ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022м. ДніпроСправа № 904/1740/22

за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт", м. Дніпро

про зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації прав

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Ліпинському М.О.

Представники:

від прокуратури: Дидюк Н.О. службове посвідчення № 058543 від 07.12.2020

від позивача: Мернова О.О. витяг з ЄДР

від відповідача: Лисенко С.Ю. ордер серії АЕ № 1144527 від 16.07.2022

РУХ СПРАВИ.

Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" про:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" повернути земельну ділянку площею 220 кв.м., розташовану на бульварі Слави, 19а у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд;

- скасування державної реєстрації прав на багатофункціональну будівлю, розташовану на АДРЕСА_1 , загальною площею 220 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" від 18.11.2019 № 34243434, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" на вказаний об`єкт нерухомого майна (РНОНМ 101).

Ухвалою суду від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 19.07.2022.

Судове засідання, призначене на 19.07.2022, не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 25.07.2022 відкладено підготовче засідання на 02.08.2022.

У підготовчому засіданні від 02.08.2022 було оголошено перерву до 17.08.2022.

У підготовчому засіданні від 17.08.2022 було оголошено перерву до 31.08.2022.

У підготовчому засіданні від 31.08.2022 було оголошено перерву до 28.09.2022.

Ухвалою суду від 31.08.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 28.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 01.11.2022.

Ухвалою суду від 01.11.2022 відкладено розгляд справи на 14.11.2022.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.

Прокурор зазначив, що державним реєстратором КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» за Гречіним Є.В., 17.09.2019 зареєстровано право приватної власності на багатофункціональну будівлю площею 206,6 кв.м. (надалі об`єкт нерухомого майна), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

За твердженням прокурора, державну реєстрацію права приватної власності проведено на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2001 № 10/014, укладеного на Товарній біржі «Дніпродзержинська» (реєстраційний напис № 248 від 19.04.2001) (надалі договір).

За умовами п. 1 договору, ОСОБА_1 (надалі продавець) продала, а ОСОБА_2 (надалі покупець) придбав багатофункціональну будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 206,6 кв.м.

Відповідно до п. 2 договору, об`єкт нерухомого майна належить продавцю ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 15.05.1998, зареєстрованого в Дніпропетровському міському БТІ в реєстровій книзі № 6 за реєстровим № 248.

Прокурор зазначив, що в подальшому, за актом приймання передачі № 2 від 12.11.2019 ОСОБА_2 передав до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" багатофункціональну будівлю, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, бул. Слави, буд. 19а, загальною площею 206,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Разом з цим, як вказав прокурор, згідно з листом № 7585 від 17.06.2021 КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, технічна інвентаризація та реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 не проводилась.

Згідно з листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради № 12/19-326 від 05.08.2021, будівельний паспорт або містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою не надавались, паспорти прив`язки тимчасових споруд не оформлювалися.

У даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста відсутня інформація щодо розпорядчих документів про присвоєння (зміни) адреси об`єкту нерухомості, розташованого на земельній ділянці по бульвару Слави, буд 19а у м. Дніпро. Інформація про надання дозволів на розміщення малих архітектурних форм на земельній ділянці по АДРЕСА_1 відсутня.

За таких обставин прокурор вважає, що спірний об`єкт нерухомого майна є самочинним будівництвом, а земельна ділянка, на якій розташований такий об`єкт, має бути повернута у користування територіальної громади міста Дніпра шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач підтримав позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач вважає, що у даному випадку відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради. На думку відповідача, органи прокуратури не мають повноважень на представництво інтересів органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються виключних повноважень таких органів. Оскільки у такому випадку прокурор здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави.

Відповідач вказав про відсутність доказів неможливості звернення до суду з цим позовом Дніпровської міської ради.

Відповідач зауважив, що прокурором в якості позивача не зазначено органи Держгеокадастру, які, відповідно до закону, відносяться до органів виконавчої клади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідач наполягає на тому, що набув право власності на спірне майно законним способом (за актом приймання-передачі майна до статутного капіталу № 2 від 12.11.2019), а тому є добросовісним набувачем.

Відповідач зазначив, що спірний об`єкт нерухомого майна був збудований у 1998 році. За таких обставин, при визначенні правомірності виникнення прав власності на такий об`єкт нерухомості, мають бути застосовані саме норми закону, який був чинний станом на 1998 рік: Цивільного кодексу Української РСР, Земельного кодексу Української РСР.

Відповідач звернув увагу на те, що спірна земельна ділянка не має кадастрового номеру, відомості про таку земельну ділянку не були зареєстровані у Публічний кадастровій карті. Що свідчить про факт несформованості такої земельної ділянки.

Відповідач вказав, що прокурором не надано документів, які б надавали можливість ідентифікувати спірну земельну ділянку за вказаною прокурором адресою. У такому випадку неможливо визначити, яка саме земельна ділянка має бути повернута.

Також відповідач зазначив, що прокурором не доведено факт самочинного будівництва спірного об`єкту нерухомого майна. Наданий до матеріалів справи договір купівлі продажу від 08.08.2001 не визнавався недійсним та не оспорювався. Зазначений договір містить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі з печаткою Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації.

Відповідач звернув увагу на те, що на момент укладання вказаного договору була чинна Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб.

За твердженням відповідача, з огляду на приписи вказаної Інструкції, реєстраційний напис Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації свідчить про законність будівництва спірного об`єкту нерухомості.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" повернути земельну ділянку площею 220 кв.м., розташовану на АДРЕСА_1 , привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд;

- скасування державної реєстрації прав на багатофункціональну будівлю, розташовану на АДРЕСА_1 , загальною площею 220 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" від 18.11.2019 № 34243434, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" на вказаний об`єкт нерухомого майна (РНОНМ 101).

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами: чи була відведена спірна земельна ділянка під будівництво багатофункціональної будівлі; чи наявне у відповідача право користування спірною земельною ділянкою; чи є багатофункціональна будівля, розташована на АДРЕСА_1 , самочинним будівництвом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Державним реєстратором КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» за Гречіним Є.В., 17.09.2019 зареєстровано право приватної власності на багатофункціональну будівлю площею 206,6 кв.м. (надалі об`єкт нерухомого майна), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Державну реєстрацію права приватної власності проведено на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2001 № 10/014, укладеного на Товарній біржі «Дніпродзержинська» (реєстраційний напис № 248 від 19.04.2001) (надалі договір).

За умовами п. 1 договору, ОСОБА_1 (надалі продавець) продала, а ОСОБА_2 (надалі покупець) придбав багатофункціональну будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 206,6 кв.м.

Відповідно до п. 2 договору, об`єкт нерухомого майна належить продавцю ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 15.05.1998, зареєстрованого в Дніпропетровському міському БТІ в реєстровій книзі № 6 за реєстровим № 248.

Цей же самий реєстровий напис міститься в реєстровій книзі БТІ.

В подальшому, за актом приймання передачі № 2 від 12.11.2019 ОСОБА_2 передав до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" багатофункціональну будівлю, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, бул. Слави, буд. 19а, загальною площею 206,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Разом з цим, згідно з листом № 7585 від 17.06.2021 КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, технічна інвентаризація та реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 не проводилась.

Згідно з листом Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради № 12/19-326 від 05.08.2021, будівельний паспорт або містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою не надавались, паспорти прив`язки тимчасових споруд не оформлювалися.

У даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста відсутня інформація щодо розпорядчих документів про присвоєння (зміни) адреси об`єкту нерухомості, розташованого на земельній ділянці по бульвару Слави, буд 19а у м. Дніпро. Інформація про надання дозволів на розміщення малих архітектурних форм на земельній ділянці по АДРЕСА_1 відсутня.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Частиною третьою статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

У частині четвертій статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV (надалі - Закон) встановлюється, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Частиною 4 ст. 18 Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

При цьому, у силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Правовий аналіз наведеної норми дозволяє виділити наступні ознаки самочинного будівництва:

- об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом. Тому, при вирішенні спору, що виникає у зв`язку з будівництвом на земельній ділянці об`єкта нерухомості, повинно досліджуватися питання наявності дозвільної документації на будівництво спірних об`єктів і документів про виділення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 915/1376/17, від 24.07.2019 у справі №910/10932/17.

Згідно з ст.ст. 375, 376 ЦК України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю, згідно зі статтями 116, 118 ЗК України, є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 ЗК України).

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим необхідно враховувати, що саме по собі встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об`єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 910/2655/18.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів надання земельної ділянки площею 220 кв.м., що знаходиться за адресою: бульвар Слави, 19а, м. Дніпро, для будівництва об`єкта нерухомого майна (РНОНМ 101); також не надано доказів наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" права користування земельною ділянкою, розташованою під об`єктом нерухомого майна.

А отже, у відповідача відсутнє законне право користування земельною ділянкою, площею 220 кв.м., що знаходиться за адресою: бульвар Слави, 19а, м. Дніпро.

За таких обставин, багатофункціональна будівля загальною площею 206,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 розташована на земельній ділянці комунальної власності, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку.

А отже, вищевказана нежитлова будівля є самочинним будівництвом.

Щодо посилань відповідача на те, що спірний об`єкт нерухомого майна був збудований у 1998 році, а отже, при визначенні правомірності виникнення прав власності на такий об`єкт нерухомості, мають бути застосовані саме норми закону, який був чинний станом на 1998 рік: Цивільного кодексу Української РСР, Земельного кодексу Української РСР, слід зазначити про таке.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів, перша реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна відбулась у 2019 році. Докази того, коли саме і ким був збудований спірний об`єкт нерухомого майна, в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, наполягаючи на тому, що до спірних правовідносин має бути застосоване законодавство, що було чинним станом на 1998 рік, відповідач не довів факту законності будівництва відповідно до положень законодавства України 1998 року.

Сам лише реєстраційний напис на правовстановлюючому документі з печаткою Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації та аналогічний напис в п. 2 договору купівлі-продажу спірної будівлі, не можуть бути належними та допустимим доказами надання спірної земельної ділянки під будівництво у встановленому законом порядку.

При тому, що, як було вказано вище, згідно з листом № 7585 від 17.06.2021 КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, технічна інвентаризація та реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: бульвар Слави, буд. 19а, м. Дніпропетровськ КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 не проводилась.

Відсутність інформації про виділення землі та відсутність інформації про присвоєння адреси в сукупності дозволяють стверджувати, що багатофункціональна будівля загальною площею 206,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 є самочинним будівництвом.

Як було зазначено вище, стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13.

При цьому, формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, в силу наведених вище положень законодавства та приписів частини 2 статті 376 ЦК України, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Такий самий правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.12.2020 у справі № 922/476/20.

За таких обставин, вимоги прокурора про скасування державної реєстрації прав на багатофункціональну будівлю, розташовану на бульварі Слави, 19а у м. Дніпро, загальною площею 220 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" від 18.11.2019 №34243434, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" на вказаний об`єкт нерухомого майна (РНОНМ 101) - є обґрунтованими.

Щодо вимоги прокурора про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" повернути територіальній громаді міста Дніпра спірну земельну ділянку, слід зазначити про таке.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник земельної ділянки, в силу приписів статті 319 Цивільного кодексу України, володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті).

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України).

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Як було встановлено судом, багатофункціональна будівля загальною площею 206,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 є самочинним будівництвом.

Така будівля розташована на земельній ділянці, що належить Дніпровській міській раді та не була відведена ані ОСОБА_1 , ані Гречіну Євгену Володимировичу, ані Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" для забудови у встановленому порядку.

За таких обставин, вимоги прокурора про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" повернути земельну ділянку площею 220 кв.м., розташовану на бульварі Слави, 19а у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд є обґрунтованими.

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ПРЕДСТАВНИЦТВА ПРОКУРОРОМ ІНТЕРЕСІВ ДЕРЖАВИ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ ДАНОГО СПОРУ:

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У даному випадку, компетентним органом для звернення до суду з цим позовом є Дніпровська міська рада, як власник земельної ділянки, на якій розташоване самочинне будівництво.

Прокурором було направлено на адресу Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами ДМР, Департаменту правового забезпечення ДМР листи від 02.09.2021 № 15/4-737вих-27, від 08.12.2021 № 15/4-982 вих-21, від 20.06.2022 № 15/4-285вих-22.

У вказаних листах прокурор пропонував представникам Дніпровської міської ради здійснити обстеження спірної земельної ділянки на предмет розміщення на такій земельній ділянці об`єкту самочинного будівництва, запитував у Дніпровської міської ради інформацію про вжиті нею заходи, направлені на усунення перешкод у користуванні комунальним майном та повідомляв про свій намір звернутись до суду із відповідним позовом.

У відповідь на численні звернення прокурора, представниками Дніпровської міської ради були направлені відповіді від 21.09.2021 № 7/11-2412, від 28.12.2021 № 7/11-3405, від 24.06.2022 № 12/954.

У вказаних листах було повідомлено, що позивачем не вживалось жодних заходів, направлених на знесення спірного об`єкту самочинного будівництва та повернення земельної ділянки у користування територіальної громади міста. Позивачем було зазначено про відсутність обставин, які перешкоджають органам прокуратури самостійно звернутись з відповідним позовом до суду.

Незважаючи на обізнаність позивача про зайняття ТОВ "Грейт Естейт" земельної ділянки комунальної власності за відсутності правових підстав та здійснення останнім самочинного будівництва, позивач не здійснював та не висловлював намір здійснити жодних дій, спрямованих на усунення порушення прав територіальної громади м. Дніпра.

Таким чином, прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо звернення до компетентного органу до подання позову.

Порушення ж інтересів держави у даному випадку полягає у здійсненні відповідачем самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної власності, що не була відведена для цієї мети у встановленому законом порядку.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 викладено висновок про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Забезпечення дотримання фізичними та юридичними особами вимог законодавства є безумовним інтересом держави.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Під час розгляду цієї справи судом було встановлено факт порушення відповідачем інтересів держави та факт нездійснення компетентним органом захисту порушених інтересів. Учасниками справи, в свою чергу, не було спростовано обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, для обґрунтування підстав для представництва.

За таких обставин, в даному випадку наявні підстави для звернення прокурора до суду за даним позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається прокурор, доводяться Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т. 1 а.с. 52 - 54), технічним паспортом (т. 1 а.с. 29 - 33), кваліфікаційним сертифікатом (т. 1 а.с. 34), договором купівлі - продажу (т. 1 а.с. 35 - 36), актом приймання передачі № 2 від 12.11.2019 (т. 1 а.с. 37 - 38), статутом ТОВ "Грейт Естейт" (т. 1 а.с. 39 - 51), листуванням (т. 1 а.с. 55 - 73).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію прав на багатофункціональну будівлю, розташовану на бульварі Слави, 19а у м. Дніпро, загальною площею 220 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" (ідентифікаційний код: 43333251; місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, б. 68, прим. 210) від 18.11.2019 № 34243434, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" (ідентифікаційний код: 43333251; місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, б. 68, прим. 210) на вказаний об`єкт нерухомого майна (РНОНМ 101).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" (ідентифікаційний код: 43333251; місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, б. 68, прим. 210) повернути Дніпровській міській раді (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75; ідентифікаційний код: 26510514) земельну ділянку площею 220 кв.м., розташовану на бульварі Слави, 19а у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" (ідентифікаційний код: 43333251; місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, б. 68, прим. 210) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пр. Д. Яворницького, будинок 38; ідентифікаційний код: 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 962 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 21.11.2022.

Суддя М.О. Ніколенко