ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" листопада 2022 р. Справа № 924/585/22

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., при секретарі судового засідання Сорока Д.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "Трейдінг Енд Делівері", м.Київ

до Державного підприємства, "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області

про стягнення 21 024,52 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Пришедько А.Л. - згідно ордера №1147411 від 16.08.2022р. (в режимі відеоконференції);

Від відповідача: Ніколайчук В.С. - згідно довіреності №28 від 01.09.2022р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: з оголошенням перерви в судовому засіданні 19.10.2022р. та 09.11.2022р.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Трейдінг Енд Делівері", м.Київ до Державного підприємства, "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області про стягнення 21 024,52 грн.

Ухвалою суду від 17.08.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.10.2022р. провадження у справі №924/585/22 в частині стягнення 17 742,21 грн. основної суми боргу закрито.

Ухвалою суду від 05.10.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. та стягненні пені 3 282,31 грн. підтримав, вважає їх правомірними та обґрунтованими.

Також, додатково просив суд покласти на відповідача 21 000,00 грн. витрат за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги №01/08 від 01.08.2022р. та Акту приймання - передачі наданих послуг Договору про надання правової допомоги №01/08 від 12.08.2022р.

Представник відповідача у своїх усних поясненнях та у поданих суду письмових клопотаннях від 05.10.2022р. та 09.11.2022р. просив суд зменшити на 80% стягнення пені та витрат за надання правової допомоги.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

22 грудня 2020 року між ТОВ "Трейдінг Енд Делівері", м.Київ (надалі - Покупець) та Державним підприємством "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області (надалі - Продавець) укладено Договір купівлі-продажу необробленої деревини № 17954 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору за результатами проведення додаткового аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2020 року, який відбувся 22 грудня 2020 року, Продавець передає у власність на умовах франко-проміжного складу Продавця, (надалі - товар), лоти №1, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Згідно з п.3.1. Договору Продавець повинен був поставити Покупцю «Круглі лісоматеріали Дуб звичайний» у кількості 17,21 куб.м.

Ціна за товар відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору визначалась за 1 куб.м в залежності від геометричних розмірів продукції та становила 93 982,17 грн.

Відповідно до п.5.1. Договору поставка по даному Договору здійснюється згідно подекадного графіку (Додаток №1 до Договору) поставок, який є невід`ємною частиною даного Договору, на умовах франко-проміжний склад Продавця. У вищезазначеному Додатку №1 визначено, що Сторони погодили обов`язок Продавця поставити весь обсяг товару (вартістю 93 982,17 грн), протягом 3 декади грудня 2020 року, тобто до 31.12.2020р..

Згідно з п.7.1. Договору Сторони також погодили, що поставка здійснюється на умовах передоплати 100% вартості товару шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію товару, згідно графіка поставки (Додаток №1 до Договору). Строк на здійснення відповідної передоплати встановлено у п. 9.2. Договору де визначено, що у випадку, коли Покупець не оплатив та не вибрав до закінчення декади передбачену партію деревини він втрачає право на неї.

Пунктом 9.4. Договору передбачено відповідальність Продавця, а саме у разі несвоєчасної поставки товару Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості товару Покупцю.

Покупець сплатив на банківські реквізити Продавця 93 982,65 грн., чим виконав свої договірні зобов`язання по оплаті товару.

Відповідно до п.5.1. Договору Відповідач мав поставити товар Позивачеві до 31.12.2020р..

29.12.2022р. Відповідач здійснив поставку Позивачеві в об`ємі 13,413 м3 на суму 76240, 44 грн., відповідно до ТТН від 29.12.2022р.

Відповідач не виконав поставку товару на загальну суму -17 742,21 грн., у зв"язку із із чим позивач звернувся із захистом до суду.

Ухвалою суду від 05.10.2022р. провадження у справі №924/585/22 в частині стягнення 17 742,21 грн. основної суми боргу закрито, у з"язку із відсутністю предмету спору, що підтверджується доданим до матеріалів справи платіжним дорученням №2 від 31.08.2022р. на суму 17 742,21 грн. про оплату відповідачем суми боргу.

У поданому позові позивач додатково просить суд розірвати договір купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері», м.Київ та Державним підприємством "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області та стягнути з відповідача 3 282,31 грн. пені нарахованої на суму основного боргу за період з 16.08.2021р. по 16.02.2022р.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке:

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Як вбачається із матеріалів справи, у поданому позові позивач додатково просить суд розірвати договір купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері», м.Київ та Державним підприємством "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області та стягнути з відповідача 3 282,31 грн. пені нарахованої на суму основного боргу за період з 16.08.2021р. по 16.02.2022р.

Що стосується вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері», м.Київ та Державним підприємством "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області, судом враховується наступне.

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Так, строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд. Згідно ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати. Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Пунктом 12.2. договору передбачено, що строк дії договору з 22 грудня 2020р. по 31 грудня 2020р.

При цьому, матеріали справи не місять доказів щодо домовленостей сторін на продовження дії договору. Крім того, додаткова угода позивачем та відповідачем про продовження договору не укладалася, а умови договору не місять застережень стосовно автоматичної пролонгації оскаржуваного договору.

Отже, судом встановлено, що строк дії договору купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. закінчився 31.12.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018р. у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019р. у справі № 910/16750/18, від 12.05.2020р. у справі № 911/991/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду 16.08.2022р., уже після закінчення строку дії спірного договору 31.12.2020р., тобто він є не чинним.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд зазначає, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), а відтак вимога позивача про розірвання договору купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері», м.Київ та Державним підприємством "Летичівське лісове господарство", смт.Летичів, Хмельницької області, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, судом звертається увага, що позовна вимога позивача про стягнення передоплати відповідачем була задоволена після звернення із позовною заявою до суду, при цьому позивачем не доведено, що він звертався в порядку ст. 530 ЦК України до відповідача із вимогою про повернення передоплати в розмірі 17 742,21 грн. як на підставі ч.2 ст. 693 ЦК України, так і ст. 1212 ЦК України. Отже, відсутні підстави стверджувати, що в даному випадку спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки позивачем не доведено жодними належними та допустими доказами факту того, що у відповідача виник обов`язок, або державне підприємство було обізнано з необхідністю повертати безпідставно отримані кошти або передоплату в сумі 17 742,21 грн. Зокрема, даний обов`язок не виникає з умов договору, як і зі змісту договору неможливо встановити який саме товар підлягає поставці позивачу та у які саме строки. При цьому сам позивач у позовній заяві звертає увагу суду, що кошти в сумі 17 742,21 грн. може бути майном набутим без достатньої правової підстави.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно здійснено нарахування на суму основного боргу відповідачу 3 282,31 грн. пені за період з 16.08.2021р. по 16.02.2022р., не надано суду детального розрахунку пені, а отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 282,31 грн. пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1, ч.3, ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 21 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У статті 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Водночас відповідно до ч.5 ст. 131-2 Конституції України та ч.1, ст. 58 ГПК України представником в суді може бути адвокат або законний представником.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та адвокатом Пришедьком Артемом Леонідовичем (свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю №3625 від 09.02.2018р.) укладено Договір про надання правової допомоги від 01.08.2022 р.

Надання професійної правової допомоги має оплатний характер (сплата гонорару), який згідно 3.1 Договору обчислюється у погодинній оплаті в розмірі 1 500,00 грн. за одну годину праці адвоката.

Актом приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 12.08.2022 р. підтверджено, що виконавець на виконання умов Договору за період з 01.08.2022р. по 12.08.2022р. надавав правові послуги та витратив таку кількість годин, а клієнт прийняв їх у повному обсязі, а саме:

- Аналіз документів по взаємовідносинам ТОВ "Трейдінг Енд Делівері" та Державним підприємством "Летичівське лісове господарство" по купівлі-продажу необробленої деревини № 17954 - 2 год;

- Формування правової позиції способів захисту прав та інтересів ТОВ "Трейдінг Енд Делівері" - 2 год;

- Надання усної консультації керівництву ТОВ "Трейдінг Енд Делівері" з приводу роз`яснення положень чинного законодавства України, узгодження подальших дій для досягнення бажаного результату, формувань плану та стратегії захисту порушених прав - 1 год;

- Здійснення розрахунку штрафних санкцій за Договором № 17954 - 1 год;

- Роздруківка документів, ксерокопіювання додатків, завіряння копій - 2 год;

- Підготовка позовної заяви до Державного підприємства "Летичівське лісове господарство" про стягнення коштів за Договором № 17954 - 6 год;

Всього - 14 год.

Загальна вартість послуг виконавця за період з 01.08.2022р. по 12.08.2022р. складає 21 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно із ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання відповідачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Разом з тим, поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

В матеріалах справи наявне клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що зазначена позивачем в сумі 21 000,00 грн. на 80%, обгрунтовуючи тим, що сума судових витрат за послуги адвоката вказані у Акті приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 12.08.2022 р. в сумі 21 000,00 грн. без ПДВ є надто завищеною та неспівмірною із заявленим позовом.

Згідно із ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених відповідачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, принципу співрозмірності, критеріїв пропорційності та розумності, складності справи, судом вважаються обґрунтованими витрати у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору частково покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» м. Київ до Державного підприємства "Летичівське лісове господарство" смт. Летичів в частині розірвання договіру купівлі-продажу необробленої деревини №17954 від 22.12.2020р. та стягненні пені 3 282,31 грн. відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Летичівське лісове господарство" (31500, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, смт. Летичів, вул.Савіцького Юрія, будинок 54/1, код ЄДРПОУ - 00993298) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» (04053, місто Київ, вул. Вознесенський узвіз, будинок 23А, офіс 20, код ЄДРПОУ - 42940293) - 2 481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) витрат по оплаті судового збору та 5 000,00 (п`ять тисяч 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2022р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - ;

3 - відповідачу - 31500, смт.Летічів, вул. Савіцького Юрія, буд.54/1.