ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.11.2022 м. Дніпро Справа № 904/2280/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.) від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я", м. Дніпро

про повернення попередньої оплати у розмірі 500 000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 30, кв. 15; ідентифікаційний код: 36573346) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя" (місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, буд. 1А/11; ідентифікаційний код: 37252990) суму попередньої оплати у розмірі 500 000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 500 грн.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Білогір`я" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2022р. у справі № 904/2280/22 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

08.11.2022р. представником позивача подано до апеляційного суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить вжити заходів по забезпеченню позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО-БІЛОГІР`Я» (Код за ЄДРОПУ: 36573346, адреса місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ СТАРОКОЗАЦЬКА, будинок 30, квартира 15). та обліковуються на будь-яких розрахункових рахунках у будь-яких банківських установах (банках).

В якості підстав для накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, заявник зазначає:

- по-перше, намагання відповідача вчинити дії, які спрямовані на виведення грошових коштів з рахунків ТОВ «Дніпро-Білогір`я», що в свою чергу може загрожувати виконанню грошових зобов`язань у розмірі 500 000,00 грн. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя";

- по-друге, все майно та майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Білогір`я» знаходяться на тимчасово окупованій території Херсонської області, а тому реалізувати вищезазначене майно в рахунок грошових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя" не вбачається можливим, тобто на даний час у відповідача відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги позивача у даній справі, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

За таких обставин, єдиним джерелом погашення заборгованості за рішенням у даній справі, як стверджує заявник, можуть бути лише грошові кошти, що акумулюються (перебуватимуть) на рахунках, що належать відповідачу.

Враховуючи невжиття відповідачем жодних заходів для часткового виконання своїх зобов`язань з повернення заборгованості або мирного врегулювання спору, позивач вважає, що є доцільним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Дніпро-Білогір`я" в межах суми позову, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ "Дніпро-Білогір`я". Вказані заходи, на думку заявника, є адекватними та забезпечать збалансованість інтересів сторін та можливість фактичного виконання рішення суду у випадку задоволення позову, адже необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана саме наявністю обгрунтованого припущення невиконання рішення у даній справі.

При розгляді поданої заяви про забезпечення позову апеляційний господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 9, 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

За приписами ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач або заявник до подачі позову повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання спірних зобов`язань після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо), а наведені позивачем в заяві обставини, не являються безумовними підставами для накладення арешту на грошові кошти, оскільки за відсутності відповідних доказів, посилання заявника на ймовірність вчинення відповідачем дій, спрямованих на виведення грошових коштів з рахунків ТОВ "Дніпро-Білогір`я", є припущеннями останнього.

Таким чином, заявником не доведено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, та не надано переконливих доказів, які б свідчили про неможливість виконання судового рішення, отже необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти заявником не обґрунтована.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки позивачем не зазначено, яким чином невжиття таких заходів може утруднути чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення його прав або інтересів та не надано належних доказів на підтвердження викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138 - 140, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агро-Соя" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз