ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. Справа№ 915/1033/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 (суддя Балац С.В., м. Київ)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг»

до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

про стягнення 188 127,70 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» (далі - позивач/ТОВ «Укртрансюг») звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - відповідач/АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ) про стягнення 188 127,70 грн, з яких: 110 653,70 грн - сума надмірно нарахованих та списаних з рахунку позивача процентів, 17 500,00 грн - оплата комісійної винагороди за обслуговування кредиту за кредитною лінією від 27.10.2020 №МБ-ОDЕ-ГЛ-10039, 17 500,00 грн - оплата комісійної винагороди за встановлення ліміту фінансування за кредитною лінією від 27.10.2020 №МБ-ОDЕ-ГЛ-10039 та 42 474,00 грн - оплата страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту від 27.10.2020 №279/20-Тз/Ж.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 09.09.2021 справу №915/1033/21 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва з підстав місцезнаходження відповідача у місті Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем здійснено безпідставне списання грошових коштів з рахунку позивача за процентною ставкою, яка не мала бути застосована при такому списанні.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивач перестав відповідати критеріям, передбаченими Порядком «Про надання фінансової державної підтримки» та Програмою «Доступні кредити 5-7-9%», при дотриманні яких товариство має право на отримання компенсаційної процентної ставки (3 % річних).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ «Укртрансюг» (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 скасувати та прийняти нове, яким позов ТОВ «Укртрансюг» до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення 188 127,70 грн задовольнити.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було залишено без уваги доводи позивача щодо того, що розміщення кредитних коштів на власному поточному рахунку та придбання автомобіля не є порушенням умови щодо цільового використання кредитних коштів згідно цільовому призначенню кредиту, отриманому за умовами Програми «Доступні кредити 5-7-9%».

Відповідно до Генерального договору про надання банківських послуг №MB-ODE- ГЛ-10039 та Заяви про надання банківської послуги - кредитної лінії №MB-ODE-ГЛ- 10039/КЛ1 від 27 жовтня 2020 року, цільовим призначенням кредиту є Антикризовий кредит (обігові), деталізація - фінансування оборотного капіталу. Проте, як зазначає позивач, у жодному пункті вказаного договору та заяви не було зазначено, що розміщення кредитних коштів на власному поточному рахунку та придбання автомобіля не відповідає такому цільовому призначенню.

При цьому скаржник зазначає, що відповідач надіслав позивачу Пам`ятку про цільове використання кредитних коштів тільки 10.02.2021, в той час як розміщення кредитних коштів на власному поточному рахунку відбулось ще 30.11.2020, а придбання автомобіля - 08.02.2021.

Заявник апеляційної скарги вказує, що місцевим господарським судом не було досліджено ані умови Генерального договору про надання банківських послуг № MB-ODE-ГЛ-10039, ані умови Заяви про надання банківської послуги - кредитної лінії № MB-ODE-ГЛ- 10039/КЛІ від 27.10.2020, ані Пам`ятки про цільове використання кредитних коштів.

Щодо придбання автомобіля, скаржник зазначає, що вказана дія була пов`язана з тим, що в цей же час позивач продав належні йому два автомобіля та придбав новий автомобіль замість них. Так, 28.01.2021 року позивач продав ОСОБА_1 належний йому автомобіль марки BMW, модель Х5 (копія договору мається в матеріалах справи). Розрахунок за придбання цього автомобіля здійснювався на рахунок позивача, відкритий у відповідача. 17. 02.2021 позивач продав ОСОБА_2 належний йому автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON. Розрахунок за придбання цього автомобіля також здійснювався на рахунок позивача, відкритий у відповідача. Таким чином, придбання нового автомобіля Toyota Land Cruiser було заміщенням проданих 2-х автомобілів позивача. В будь-якому разі, ці дві дії позивача, які відповідач вважає порушенням цільового використання кредиту, відбулись до того, як відповідач повідомив позивача про те, що вони не відповідають цільовому використанню отриманого кредиту, однак вказане було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, скаржник у прохальній частини апеляційної скарги просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідачем на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21залишити без змін, посилаючись та те, що у порушення умов кредитного договору, Програми «Доступні кредити 5- 7-9%» та Порядку, позивач отримані кредитні кошти направив на, по-перше: на отримання доходу за розміщення кредитних коштів на поточному рахунку НОМЕР_1 , за яким Відповідачем виплачуються проценти на залишок; по-друге: на придбання автомобіля TOYOTA LAND CRUISER. Вказане, на думку, відповідача є невиконанням обов`язків позивача за кредитним договором за Програмою «Доступні кредити 5-7-9% - порушенням цільового призначення кредиту, отриманого в рамках фінансової державної підтримки, оскільки фактично кредитні кошти були використані на придбання автомобілю, що є основним засобом, необоротним активом, операція з придбання автомобіля відноситься до інвестиційних цілей, що не передбачають умови кредитного договору та Програми «Доступні кредити 5-7-9%». Таким чином, має місце нецільове використання кредитних коштів, отриманих Позивачем за кредитом, наданим за Програмою «Доступні кредити 5-7-9%».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Укртрансюг» у справі №915/1033/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга ТОВ «Укртрансюг» подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 вирішено витребувати з Господарського суду міста Києва матеріали справи №915/1033/21 та відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №915/1033/21.

28.04.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1033/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 задоволено клопотання ТОВ «Укртрансюг» про поновлення строку на апеляційне оскарженння рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21; поновлено ТОВ «Укртрансюг» строк на оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21; відкрито апеляційне провадження у справі №915/1033/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ «Укртрансюг» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 27.08.2020 позивач подав на розгляд відповідачу заяву про участь у Програмі «Доступні кредити 5-7-9%».

27.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-ОDЕ-ГЛ-10039 (далі - Договір) із подальшим укладенням договорів забезпечення такого договору.

27.10.2020 між позивачем та відповідачем підписано Заяву про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ОDЕ-ГЛ-10039/ЛД1 до Генерального договору про надання банківських послуг від 27.10.2020 у зв`язку з отриманням клієнтом права на участь у державній програмі «Доступні кредити 5-7-9%» (далі - «Заява про надання кредиту») ліміт - 3 500 000,00 грн; тип цільового призначення - антикризовий кредит (обігові).

Відповідно до заяви на отримання кредитних коштів від 27.10.2020 на суму 3 500 000,00 грн.

Позивач підтвердив що кредитні кошти, отримані за цією заявою будуть використані за цільовим призначенням відповідно до Договору.

Позивачем здійснено сплату комісійної винагороди 30.10.2020 за двома платежами, а саме: 17 500,00 грн та 17 500,00 грн.

30.10.2020 відповідач перерахував на рахунок позивача НОМЕР_2 кредитні кошти у розмірі 3 500 000,00 грн.

В подальшому, за твердженнями позивача, останній здійснював розпорядження отриманими грошовими коштами виключно за цільовим призначенням, відповідно до умов Договору.

01.03.2021 відповідач листом повідомив позивача про виключення з Програми «Доступні кредити 5-7-9%». Лист було надіслано у передбачений договором спосіб засобами системи дистанційного обслуговування клієнтів, запровадженої у Банку, а саме системи «Клієнт-Банк» (п. 10.3 ПРАВИЛ НАДАННЯ АТ «ПУМБ» БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ КОРПОРАТИВНИМ КЛІЄНТАМ МАЛОГО БІЗНЕСУ, В РАМКАХ ГЕНЕРАЛЬНОГО ДОГОВОРУ ПРО НАДАННЯ БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ».

01.03.2021 відповідач перерахував та повернув Фонду розвитку підприємства грошові кошти у розмірі 71 220, 55 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем неправомірно здійснено списання грошових коштів із розрахунку 15 % річних в загальній сумі 147 617,81 грн, яка за ставкою 3 % мала становити 36 964,11 грн.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 188.127,70 грн, з яких: 110 653,70 грн - сума надмірно нарахованих та списаних з рахунку позивача процентів, 17 500,00 грн - оплата комісійної винагороди за обслуговування кредиту за кредитною лінією від 27.10.2020 № МБ-ОDЕ-ГЛ-10039, 17 500,00 грн - оплата комісійної винагороди за встановлення ліміту фінансування за кредитною лінією від 27.10.2020 № МБ-ОDЕ-ГЛ-10039 та 42 474,00 грн - оплата страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту від 27.10.2020 № 279/20-Тз/Ж.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 12 і 16 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28 "Про надання фінансової державної підтримки" затверджено Порядок надання фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва здійснюється Фондом розвитку підприємництва (далі - Фонд). Для виконання вимог цього Порядку Фонд затверджує програму фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва, яка може містити додаткові умови для уповноважених банків у визначених цим Порядком межах.

Положеннями пункту 4 Порядку передбачено, що фінансова державна підтримка (далі - державна підтримка) надається з метою:

1) розвитку підприємництва, зокрема сприяння розвитку суб`єктів підприємництва, збільшення обсягів виробництва, експорту, імпортозаміщення, високотехнологічного виробництва, енергоефективності, впровадження інновацій, а також сприяння створенню нових робочих місць та підприємств, поверненню трудових мігрантів до України;

2) запобігання виникненню та поширенню, локалізації та ліквідації спалахів епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також для запобігання та подолання їх наслідків, у тому числі від встановленого Кабінетом Міністрів України карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;

3) рефінансування існуючої заборгованості в банках України за кредитами суб`єктів підприємництва.

