ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 листопада 2022 року Справа № 903/775/22

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/775/22 за позовом Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради до Фізичної особи-підприємця Швець Василя Васильовича про стягнення 36465,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

05.10.2022 Комунальне підприємство «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради надіслало на адресу суду позовну заяву до Фізичної особи-підприємця Швець Василя Васильовича про стягнення 36465,50 грн., в т.ч.:35817,53 грн основна заборгованість, 501,69 грн інфляційні втрати та 146,28 грн 3% річних.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення №221 від 01.10.2016.

Позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ухвалу суду отримав 07.10.2022, яка направлена на електронну адресу відповідача: , що також підтверджується телефонограмою від 07.10.2022.

Строк для подання відзиву - до 24.10.2022 включно.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2016 між КП "Нововолинськтеплокомуненерго" (далі - Виконавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Швець Василем Васильовичем (далі - Споживач, відповідач) укладено Договір № 221 (далі - Договір) про надання послуг з централізованого опалення (а.с.11-12).

Згідно пунктів 1, 2 Договору, Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення приміщення складу за адресою: м. Нововолинськ, вул. Генерала Р. Шухевича,23 опалювальною площею 190.5 м2 та магазину "Наш" за адресою: м. Нововолинськ, вул. В.Стуса, 2, опалювальною площею 154м2, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Розмір нарахування щомісячної плати за надані послуги по приміщенню складу за адресою: м. Нововолинськ, вул. Генерала Р.Шухевича, 23 згідно п. 5 Договору, проводиться відповідно до обсягів постачання теплової енергії з коригуванням в наступному за звітним місяці по фактичному обсягу, згідно договірного максимального приєднання теплового навантаження, фактичного часу споживання теплової енергії з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря.

Розмір нарахування щомісячної плати за надані послуги по магазину "Наш" за адресою: м. Нововолинськ, вул. В.Стуса, 2, згідно пункту 5 Договору, проводився в опалювальний сезон відповідно до розрахунку на визначення тепловіддачі трубопроводів системи центрального опалення.

Відповідно до пункту 6 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 25 числа за поточний місяць щомісячно на протязі опалювального періоду.

Нові тарифи (пункту 14.12 Договору) є обов`язковими для сторін з дня введення їх в дію (постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради про встановлення тарифів на теплову енергію додаються). Споживач, згідно підпункту 15.4 пункту 15 вказаного Договору, несе відповідальність за порушення зобов`язань, встановлених законодавством і цим договором.

Пунктом 34 цього Договору передбачено, що при не поверненні Споживачем належним чином оформленого акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), - роботи (послуги) вважаються виконаними (наданими) в повному об`ємі.

Станом на день розгляду справи, за Фізичною особою - підприємцем Швець Василем Васильовичем рахується заборгованість перед Комунальним підприємством "Нововолинськтеплокомуненерго" Нововолинської міської ради по Договору про надання послуг з централізованого опалення №221 від 01.10.2016 в розмірі 26357,21 грн. (а.с.13).

Як слідує з матеріалів справи, 01.08.2019 між КП "Нововолинськтеплокомуненерго" та Фізичною особою - підприємцем Швець Василем Васильовичем в укладений договір №179/19 на реструктуризацію заборгованості за отриману теплову енергію згідно договору №221 від 01.10.2016 та за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання згідно договору №339-221 від 01.07.2009.

Враховуючи законодавчі зміни у сфері житлово - комунальних послуг з Боржником був укладений договір № 221 від 01.10.2021 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (а.с.17-20).

Послуга з постачання теплової енергії надається Боржнику в нежитлове приміщення площею 133.3 м. кв. розташоване у багатоквартирному житловому будинку за адресою: м. Нововолинськ, вул. В.Стуса, 2 .

Нарахування плати Боржнику у жовтні 2021 року - березні 2022 року за надану послугу з постачання теплової енергії проводилось відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від № 2189-VIII від 09.11.2017, Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22.06.2017 №2119-VIII, який посилається на Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 та набула чинності 25.01.2019 (далі-Методика) та складалось із:

-плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства,

- плати за абонентське обслуговування,

- обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту, що складає 8% (пункт 2 розділу V Методики),

- обсягу теплової енергії, який надходить від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудникових систем опалення, що прокладені у цих приміщення відповідно до пункту 4 розділу V Методики,

- обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будинку, як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі та становить 14% (пункт 2 розділу ПІ Методики).

Відповідно до пункту 28 Договору Споживач здійснює оплату не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно пункту 35 Договору, Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, у строки, встановлені зазначеним Договором, та щомісячно повертати на адресу Виконавця належним чином оформлені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). При неповерненні належним чином оформленого акту здачі -прийняття робі (надання послуг) - роботи (послуги) вважаються виконаними (наданими) в повному обсязі.

Встановлено, що в період жовтень 2021 - березень 2022 року Споживач на підставі Договору отримував послугу з постачання теплової енергії від КП "Нововолинськтеплокомуненерго", безперебійно та належної якості, однак, оплачував її несвоєчасно та не в повному обсязі.

Станом на 28.09.2022 року за Фізичною особою-підприємцем Швець Василем Васильовичем рахується заборгованість перед Комунальним підприємством "Нововолинськтеплокомуненерго" Нововолинської міської ради по Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії № 221 від 01.10.2021 в розмірі 9460,32 грн. (а.с.21).

Загальна сума заборгованості Фізичної особи - підприємця Швеця Василя Васильовича перед КП "Нововолинськтеплокомуненерго" за отримані послуги з постачання теплової енергії станом на день розгляду справи становить 35817,53 грн.

Відповідно до Статуту КП "Нововолинськтеплокомуненерго", підприємство здійснює, серед іншого, виробництво та постачання теплової енергії у м. Нововолинську на підставі укладених договорів.

Пунктом 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та пунктом 45 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021) зобов`язано споживача оплачувати надану послугу у строки, встановлені в договорі.

Споживачем теплової енергії, згідно Закону України "Про теплопостачання" є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. За частиною 5 статті 19 наведеного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

В свою чергу, взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року, відповідно до п. 3 яких, споживач теплової енергії - це суб`єкт підприємницької діяльності, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Згідно частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

У відповідності до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Несвоєчасне проведення відповідачем належних розрахунків з позивачем, існування у певні періоди заборгованості по оплаті стало підставою для нарахування інфляційних та процентів річних, та звернення до суду із позовом про стягнення нарахованих сум.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Статтею 255 ЦК України встановлено, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 146,28 грн. - 3% річних та 501,69 грн інфляційних втрат (а.с.14-15, 22-23), а саме:

По договору № 221 про надання послуг з централізованого опалення від 01.01.2016:

-інфляційні втрати становлять 276,24 грн за період з 26.02.2020 по 25.05.2021;

- 3 % річних за період з 26.02.2020 по 25.05.2021 в розмірі 123,77 грн.

По договору № 221 від 01.10.2021 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії:

-інфляційні втрати становлять 225,45 грн за період з 26.11.2021 по 25.08.2022;

- 3 % річних за період з 26.11.2021 по 31.07.2022 в розмірі 22,51 грн.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" по відсотках та інфляційних втратах, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача 146,28 грн. - 3% річних та 501,69 грн інфляційних втрат.

Судом встановлено за розрахунком суду нарахування 3% річних є більшим ніж заявлено до стягнення позивачем, що є його правом. Тому судом нарахування 3% річних у розмірі 146,28 грн. визнається судом обґрунтованим.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування заявленого боргу.

Контррозрахунку нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідачем не подано.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 36465,50 грн. заборгованості, в т.ч. 35817,53 грн. основний борг, 501,69 грн. інфляційні втрати та 146,28 грн. 3% річних.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 2481,00 грн відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Швець Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради (вул.Св.Володимира,3, м.Нововолинськ, 45400, ) 36465,50 грн. (тридцять шість тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень 50 коп) заборгованості, в т.ч.: 35817,53 грн основна заборгованість, 501,69 грн інфляційні втрати та 146,28 грн 3% річних, а також 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар