунку на оплату №1517 від 30.06.2022 є не погодженими, оскільки містять підпис лише посадових осіб заявника, з боку боржника такі акти є непідписаними.

Відсутність підписаних актів узгодження може свідчити про заперечення, невизнання чи оспорення боржником свого обов`язку перед заявником або заперечення щодо обсягу спожитих енергоресурсів, що доводиться на загальних підставах в позовному порядку.

Отже, викладені в заяві про видачу судового наказу обставини свідчать про наявність спору про право, що виключає можливість розгляду заявлених вимог в порядку наказного провадження, а заявником не надано суду належних документів, які б підтверджували факт існування безспірної заборгованості боржника у розмірі, що заявлений до стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником порушено п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, зокрема не подано до суду документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що згідно з п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставами для відмови заявнику у видачі судового наказу

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній акціонерній холдинговій компанії «Артем» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «ЛАСКА-ГРУП» заборгованості у розмірі 120 870, 33 грн

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких