ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/650/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Кропивницького Н.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни, м. Ужгород

про стягнення 67 857,17 грн та розірвання договору

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни про стягнення 67 857,17 грн заборгованості з орендної плати та про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015, посилаючись на неналежне виконання відповідачем Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 з урахуванням Додаткової угоди від 19.03.2020.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/650/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2022.

Ухвалою від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору та з процесуальних питань, а також призначив судове засідання на 12 жовтня 2022 року.

11 жовтня 2022 року на поштову адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 07.10.2022 в якому Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради зазначає про те, що відповідач повністю сплатив суму заборгованості з орендної плати за Договором оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 з урахуванням Додаткової угоди від 19.03.2020, а відтак, просить закрити провадження в частині стягнення з відповідача на користь позивача 67 857,17 грн заборгованості з орендної плати за відсутності предмета спору.

Також, позивач просить суд врахувати приписи п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та повернути Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 481,00 грн.

В частині позовних вимог про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 позивач просить суд залишити позов без розгляду та покласти судовий збір в цій частині на відповідача на підставі приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України.

Судове засідання відкладалося на 07.11.2022 та на 14.11.2022 для надання можливості позивачу подати господарському суду належні докази сплати відповідачем заборгованості, яка є предметом спору (квитанції, платіжні доручення, банківські виписки щодо зарахування коштів).

Представники сторін в судове засідання 14 листопада 2022 року не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.

Відповідач не скористався правом заперечити проти позовних вимог та подати суду відзив на позов у встановлений судом строк, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Разом з тим, 11 листопада 2022 року представник позивача подав до канцелярії суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій виписок про сплату відповідачем боргу. Крім того в зазначеному клопотанні позивач зазначає про те, що відповідачем було частково погашено заборгованість в розміні 55 000,00 грн до подання позовної заяви.

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що неявка в судове засідання представників сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 з урахуванням Додаткової угоди від 19.03.2020 в частині сплати орендної плати за період з грудня 2021 року по червень 2022 року включно, у зв`язку з чим у Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни наявна заборгованість в розмірі 67 857,17 грн, з вимогою про стягнення якої, а також про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 Позивачем заявлено даний позов до господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

08 липня 2015 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (далі назву змінено на Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради та фізичною особою-підприємцем Брийовською Тетяною Володимирівною укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1010/0, відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, Орендар приймає в строкове платне користування вбудовані приміщення загальною площею 81,5 кв.м. за адресою: м. Ужгород, вул. Мукачівська, 17, для використання під заклад харчування (їдальня, буфет) (надалі Об`єкт оренди).

Згідно з Актом приймання-передачі від 08.05.2015 Орендодавцем на виконання умов Договору від 08.05.2015 передано, а Орендарем, в свою чергу, прийнято Об`єкт оренди в строкове платне користування.

14 листопада 2018 року сторонами укладено Договір оренди нежилого приміщення № 1010/0 (надалі Договір) шляхом викладення умов Договору від 08.05.2015 у новій редакції.

Відповідно до положень п.п. 4.1., 4.2. Договору орендна плата визначається на підставі тимчасової Методики розрахунку орендної плати за комунальне майно м. Ужгорода та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням XI сесії міської ради VI скликання від 09.12.2011 року № 344 із змінами та доповненням до нього і складає 6 % (оренда ставка) від вартості орендованого об`єкту, визначеної згідно незалежної оцінки і становить 34453,84 грн (без ПДВ) в рік. Сума оплати за базовий місяць (жовтень 2018 року) становить 3445,38 грн (в т.ч. ПДВ 574,23 грн).

Орендна плата за перший місяць визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2018 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 4.3. Договору).

Відповідно до пунктів 4.7, 4.8. Договору, орендна плата вноситься безготівково на розрахунковий рахунок відповідача, не пізніше 15 числа наступного місяця. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному розмірі стягується в бюджет відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України із суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати).

Строк дії Договору сторонами визначено в його п. 3.1., відповідно до умов якого Договір оренди укладається на строк з 09.07.2018 року до 09.06.2021 року.

19 березня 2020 року сторонами укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої внесено зміни до пункту 3.1. Договору, визначивши строк його дії до 09.07.2023 року.

Позивач в позовній заяві стверджує, що Орендар не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме не оплатив у визначений Договором строк орендну плату за користування вбудованими приміщеннями у період з грудня 2021 року по червень 2022 року включно, в результаті чого в нього виникла заборгованість в розмірі 67 857,17 грн, стягнення якої було предметом позовних вимог в даній справі.

Одночасно, відповідно до листа від 10.11.2022 позивач вказує, що відповідачем було здійснено сплату орендної плати за Договором в розмірі 55 000,00 грн ще до звернення позивача з позовом (13.09.2022). Вказане підтверджується наданими позивачем копіями банківських виписок по розрахунковому рахунку Департаменту за 15.08.2022, 18.08.2022, 31.08.2022, 01.09.2022.

З урахуванням наведеного, заборгованість відповідача станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, за твердженням Департаменту фактично становила 12 857,17 грн та була сплачена відповідачем після відкриття провадження у даній справі, на підтвердження чого суду надано банківську виписку по розрахунковому рахунку позивача за 30.09.2022.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, цивільні права та обов`язки виникають з договорів, тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов`язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов`язання, визначені умовами договору.

Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і в установлений строк.

Положеннями ст.ст. 526, 629 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони повинні належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за укладеними договорами. Дане витікає з умов розглядуваного договору та вимог законодавства, згідно з яким суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( ч.1 ст.193 ГК України).

При укладені господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного виявлення, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (ч.4 ст.179 ГК України).

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як правовідносини, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні норми містяться також в положеннях п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується та Відповідачем не спростовано факт користування ним нерухомим майном (вбудовані приміщення загальною площею 81,5 кв.м. для використання під заклад харчування) який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Мукачівська, 17, переданого в оренду на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 з урахуванням Додаткової угоди від 19.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до положень п.п. 4.1., 4.2. Договору орендна плата складає 6 % від вартості орендованого об`єкту, визначеної згідно незалежної оцінки і становить 34453,84 грн (без ПДВ) в рік. Сума оплати за базовий місяць (жовтень 2018 року) становить 3445,38 грн (в т.ч. ПДВ 574,23 грн).

Орендна плата за перший місяць визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2018 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 4.3. Договору).

Обов`язок Орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати на рахунок Орендодавця орендну плату визначений в п. 5.2. Договору.

У позовній заяві позивач стверджував, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором та не оплачував у визначений Договором строк орендну плату за користування вбудованими приміщеннями у період з грудня 2021 року по червень 2022 року включно, в результаті його заборгованість складала на час подання позову 67 857,17 грн, стягнення якої і є предметом позовних вимог в даній справі

Водночас з матеріалів справи, а саме з банківських виписок по розрахунковому рахунку позивача за 15.08.2022, 18.08.2022, 31.08.2022, 01.09.2022, вбачається, що відповідачем ще до звернення позивача з даним позовом до суду (13.09.2022) здійснено сплату наявної у Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни заборгованості зі сплати орендних платежів за Договором за період з грудня 2021 року по червень 2022 року включно в загальній сумі 55 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що при вирішенні спору по суті необхідним є встановлення наявності в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а відсутність права на позов у матеріальному розумінні є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення (закриття) провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №905/1582/15, від 18.07.2018 у справі №905/1587/15, від 05.06.2018 у справі №905/1585/15 та 26.07.2018 у справі №910/23359/15.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що заборгованість в розмірі 55 000,00 грн сплачена відповідачем до звернення позивача з даним позовом до суду, відтак в позивача на час подання позовної заяви про стягнення заборгованості в цій частині було відсутнє порушене суб`єктивне право (інтерес), за захистом якого Департамент звернувся до суду, зобов`язання відповідача про сплату заборгованості з орендної плати в цій частині припинилося проведеним належним чином виконанням відповідно до ст. 599 ЦК України, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 55 000,00 грн заборгованості зі сплати орендної плати як безпідставно заявлені до задоволення не підлягають.

Водночас, судом встановлено, що вже після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено погашення залишку заборгованості по сплаті орендної плати за Договором, в сумі 12 857,17 грн, яка становила предмет позову в даній справі. Наведене підтверджується банківською випискою по розрахунковому рахунку позивача за 30.09.2022 та підтверджується останнім в поданих суду клопотаннях від 07.10.2022 про закриття провадження у справі та від 10.11.2022 про долучення до справи додаткових доказів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності свідчать про те, що в процесі розгляду даної справи відповідачем у повному обсязі сплачено заборгованість з орендної плати за період з грудня 2021 року по червень 2022 року включно, яка станом на час подання позову становила 12 857,17 грн, а відтак, враховуючи, що між сторонами відсутній спір в цій частині позовних вимог клопотання позивача про закриття провадження у справі про стягнення з Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни 12 857,17 грн заборгованості підлягає задоволенню, а провадження в зазначеній частині вимог закриттю згідно з п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

При цьому, суд зазначає, що ч. 3 ст. 231 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди.

Відповідно до клопотання № б/н від 07.10.2022 позивач просить суд залишити без розгляду позов в частині розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положення ст. 226 ГПК України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав вказаних у частині 1 цієї статті.

Отже, вказане право позивача може бути реалізоване лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що клопотання Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради № б/н від 07.10.2022 про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду підписана Данканичем А.Е повноваження якого підтверджуються довіреністю №30.01-12/7 від 05.01.2022, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які відповідно до ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вважаються достовірними.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що клопотання позивача про залишення позову без розгляду в частині розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 подане позивачем у встановлений законом строк, підписане уповноваженою особою, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви та про залишення без розгляду позовних вимог в частині розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018 на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 55 000,00 грн задоволенню не підлягають, а клопотання від 07.10.2022 про закриття провадження у справі частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України незалежно від результатів вирішення спору, суд має право покласти судові витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

За змістом ч.3 ст. 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, зважаючи на те, що як встановлено судом, спір виник у зв`язку з неправильними діями відповідача щодо сплати орендної плати у встановлений Договором строк, доцільним та підставним є покладення на відповідача витрат позивача на сплату судового збору за вимогу, за якою закрито провадження у справі, що становить 470,08 грн.

В решті сплачений позивачем судовий збір за вимогу про розірвання договору в сумі 2 481,00 грн відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» поверненню не підлягає та покладається на позивача у справі, у зв`язку із залишенням позову без розгляду в цій частині за його заявою.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 221, 226, 231, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни 55 000,00 грн заборгованості.

2. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про стягнення з Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни 12 857,17 грн заборгованості з орендної плати у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. В частині позовних вимог Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 1010/0 від 08.07.2015 в редакції від 14.11.2018, - позов залишити без розгляду.

4. Стягнути з Фізичної особи підприємця Брийовської Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) 470,08 грн (чотириста сімдесят гривень 08 копійок) у повернення сплаченого судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 21 листопада 2022 року.

Суддя Лучко Р.М.