ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.11.2022 Справа № 917/1479/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко Оксани Миколаївни, розглянувши матеріали

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ", вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033

про забезпечення позову (до подання позовної заяви)

інші особи, що можуть отримати статус учасників справи:

1. Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод", вул. І. Приходько, 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621;

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГОН-ІНВЕСТ", вул. Січових Стрільців, буд. 37/41, 6 поверх, офіс 5, м. Київ, 04053

ВСТАНОВИВ:

16.11.2022 на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову (до подання позовної заяви), в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" просить суд накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках Публічного акціонерного товариства КРЮКІВСЬКИЙ ВАГОНОБУДІВНИЙ ЗАВОД (ідентифікаційний код юридичної особи 05763814) (включаючи, але не обмежуючись НОМЕР_1 в AT Райффайзен Банк, м. Київ) в усіх банківських та фінансових установах, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову в межах ціни позову 206 782 800,00 грн.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому у заяві ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" зазначає себе як позивача.

В обґрунтування заяви ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" вказує, що позивач на підставі договору поставки №7621/010 111/с від 02 грудня 2021р. здійснив авансові платежі на користь відповідача на загальну суму 206 782 800,00 грн. (двісті шість мільйонів сімсот вісімдесят дві тисячі вісімсот гривень). Відповідач на підставі договору поставки зобов`язувався виготовити і поставити (передати у власність), а позивач прийняти та оплатити напіввагони моделі 12-783, виготовлені згідно ТУ У 30.2- 3.2014 і діючої технічної документації заводу-виробника (далі продукція/Вагони), укомплектовані візками моделі 18-7055, які відповідають вимогам ДСТУ 7530:2014 та ТУ України 35.2-2:2010.

Даний договір поставки було укладено на виконання рамкового договору фінансового лізингу №11922-FL від 02 грудня 2021р.,укладеного між ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» (Лізингодавцем) та ТОВ «ВАГОН-ІНВЕСТ» (Лізингоодержувачем), згідно якого, ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» мав передати в лізинг отримані напіввагони від відповідача.

27 жовтня 2022 року ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» отримало від ТОВ «ВАГОН-ІНВЕСТ» повідомлення № №2410/22-01 від 24.10.2022 року про відмову від договору фінансового лізингу №11922-FL від 02.12.2021р. у зв`язку з простроченням передачі об`єкта лізингу та розірвання договору поставки №7621/010 111/с від 02 грудня 2021р.

За результатами розгляду повідомлення позивача вих. № 583/10 від 27.10.2022 року про розірвання договору поставки №7621/010 111/с від 02 грудня 2021р. з вимогою про повернення сплачених коштів (копія чеку, опису про направлення повідомлення, - долучені до заяви), відповідач не повернув суму сплачених авансових платежів у загальному розмірі 206 782 800,00 грн. у встановлений законом та зазначений у вказаному повідомленні строк.

Також заявник зазначає, що Відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 21.04.2022 за фактом заволодіння, невстановленими службовими особами, грошовими коштами ПАТ «КВБЗ» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем та за фактом фінансування в особливо великих розмірах дій вчинених з метою насильницького захоплення державної влади, зміни меж державного кордону України невстановленими службовими особами ПАТ «КВБЗ» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5. ст. 191 та ч. 4 ст. 110-2 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Київською міською прокуратурою. У органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що службові особи ПАТ «КВБЗ» з метою виведення грошових коштів до РФ було заключено ряд збиткових зовнішньоекономічних контрактів на підставі яких було перераховано 192 879 226 млн. грн. на поточні рахунки резидентів РФ за комплектуючі до залізничного рухомого складу по завищеній вартості, виробництва підприємств РФ, при наявності українських аналогів по вигіднішій ціні.

Частку у статутному капіталі Публічного акціонерного товариства «КВБЗ» () у розмірі 25 % (двадцять п`ять відсотків), що становить 21 502 416,00 грн (двадцять один мільйон п`ятсот дві тисячі чотириста шістнадцять гривень 00 коп.) передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління.

Саме така інформація міститься в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. від 13 липня 2022р. у справі № 752/5219/22, що розміщена в Єдиному реєстрі судових рішень за посиланням https://revestr.court.gov.ua/. Аналогічна інформація міститься і у ЗМІ, наприклад на ресурсі: https://www.epravda.com.ua/rus/news/2022/05/31/687655/.

Позивач вважає, що у зв`язку із вищезазначеним, існує реальна загроза того, що відповідач не зможе повернути кошти позивачу (або у зв`язку із такими обставинами відповідач вживатиме заходів направлених на виведення активів), що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Відповідно до частини другої статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

При цьому за змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як заборони вчиняти певні дії (продавати або іншим чином відчужувати нерухоме майно), суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 р. у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019р. у справі № 911/527/19, від 21.08.2020р. у справі № 904/2357/20).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Як вбачається із заяви, «ОТП ЛІЗИНГ» має намір звернутися до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «КРЮКІВСЬКИЙ ВАГОНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» суми авансових платежів в розмірі 206 782 800.00 грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору поставки №7621/010 111/с від 02 грудня 2021р.

При вирішенні заяви позивача про забезпечення позову суд бере до уваги подані докази (завірені копії) рамкового договору фінансового лізингу №11922-FL від 02 грудня 2021р.; додаткової угоди №1 від 02 грудня 2021р. до рамкового договору фінансового лізингу №11922-FL від 02 грудня 2021р.; протоколу лізингу №1 від 02 грудня 2021р.; №2 від 02 грудня 2021р.; №3 від 02 грудня 2021 р (з додатковою угодою №1 від 11.01.2022р. до неї); №4 від 11 січня 2022р.; №5 від 11 січня 2022р. до рамкового договору фінансового лізингу № 11922-FL від 02 грудня 2021 p.; договору поставки №7621/010 111/с від 02 грудня 2021р. та додатків до нього: специфікації №1 від 02.12.2021р., додаткової угоди №1 від 11.01.2022р. з додатком №1 до неї; платіжних доручень №79852 від 23.12.2021 року, № 4895 від 28.01.2022 року, № 4900 від 28.01.2022 року, № 8786 від 18 лютого 2022 року; повідомлення вих. №2410/22-01 від 24 жовтня 2022р. про відмову від договору фінансового лізингу №11922-FL від 02 грудня 2021р. та повернення авансових платежів; повідомлення вих. №583/10 від 27 жовтня 2022р. про розірвання Договору поставки 7621/010 111/с від 02 грудня 2021 року, повернення авансових платежів.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах ціни позову, дійсно полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Разом із тим, застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на кошти, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у відповідача, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, суд вважає, що саме накладення арешту на кошти у межах спірної суми гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі.

Накладення арешту в межах спірної суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення суду у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138, 139, 140, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» про вжиття заходів забезпечення позову (вхід. №1597/22 від 16.11.2022р.) - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках Публічного акціонерного товариства «КРЮКІВСЬКИЙ ВАГОНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (вул. І. Приходька, 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ідентифікаційний код юридичної особи 05763814) (включаючи але не обмежуючись НОМЕР_1 в AT «Райффайзен Банк», м. Київ) в усіх банківських та фінансових установах, що будуть виявлені під час виконання забезпечення позову в межах ціни позову 206 782 800,00 грн. (двісті шість мільйонів сімсот вісімдесят дві тисячі вісімсот гривень) гривень.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43. Адреса для листування: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Озерна 5. Ідентифікаційний код юридичної особи: 35912126).

Боржник: Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" (вул. І. Приходька, 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ).

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала постановлена 18.11.2022р.

Ухвала набрала законної сили 18.11.2022 року

Ухвала може бути пред`явлена до виконання по 18.11.2025 року

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному ст.ст.256,257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Тимощенко О.М.