ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. Справа№ 910/4554/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Серьогіна С.В.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 (повний текст складено 18.08.2022)

у справі № 910/4554/22 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 1 193 854,85 грн.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач) про стягнення 1193854,85 грн, з яких 1080497,36 грн основного боргу, 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він поставив відповідачу товар на суму 1080497,36 грн. Однак, відповідач у встановлений договором строк не оплатив товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1080497,36 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/4554/22 у позові відмовлено.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що оскільки строк виконання відповідачем обов`язку оплатити товар станом на дату розгляду справи у суді є таким, що не настав, суд відмовив у позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» суми основного боргу у розмірі 1080497,36 грн.

Так само, суд відмовив у позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат, оскільки вказані позовні вимоги є похідними та залежать від задоволення основної вимоги (суми основного боргу).

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» 25.08.2022 (згідно з відомостями відділення поштового зв`язку) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 і ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 було, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/4554/22, призначено розгляд апеляційної скарги на 04.10.2022.

Судове засідання 04.10.2022 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коротун О.М. на лікарняному.

15.09.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі, який в порядку ст.. 263 ГПК України було прийнято судом апеляційної інстанції.

26.09.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 розгляд апеляційної скарги у даній справі було призначено на 08.11.2022.

В судове засідання 08.11.2022 з`явився представник відповідача, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник позивача в судове засідання 08.11.2022 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Водночас, в матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд апеляційної скарги без участі позивача та його представника. Вказане клопотання було задоволено судом апеляційної інстанції.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що оскільки строк виконання відповідачем обов`язку оплатити товар пов`язаний з датою реєстрації позивачем податкової накладної, тоді як на дату розгляду справи у суді позивачем не надано суду належних та допустимих доказів реєстрації у встановленому законом порядку вiдповiдної податкової накладної, складеної позивачем за фактом поставки відповідачу товару на суму 1080497, 36 грн. за видатковою накладною №82 від 30.12.2021 (розгляд питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної зупинено), суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обов`язку оплатити позивачу товар на суму 1080497,36 грн. не настав.

Так, позивач зазначає, що отримавши товар за договором, у відповідача перед позивачем, згідно умов договору та відповідно до статті 509 ЦК України, виникли зобов`язання по оплаті грошових коштів за отриманий товар.

Незважаючи на прийняття товару, покупцем не виконано в повному обсязі обов`язку по оплаті за поставлений товар, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 1 080 i 497, 36 грн., яку апелянт просив стягнути.

А тому скаржник вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмiрi 1 080 497, 36 грн. с обґрунтованою, такою, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а тому підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про ненастання строку виконання зобов`язання через відсутність у позивача належним чином зареєстрованою податкової накладної, то, апелянт вважає, що наявність/відсутність у відповідача можливості розпорядження податковим кредитом не стосується господарських відносин, що склалися на підставі укладеного між сторонами спору договору, і не є підставою для ухилення від виконання господарського зобов`язання з оплати поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару.

При цьому, в розумінні ст. 638 ЦК України, умова, що розрахунок за поставлений товар здійснюється замовником на 45 банківський день з дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товарів (виконанню робіт, надання послуг), які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) у встановленому чинним законодавством порядку та строки, не є істотною. Адже у вказаній статті визначено вичерпний перелік істотних вимог. В даному випадку було погоджено предмет договору, ціну договору, порядок поставки та оплату. При цьому, відповідно до п. 7.5. договору, днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладноп /що було зроблено 30.12.2021 року. Більш того, власне сама реєстрація податкової накладної у ЄРПН не залежить від волі позивача, адже, за доводами останнього, ним було зроблено все необхідне для її реєстрації, про що вказано у позовній заяві та дії ГУ ДПС у Кіровоградській області оспорюються (щодо віднесення підприємства до «ризикових платників податків», що автоматично зробило неможливим реєстрацію податкових накладних).

Відшкодування ПДВ здійснюється державою в податкових правовідносинах між особою і державою. Отже, зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних для включення до податкового кредиту суми ПДВ виникає саме з податкового законодавства, а не з договірних відносин, тому є податковим, а не господарським зобов`язанням. Спори між платниками ПДВ та державою в особі уповноваженого органу - суб`єкта владних повноважень щодо суми сплаченого податку є адміністративними і мають розглядатися судами адміністративної юрисдикції.

Скаржник також зазначив, що за аналогічних обставин у справі № 910/5255/21 було частково задоволено позов ТОВ «Інвестпромтрейд» до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Також без змін було залишено й рішення у справі № 910/17889/20 судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Також апелянт зазначив, що Велика Палата Верховного Суду 05.06.2019 року по справі № 908/1568/18 прийняла постанову, в якій зазначила, що спір виник щодо невиконання відповідачем обов`язку складення податкових накладних за наслідками здійснення з позивачем господарських операцій, при чому не вчинив на вимогу позивача дій щодо виправлення допущеного ним порушення в установлений законом спосіб, що позбавило останнього можливості віднесення електроенергії сум ПДВ до податкового кредиту сплачених ним у складі вартості

А тому скаржник просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В порядку ст. 263 ГПК України судом апеляційної інстанції було прийнято відзив на апеляційну скаргу у даній справі.

Так, відповідач у поданому відзиві зазначив, що відповідно до ч.2 п.6.4 договору якщо постачальник не зареєстрував, несвоєчасно зареєстрував або зареєстрував з помилками податкову накладну, незалежно від причин такої не реєстрації, несвоєчасної реєстрації чи реєстрації податковоп/их накладної системі з помилками, строк оплати за отримані покупцем послуги/товари/роботи починає свій перебіг з дня реєстрації постачальником податковоп/их накладної/их в системі електронного адміністрування податку на додатну вартість, реєстрації коректної податковоп/их накладноп/их. Тобто, виконання зобов`язання по оплаті товару відстрочується до дати фактичної реєстрації податкових накладноп/их в системі електронного адміністрування податку додану на додану вартість, реєстрації коректної податкової/их накладноп/их.

Також відповідач зазначив, що відповідно до ч.2 статті 613 ЦК України «Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідач також зазначив, що податкова накладна № 15 від 30.12.2022 i на теперішній час є в стані незареєстрованої (реєстрація зупинена), про що свідчить витяг з Єдиного реєстру податкових накладних від 27.06.2022 (додаток до відповіді на позов).

Водночас, платнику податку - продавцю «запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної». Тобто, запропоновано надати пояснення та документи що стосуються саме цієї податкової накладної №15 від 30.12.2022., яка має бути підставою для здійснення оплати.

Позивач не надав жодних доказів, які б свідчили, що продавець здійснив всi залежні від нього дії для завершення реєстрації податкової накладноп № 15 (надання пояснень щодо цієї накладної, отримання рішення про реєстрацію/відмову, оскарження такого рішення тощо). Висновок позивача про те, що прийняття податкової накладної з подальшим негативним результатом розгляду свідчить про реєстрацію документу є хибним та підтверджується відсутністю даних в єдиному реєстрі податкових накладних та відсутністю штемпелю «Зареєстровано» на податковій накладній.

Також відповідач зазначив, що застосування позиції Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/17889/20 не є можливим, оскільки, у вказаній справі судом прийнято до уваги рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 у справі № 440/3177/20, яким державну податкову службу було зобов`язано зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну. В нашій справі позивач не здійснив ніяких дій щодо відстоювання своїх прав та інтересів. Таким чином, висновок суду у справі № 910/17889/20 позивачем трактується на свій власний розсуд.

А крім того, порядок розрахунків що узгоджено сторонами та підписано в договорі не визнавався недійсним судовим рішенням, а тому є обов`язковим для виконання обома сторонами.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 17.11.2021 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» (постачальник) укладено договір поставки №ПР/НХ-21627/НЮ, предметом якого є поставка постачальником покупцю запасних частин до автомобільної та автотракторної техніки (товар) згідно з специфікації №1 (додаток №1); рік виготовлення - 2021; найменування, кількість товару зазначені у специфікації №1 (додаток №1).

Відповідно до п. 4.3 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Відповідно до п. 5.2 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 загальна сума договору складає 1200267,60 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 постачальник передає у власність покупця товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №1, що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDP (інкотермс 2010).

Розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 6.3 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021).

Відповідно до п. 10.2 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 покупець за даним договором несе таку відповідальність: сторони відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором.

У специфікації №1 до договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 (додаток №1) сторони погодили найменування товару та його виробника, встановили кількість товару, що поставляється позивачем, та визначили загальну вартість товару.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.12.2021 позивач відповідно до умов договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 поставив відповідачу товар на суму 1080497,36 грн, що підтверджується видатковою накладною №82 від 30.12.2021, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відбитками печаток позивача і відповідача.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію відповідної товарно-транспортної накладної.

Як правомірно встановив суд першої інстанції, відповідачем у заявах по суті справи не заперечувався факт поставки позивачем товару на суму 1080497,36 грн за видатковою накладною №82 від 30.12.2021.

Згідно з п. 4.5 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Акт приймання-передачі або видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання цього договору та приймання товару, підписуються особами, що визначені у п. 4.8 (п. 4.9 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021).

Згідно з п. 7.5 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 підтвердженням про одержання товару покупцем є підписана видаткова накладна обома сторонами договору, акт приймання-передачі товару та товарно-транспортна накладна, оформлені належним чином.

Отже, підписана покупцем та продавцем видаткова накладна (за відсутності акту приймання-передачі) є сама по собі належним доказом, що підтверджує факт виконання продавцем господарського зобов`язання - поставки товару. При цьому, відповідач визнав як у відзиві на позовну заяву, так і у відзиві на апеляційну скаргу у даній справі виконання відповідачем обов`язку з поставки товару.

Водночас, у п. 6.4 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ від 17.11.2021 сторонами погоджено, що із контрагентами - платниками ПДВ покупець здійснює оплату за поставлений товар по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. На підтвердження реєстрації постачальник протягом 3-х банківських днів з дати реєстрації податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних направляє квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на електронну адресу покупця, яка вказана в договорі у розділі «Реквізити сторін». Якщо постачальник не зареєстрував, несвоєчасно зареєстрував або зареєстрував з помилками податкову накладну, незалежно від причин такої не реєстрації, несвоєчасної реєстрації чи реєстрації з помилками, строк оплати за отримані покупцем товари починає свій перебіг з дня реєстрації постачальником податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстрації коректної податкової накладної. Датою поставки товару вважається дата підсипання сторонами акту приймання-передачі товару.

Також, у специфікації №1 сторонами було додатково погоджено, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалось раніше п. 6.4 договору поставки №ПР/НХ-21627/НЮ сторонами погоджено, що із контрагентами - платниками ПДВ покупець здійснює оплату за поставлений товар по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Також, у специфікації №1 сторонами було додатково погоджено, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем по факту постачання товару на підставі підписаних актів приймання-передачі товару на 45-й банківський день з дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Як вбачається з квитанції про реєстрацію податкової накладної, складеної позивачем за фактом поставки відповідачу товару на суму 1080497,36 грн за видатковою накладною №82 від 30.12.2021, реєстрація відповідної податкової накладної зупинена у зв`язку з тим, що платник податку відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків. Позивачу було запропоновано надати пояснення та копії документів, що підтверджують інформацію, зазначену в податковій накладній, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної.

Отже, оскільки строк виконання відповідачем обов`язку оплатити товар пов`язаний з датою реєстрації позивачем податкової накладної, тоді як на дату розгляду справи у суді позивачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів реєстрації у встановленому законом порядку відповідної податкової накладної, складеної позивачем за фактом поставки відповідачу товару на суму 1080497,36 грн за видатковою накладною №82 від 30.12.2021 (розгляд питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної зупинено), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що строк виконання відповідачем обов`язку оплатити позивачу товар на суму 1080497,36 грн не настав.

Посилання апелянта на неістотність умов договору щодо реєстрації податкової накладної, віднесення таких відносин до податкових, а також вчинення ним дій щодо реєстрації такої податкової накладної не може ставитися у залежність від зобов`язань позивача, які визначені спірним договором, який підписаний позивачем без зауважень та застережень.

Згідно з ч. 2 ст. 180 ГК України істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку пункт 6.4. договору (щодо порядку та строків оплати) є тією умовою, щодо якої на вимогу однієї із сторін була досягнута згода. А тому доводи апелянта в цій частині не приймаються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

При цьому, у контексті заявлених вимог, суд апеляційної інстанції зазначає про необхідність врахування положення статті 204 Цивільного кодексу України щодо презумпції правомірності правочину, а також положень щодо свободи договору, оскільки сторонами у п. 6.4. погоджено строк оплати товару, що свідчить про те, що позивачем не заперечувався саме такий спосіб проведення відповідачем оплати за поставлений товар.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач, укладаючи договір, погодився з особливим строком оплати товару, визначеним у п.6.4 договору. Більше того, даний пункт також в подальшому відображений і в специфікації №1 до договору.

Твердження апелянта про те, що умовами господарського договору не можуть регулюватися податкові відносини, є безпідставними, оскільки сторони не регулювали податкові відносини, які регулюються Податковим кодексом України, а лише визначили строк оплати з урахуванням дати реєстрації податкової накладної. Тобто визнаний сторонами.

Що стосується тверджень відповідача про те, що ним направляються на адресу ГУ ДПС у Кіровоградській області скарги та пояснення відносно прийнятого рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №301 від 27.01.2022, яке, фактично, стало підставою для зупинення реєстрації податкової накладної, то з цього приводу суд зазначає, що матеріали справи не містять результатів розгляду вказаної скарги, відсутні документи, які свідчать про виключення з переліку критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість - ТОВ «Автопроммаркет».

Щодо посилань скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 908/1568/18, суд апеляційної інстанції зазначає, що не приймає такі доводи апелянта з урахуванням наступного.

Так, у вказаній справі 13 серпня 2018 року ТОВ «Пожтехніка» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про зобов`язання останнього скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від господарських операцій, здійснених у період з листопада 2017 року по червень 2018 року за договором про постачання електричної енергії № 524 від 28 березня 2006 року, станом на дату отримання від позивача коштів.

Господарський суд Запорізької області ухвалою від 16 серпня 2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України відмовив у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 908/1568/18 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» було задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 листопада 2018 року у справі № 908/1568/18 скасовано, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року у справі № 908/1568/18 залишено в силі.

Водночас, вказаною постановою суд касаційної інстанції вирішував питання належності вказаної категорії справ до господарської юрисдикції, зазначивши, що спір (про зобов`язання скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від господарських операцій, здійснених у період з листопада 2017 року по червень 2018 року за договором про постачання електричної енергії № 524 від 28 березня 2006 року) не підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції. А тому доводи апелянта в цій частині не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки обставини у вказаній справі не є релевантними до обставин цієї справи, а тому не підлягає до застосування.

Щодо посилань скаржника на судові рішення у справі № 910/17889/20, в цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що застосування позиції Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/17889/20 не є можливим, оскільки, у вказаній справі судом прийнято до уваги рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 у справі № 440/3177/20, яким Державну податкову службу було зобов`язано зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну. Водночас, у даній справі позивач не здійснив ніяких дій щодо оскарження в судовому порядку дій Державної податкової служби. А тому такі доводи апелянта не приймаються судом апеляційної інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог, з урахуванням тієї обставини, що строк виконання відповідачем обов`язку оплатити товар станом на дату розгляду справи у суді є таким, що не настав. Таким чином, правомірним є висновок про відмову у позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» суми основного боргу у розмірі 1080497,36 грн.

Щодо стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 29454,65 грн пені, 272,34 грн 0,1% річних та 83630,50 грн інфляційних втрат, суд першої інстанції також правомірно відмовив, оскільки вказані позовні вимоги є похідними та залежать від задоволення основної вимоги (суми основного боргу).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 1 193 854,85 грн.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/4554/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/4554/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/4554/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 14.11.2022.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім