ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"10" листопада 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1688/22
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар с/з Богомолова В.С., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СОМАР» (вх.№2978/22 від 31.10.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1688/22
За участю представників сторін:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.10.2022р. (повний текст складено 24.10.2022р.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Торговий дім «СОМАР» задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства (далі ДП) «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» заборгованість у розмірі 263 880 грн, інфляційні втрати у розмірі 9 336 грн 93 коп., 3% річних у розмірі 1 995 грн 36 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 128 грн 18 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

31 жовтня 2022р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «Торговий дім «СОМАР» (вх.№2-978/22 від 31.10.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1688/22.

Ухвалою суду від 01.11.2022р. заяву ТОВ «Торговий дім «СОМАР» прийнято до провадження, призначено судове засідання по розгляду заяви на 10.11.2022р.

08 листопада 2022р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» про зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

10 листопада 2022р. до суду надійшли пояснення ТОВ «Торговий дім «СОМАР» щодо розміру витрат на правову допомогу, щодо розподілу їх подано заяву, що розглядається.

Звертаючись з заявою про розподіл судових витрат, ТОВ «Торговий дім «СОМАР» зазначило, що з метою отримання правничої допомоги щодо підготовки і подачі позовної заяви до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» до суду, між ТОВ «Торговий дім «СОМАР» (Клієнт) та Адвокатом Лісовим Д.О. укладено Договір про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №2 від 20.07.2022р.

Згідно п.2.1.5 Договору Клієнт доручає Адвокату здійснювати захист його інтересів, які полягають у повному правовому супроводі щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. з ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Відповідно до п.3.2. Договору вартість наданих послуг, зазначених у п.2.1.5. Договору щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. становить 15 727 грн 55 коп.

До вартості зазначеної послуги входить аванс у розмірі 5727 грн 55 коп. за підготовку позовної заяви та надання відповідної правової консультації із даного питання.

У подальшому, Клієнт сплачує Адвокату 5 000 грн у випадку отримання позитивного рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. та задоволення позовних вимог (у тому ж числі при частковому задоволенні позовних вимог).

Також, Клієнт сплачує Адвокату 5 000 грн за фактичне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р.

Позивач зазначає, що 22.07.2022р. на виконання п.3.2. Договору ним було сплачено Адвокату передоплату (аванс) у розмірі 5 500 грн, що підтверджується платіжним дорученням №710 від 22.07.2022р.

Окрім того, на виконання умов договору Адвокатом надано правову консультацію щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. та підготовлено позовну заяву до суду, що підтверджується актом здачі-приймання послуг №1 від 21.07.2022р. на суму 5 725 грн 55 коп.

Щодо складення акту про наданої правничої допомоги на суму 15 727 грн 55 коп., у поясненнях, що надійшли до суду 10.11.2022р., позивач зазначив, що складення вказаного акта не можливо, у зв`язку з тим, що рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/1688/22 законної сили не набрало.

Таким чином, станом на дату розгляду заяви про розподіл судових витрат у позивача відсутні підстави складати акт на суму 5 000 грн за отримання позитивного рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. та акт на суму 5 000 грн за фактичне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р.

Позивач зауважує на тому, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат викладено в позовній заяві і протягом розгляду справи відповідачем не було надано заперечень або клопотань щодо зменшення розміру судових витрат, у зв`язку з чим, позивач просить залишити без розгляду клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що надійшло до суду після ухвалення рішення у справі №916/1688/22.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 123, 126, 244 ГПК України, ТОВ «Торговий дім «СОМАР» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 727 грн 55 коп.

Відповідач ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція», у клопотанні, що надійшло до суду 08.11.2022р., зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, на підтвердження надання правової допомоги позивачем надано до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №2 від 20.07.2022р., рахунок на оплату №1 від 21.07.2022р., акт здачі-приймання наданих послуг №1 від 21.07.2022р. на суму 5 727 грн 55 коп., платіжне доручення №710 від 22.07.2022р. на суму 5 500 грн.

Відповідач зауважує, що жодних інших доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн матеріали справи не містять.

На підставі вищенаведеного, враховуючи не доведення позивачем обсягів та кількості витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, не співмірність розміру витрат на правову допомогу зі складністю справи, ціною позову, значенням справи для сторони, відсутність публічного інтересу до справи, відповідач просить зменшити витрати на правову допомогу до 1 000 грн.

Розглянув матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правову (правничу) допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, викладеного в позовній заяві, позивач зазначив, за умовами договору, укладеного на отримання правової допомоги, вартість вказаних послуг становить 15 727 грн 55 коп., з яких: 5 727 грн 55 коп. аванс за підготовку позовної заяви та надання правової консультації, 5 000 грн винагорода у зв`язку з задоволенням або частковим задоволенням позовних вимог та 5 000 грн за фактичне виконання рішення.

У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

За матеріалами справи, 20.07.2022р. між ТОВ «Торговий дім «СОМАР» (Клієнт) та Адвокатом Лісовим Д.О. укладено Договір про надання правової допомоги (на професійну правничу допомогу) №2, відповідно до п.1.1. якого Адвокат зобов`язується за завданням клієнта надати йому професійну правову допомогу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Клієнт прийняти та оплатити їх.

Згідно п.2.1.5 Договору Клієнт доручає Адвокату здійснювати захист його інтересів, які полягають у повному правовому супроводі щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція».

Пунктом 3.1. Договору визначено, що формою винагороди за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги Клієнту є гонорар, який обчислюється у відповідності до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п.3.2. Договору вартість наданих послуг, зазначених у п.2.1.5. Договору, становить 15 727 грн 55 коп. До вартості зазначеної послуги входить аванс у розмірі 5727 грн 55 коп. за підготовку позовної заяви та надання відповідної правової консультації із даного питання.

У подальшому, Клієнт сплачує Адвокату 5 000 грн у випадку отримання позитивного рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. та задоволення позовних вимог (у тому ж числі при частковому задоволенні позовних вимог).

Також, Клієнт сплачує Адвокату 5 000 грн за фактичне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р.

Згідно п.3.4. Договору перелік наданих послуг визначається в акті здачі-приймання послуг.

Відповідно до п.3.5 Договору за результатами наданих послуг сторони підписують акт здачі-приймання послуг. Акт підписується протягом 3днів після фактичного надання послуг. Підписання акта Клієнтом є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Згідно п.3.6 Договору оплата послуг Адвоката здійснюється протягом 3 календарних днів з моменту фактичного отримання клієнтом послуг, про що клієнт отримує квитанцію чи інший підтверджуючий документ.

За умовами п.5.1. Договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023р.

З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2022р. сторонами підписано акт здачі-приймання послуг №1 до Договору, з якого вбачається, що Адвокатом надано, а ТОВ «Торговий дім «СОМАР» прийнято послуги на виконання Договору на суму 5 727 грн 55 коп., а саме: надання відповідної правової консультації щодо стягнення заборгованості за договором постачання товару №53-123-01-21-07016 від 07.07.2021р. та складено позовну заяву.

На підставі зазначеного акта Адвокатом Лісовим Д.О. складено рахунок на оплату №1 від 21.07.2022р. на суму 5 727 грн 55 коп.

Відповідно до платіжного доручення №710 від 22.07.2022р. ТОВ «Торговий дім «СОМАР» сплачено рахунок №1 від 21.07.2022р. на суму 5 500 грн.

Враховуючи часткову оплату рахунку, виставленого на підставі акта здачі-приймання послуг №1 від 21.07.2022р., суд зазначає, що відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява №27601/95, пункт. 158, від 31.05.2005; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, пункт 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява №7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява №45661/99, пункт 180, від 13.07.2010; «Бєлоусов проти України», заява №4494/07, пункт 116, від 07.11.2013.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу 5 727 грн 55 коп., прийняті ТОВ «Торговий дім «СОМАР» на підставі акта здачі-приймання послуг №1 від 21.07.2022р., хоч і не є фактично понесеними у повному обсязі, однак, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 5 011 грн 03 коп., враховуючи часткове задоволення позову.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, які позивач зобов`язаний сплатити на користь Адвоката Лісового Д.О. у відповідності до п.3.2. Договору у випадку отримання позитивного рішення у даній справі (в тому числі при частковому задоволенні позовних вимог) суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», рішення у справі «Баришевський проти України», рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України», рішення у справі «Двойних проти України», рішення у справі «Меріт проти України»).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18).

При цьому, суд вважає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст.627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda (договори повинні виконуватися) та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України (аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.10.2020р. у справі № 910/15191/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 13.09.2022р. у справі № 927/819/21).

Також суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів стягувача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021р. № 640/8316/20, від 21.10.2021р. у справі №420/4820/19 тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі «Walchli v. France», заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007р.; «ТОВ «Фріда» проти України», заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016 р.).

На підставі зазначеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» витрат на правову допомогу у вигляді «гонорару успіху» у розмірі 4 374 грн 50 коп.

Таким чином, підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу, викладені відповідачем в клопотанні, що надійшло до суду 08.11.2022р., не знайшли свого підтвердження та обґрунтування.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн, які позивач зобов`язаний сплатити на користь Адвоката Лісового Д.О. у відповідності до п.3.2. Договору за фактичне виконання рішення суду у даній справі суд зазначає, що зазначені витрати не є гарантованими та фактичними.

Тобто, зазначені витрати підлягають понесенню в майбутньому, а саме після набрання рішенням Господарського суду Одеської області від 18.10.2022р. у справі №916/1688/22 законної сили.

Більше того, у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» пред`явлення судового рішення у даній справі до примусового виконання в порядку, визначеному даним законом, є правом сторони, а не обов`язком. При цьому, боржник не позбавлений права добровільно виконати рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2022р. у справі №916/1688/22 до пред`явлення його до примусового виконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

На підставі всього вищенаведеного, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 9 385 грн 53 коп.

Суд зазначає, що в рішенні ЄСПЛ «Кузнєцов та інші проти Росії» від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Прийняти у справі №916/1688/22 додаткове рішення.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СОМАР» (вх.№2978/22 від 31.10.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/1688/22 задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» (55000, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона, , електронна адреса: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СОМАР» (69011, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд.53, , електронна адреса: ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 385 грн 53 коп.

4. В решті заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 15.11.2022р.

Суддя Н.В. Рога