Для реалізації мети надання державної підтримки, визначеної підпунктами 2 та З пункту 4 цього Порядку, суб`єкти підприємництва можуть звернутися за отриманням державної підтримки за кредитом, що надається на цілі, визначені підпунктами 2 та З пункту 12 цього Порядку, протягом строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або обмежувальних заходів, пов`язаних з її поширенням, та протягом 90 днів з Дня його (їх) відміни.

Підпункти 2 та 3 пункту 12 цього Порядку визначають виключний перелік з двох цілей, на які може бути наданих кредит, для реалізації мети надання державної підтримки, направленої на запобігання виникненню та поширенню, локалізації та ліквідації спалахів епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також для запобігання та подолання їх наслідків, у тому числі від встановленого Кабінетом Міністрів України карантину та обмежувальних заходів, пов`заних із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (яка визначена підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку), а саме:

- інвестиційні цілі, пов`язані із провадженням суб`єктом підприємництва господарської діяльності з виробництва лікарських засобів та/або медичних виробів та/або медичного обладнання, а також на цілі, пов`язані із здійсненням уповноваженим банком рефінансування заборгованості суб`єкта підприємництва за кредитом (кредитами), наданим (наданими) банком (байками) України, на зазначені в цьому абзаці цілі;

- фінансування оборотного капіталу суб`єкта підприємництва.

Аналогічні положення щодо цілей, на які надаються кредити в рамках Програми «Доступні кредити 5-7-9%» містяться у п. 2.2. зазначеної програми.

Згідно із абз. 2, 3 п. 10 Порядку, уповноважені банки здійснюють відбір, оцінку кредитоспроможності та кредитування суб`єктів підприємництва відповідно до власних правил, процедур та банківських продуктів з урахуванням вимог, визначених цим Порядком. Умови кредитування суб`єкта підприємництва з урахуванням вимог цього Порядку визначаються у кредитному договорі, що укладається суб`єктом підприємництва з уповноваженим банком.

Відповідно до абзацу 13 підпункту 8 пункту 12 Порядку, у разі порушення суб`єктом підприємництва умов цього Порядку або встановлення уповноваженим банком та/або Фондом фактів подання суб`єктом підприємництва недостовірної, неправдивої інформації, що призвело до неправомірного надання суб`єкту підприємництва державної допомоги та/або використання суб`єктом підприємництва кредиту не за цільовим призначенням та/або ненадання суб`єктом підприємництва інформації, яка є необхідною для отримання державної підтримки відповідно до умов програми, затвердженої Фондом, суб`єкт підприємництва зобов`язаний самостійно забезпечити сплату процентної ставки, визначеної кредитним договором.

Згідно із п. 18 Порядку уповноважений банк відповідно до власних внутрішніх процедур проводить перевірку використання суб`єктом підприємництва кредиту за цільовим призначенням.

При цьому, суб`єкт підприємництва позбавляється права на отримання державної підтримки з дати виявлення уповноваженим банком та/або Фондом, зокрема, факту нецільового використання суб`єктом підприємництва кредитних коштів, отриманих від уповноваженого банку (п. 35 Порядку).

Відповідно до пп. 36, 37 Порядку, уповноважений банк зобов`язаний повернути Фонду кошти державної підтримки, що була надана уповноваженим банком на користь суб`єкта підприємництва з порушенням умов цього Порядку. Повернення коштів державної підтримки уповноваженим банком або суб`єктом підприємництва внаслідок порушення вимог цього Порядку відбувається відповідно до вимог Фонду та законодавства.

Державна підтримка, надається, зокрема, у вигляді часткової компенсації Фондом процентних ставок за кредитами, що надаються суб`єктам підприємництва через банки, що відповідають критеріям, визначеним у додатку до Порядку та підписали з Фондом договір про співробітництво за формою, затвердженою Фондом (п. 6, 7 Порядку).

Між фондом розвитку підприємництва та відповідачем укладено договір про співробітництво за програмою "Доступні кредити 5-7-9 %" від 28.02.2020 № 6, на підставі якого відповідач є уповноваженим банком для надання фінансової державної підтримки, через який має здійснюватися реалізація програми "Доступні кредити 5-7-9 %".

Відповідно до заяви від 27.10.2020 про надання банківської послуги, тип цільового призначення - антикризовий кредит (обігові), що передбачає використання кредиту виключно на поповнення оборотного капіталу клієнта з метою здійснення діяльності, направленої на запобіганню, виникненню та поширенню, локалізації та ліквідації спалахів епідемій та пандемій COVID-19, а також для запобігання та подолання їх наслідків, що також передбачено як Порядком, так і програмою "Доступні кредити 5-7-9 %".

Також у вказаній заяві позивач підтвердив що кредитні кошти, отримані за цією заявою будуть використані за цільовим призначенням відповідно до Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вже зазначалось вище, 27.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено генеральний договір про надання банківських послуг №МБ-ОDЕ-ГЛ-10039.

Відповідачем, на виконання умов Договору, здійснено перерахування грошових коштів в сумі 3 500 000,00 грн. на рахунок позивача № НОМЕР_2 .

Проте, позивачем здійснено перерахування коштів в сумі 3 500 000,00 грн з рахунку позивача № НОМЕР_2 , на рахунок позивача № НОМЕР_1 за яким відповідачем здійснюється виплата процентів в розмірі 5 % річних на залишок.

В подальшому, позивачем проведено неодноразове перерахування частин отриманих коштів за Договором між рахунками № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 .

При цьому, місцевий господарський суд встановив, що, зокрема, позивачем на частину отриманих коштів за Договором було придбано автомобіль, що вбачається з виписок по рахунку, наявних в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме: 08.02.2021 о 14:35 позивачем здійснено перерахування на рахунок НОМЕР_3 АТ "ОТП БАНК" грошової суми в розмірі 1 874 434,00 грн з призначенням платежу "За автомобіль TOYOTA LAND CRUISER зг. Рах. « 102 від 08.02.21 р, у т.ч. ПДВ 20% = 31 405,67 грн".

01.03.2021 відповідач листом повідомив позивача про виключення з Програми «Доступні кредити 5-7-9%».

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем всупереч умов укладеного між сторонами спору Договору, Порядку та програми "Доступні кредити 5-7-9 %" здійснено: направлення отриманих за Договором кредитних коштів на отримання доходу за розміщення кредитних коштів на поточному рахунку НОМЕР_1 за яким відповідачем виплачуються проценти на залишок; направлення коштів на придбання автомобіля; що, за висновками суду, є порушенням цільового призначення отриманих грошових коштів за Договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що пунктом 1.2.2.3 заяви про надання банківської послуги від 27.10.2020 визначено, що клієнт виключається з Програми та втрачає право на подальше отримання державної підтримки за Програмою (застосування компенсаційної процентної ставки) у випадку виявлення/настання хоча б однієї із зазначених подій/фактів з дати виявлення/настання: в) використання клієнтом кредиту не за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 224 Господарського кодексу України України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

А відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем протягом дії кредитних відносин між сторонами спору, застосовувались процентні ставки визначені у заяві про надання банківської послуги від 27.10.2020, а саме: починаючи з 30.10.2020 по 26.01.2021 - компенсаційна процентна ставка (3 % річних); при виявленні порушення умов програми "Доступні кредити 5-7-9 %" у вигляді нецільового використання коштів, з початку поточного розрахункового періоду нарахування процентів з 27.01.2021 по 28.02.2021 - базова відсоткова ставка (13,3 % та 13,1 % річних) протягом періоду її дії; з дати виключення позивача з програми "Доступні кредити 5-7-9 %" з 01.03.2021 - стандартна процентна ставка (15 % річних).

При цьому, суду не надано належних та допустимих доказів, що відповідач порушив умови кредитного договору в частині безпідставного нарахування відсотків за користування кредитними коштами за 27.01.2021 по 28.02.2021 (базова відсоткова ставка 13,3 % та 13,1 % річних) протягом періоду її дії; з дати виключення позивача з програми "Доступні кредити 5-7-9 %" з 01.03.2021 - (стандартна процентна ставка -15 % річних), протиправних дій відповідача, які полягали в односторонній відмові від виконання зобов`язання, чим причинив збитки позивачу.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі

Твердження заявника апеляційної скарги про необізнаність, незрозумілість необхідності використання кредитних коштів лише за цільовим призначенням «Фінансування оборотного капіталу» суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, оскільки в підписаній позивачем заяві про надання банківської послуги - кредитної лінії («п. 4.1.1. клієнт обізнаний про умови Програми, які йому повністю зрозумілі»).

Водночас, позивачем не надано доказів звернення ані до відповідача, ні до Фонду з вимогою про надання роз`яснень та незрозумілості умов кредитного договору, Програми «Доступні кредити 5-7-9%» з фінансової державної підтримки, що у сукупності з вищенаведеним свідчить про повне розуміння позивачем умов кредитного договору, Програми «Доступні кредити 5-7-9%» та їх погодження зі сторони позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору. Сторона повинна дотримуватись умов договору за будь-яких обставин, навіть, якщо вона не розуміє їх зміст. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року у справі №755/6962/19. Тобто, Верховний Суд констатував, що незрозумілість умов договору не звільняє сторону від обов`язку щодо його виконання.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021, та, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «Укртрансюг» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів ч. 5 ст. 262 ГПК України, і за наслідками апеляційного розгляду рішення залишено без змін, а тому дія рішення Господарського суду міста Києва 14.12.2021 у справі №915/1033/21 підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансюг» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №915/1033/21.

4. Матеріали справи №915/1033/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко