ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. Справа№ 910/13572/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс», м. Київ

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 121 372,56 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (далі - позивач/ ТОВ «Рейл Лоджистікс») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач /АТ «Українська залізниця») про відшкодування збитків у розмірі 121 372,56 грн у зв`язку з розкомплектуванням вагонів.

Позовні вимоги про стягнення збитків обґрунтовані тим, що на залізничних станціях у проміжках між часом приймання вагонів (вантажу) залізницею до перевезення та часом видачі вагонів (вантажу) одержувачу на станції, зазначеній в залізничній накладній, було виявлено розобладнання (розукомплектування) вагонів, перелічених в позовній заяві. У зв`язку з чим позивачем було здійснено ремонт таких вагонів, вартість якого останній і просить відшкодувати.

Також позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку із непередбачуваним знаходженням вагонів у ремонті з причин розобладнання під час знаходження вагонів під відповідальністю відповідача позивач не отримав орендну плату за вагони, на яку розраховував та яку його орендар сплатив би у відповідності з укладеним договором оренди за умови справності вагонів та можливості їх використання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 121 372,56 грн у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- позивачем не подано належних і допустимих доказів того, що пошкодження вагонів сталося саме з вини Залізниці;

- позивачем надані лише повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагона форми ВУ-23-М і повідомлення про приймання вантажних вагонів форми ВУ-36М, з яких не вбачається, що саме з вини відповідача такі вагони були пошкодженні;

- у порушення приписів п. 19 Правил користування вагонами і контейнерами Товариством не надано суду акти про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акти загальної форми ГУ-23;

- позивач не підтвердив те, що ТОВ "Рейл Лоджистікс" зверталося до відповідача з письмовими вимогами щодо оформлення таких документів і саме відповідач ухилявся від їх складання;

- з поданих суду залізничних накладних (№41540451; №41134479; №41317157; №41318775) вбачається, що вагони (№55584460; №62768361; №67198143; №59957654) від самого початку направлялися на ремонт, що спростовує твердження позивача про виявлення пошкодження саме під час перевезення за вказаними накладними;

- у матеріалах справи наявні дефектні відомості форми ВУ-22, з яких вбачається, що у вагонах мала б здійснюватися заміна, зварювання та ремонт деталей, відсутні дані про те, що якісь деталі були втрачені під час здійснення перевезення відповідачем.

- з наданих позивачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг) як доказів, що підтверджують факт ремонту вагонів, вбачається, що позивачу надавалися послуги з організації технічного обслуговування вагонів, а не лише ремонту.

- позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів сталось з вини відповідача та саме під час їх перевезення і саме залізницею мають бути відшкодовані 121 372,56 грн, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків у розмірі 121 372,56 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням ТОВ "Рейл Лоджистікс" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що матеріалами справи належним чином підтверджується, що під час прямування вагонів до пунктів призначення було виявлено розкомплектування вагонів, які у подальшому були направлені на ремонт відповідними вагоноремонтними структурними підрозділами АТ "Укрзалізниця", про що складені акти про пошкодження вагонів форми ВУ-23М та повідомлення ВУ-36М про приймання вагонів із ремонту.

Так, відповідно до повідомлень форми ВУ-36M та BУ-23М вагони були направлені для проведення ремонту та технічного огляду вагоноремонтними структурними підрозділами Акціонерного товариства "Українська залізниця". Понесення витрат з оплати виконаних робіт та використаних запасних частин і деталей підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями. З наявних у матеріалах справи актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та платіжних доручень вбачається, що позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту розукомплектованих вагонів, а також їх технічне обслуговування на загальну суму /

Крім того, за час перебування спірних пошкоджених вагонів у ремонті та технічному обслуговуванні позивачем сплачено орендну плату за користування ними у загальному розмірі 17 499,74 грн, що підтверджується актами виконаних робіт/ наданих послуг та платіжними дорученнями, доданими позивачем до позовної заяви.

Отже, до складу збитків, відповідно до норм чинного законодавства, включаються усі витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Крім скаржником у прохальній частині апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/2, посилаючись на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено відповідачем невиконання або неналежного виконання зобов`язання, прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання і завданими збитками та їх розмір.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Рейл Лоджистікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "Рейл Лоджистікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/13572/21.

01.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/13572/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у справі №910/13572/21 задоволено клопотання ТОВ "Рейл Лоджистікс" та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13572/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Рейл Лоджистікс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/13572/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, що у період з листопада по грудень 2020 року у користуванні позивача знаходилося сім вагонів (№62768361; №56104904; №59212290; №59139790; № 59957654; № 67198143; № 55584460) на підставі таких договорів оренди:

- від 28.09.2017 №2-29/09-17, укладений Товариством (орендар) і ТОВ «Рейл Інвестментс» (орендодавець);

- від 20.02.2018 №2/2018/4/4, укладений позивачем (орендар) і ТОВ «Спецвагон Транслізинг» (орендодавець);

- від 06.04.2020 №1-339/04-20, укладений Товариством (орендар) і ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» (орендодавець).

Позивач вказує, що:

- у листопаді та грудні 2020 року відповідачем на підставі оформлених залізничних накладних (№41540451; №41134479; №41317157; №41318775; №44148088; №45605748; №51947505) здійснювалося перевезення відповідних вагонів по маршрутах зазначених у накладних;

- на залізничних станціях у проміжок між датою приймання Залізницею вагону та його приймання одержувачем на станції призначення було виявлено розукомплектування вагонів.

У подальшому були складені повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М.

Також позивач зазначає, що ним були понесені витрати на ремонт у загальному розмірі 103 872,85 грн.

02.01.2020 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каргоремтранс» (виконавець) укладено договір надання послуг №ТО-01/2020 з організації ремонту вагонів, за якими виконавець від свого імені за дорученням замовника приймає на себе зобов`язання надавати послуги з організації технічного обслуговування ТОВ-1/ТОВ-2, ревізії системи розвантаження та підготовки під навантаження (далі - ремонт) вантажних вагонів на території України, країн СНД та Балтії, а замовник на умовах цього договору приймає на себе зобов`язання прийняти та оплатити послуги.

По факту завершення ремонтних робіт було складено відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №622 від 31.12.2020; №10 від 31.01.2021; №153 від 31.03.2021 відповідно до яких загальна сума по спірним вагонам склала 103 872,85 грн, яка сплачена ТОВ «Рейл Лоджистікс» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №11558 від 26.02.2021, №11559 від 26.02.2021, №11565 від 01.02.2021, №11567 від 02.03.2021, №11849 від 23.03.2021, №12203 від 29.04.2021, №12443 від 27.05.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» вказує, що під час перебування вагонів у ремонті йому було завдано збитків у вигляді неотриманої орендної плати за договорами у загальному розмірі 17 499,74 грн.

На підтвердження чого було надано копії платіжних доручень №12448 від 01.06.2021, №12476 від 02.06.2021, №12477 від 02.06.2021; №12578 від 10.06.2021; №12612 від 15.06.2021; №12613 від 15.06.2021; №12783 від 01.07.2021; №12785 від 01.07.2021; №11169 від 16.01.2021, №11254 від 25.01.2021, №10790 від 04.12.2020; №10792 від 04.12.2020; №11162 від 14.014.2021, №12163 від 27.04.2021; №12193 від 29.04.2021, №12209 від 29.04.2021, №12210 від 29.04.2021; №10446 від 30.10.2020, №10447 від 20.10.2020.

На переконання позивача, саме відповідач повинен відшкодувати завдані збитки у розмірі 121 372,56 грн.

У свою чергу, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не подано суду акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25 і акти загальної форми ГУ-23, що є обов`язковими у випадках пред`явлення претензій до відповідача.

Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21 підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вагонів під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим, просив стягнути понесені ним збитки на відновлення вказаного майна. Крім того, за час простою вказаних вагонів в ремонті позивач здійснив оплату орендних платежів, які сторона відносить до складу збитків з огляду на неможливість їх використання.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 «Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Як вже було вказано, у листопаді та грудні 2020 року відповідачем на підставі оформлених залізничних накладних (№41540451; №41134479; № 41317157; № 41318775; №44148088; №45605748; №51947505) здійснювалося перевезення відповідних вагонів по маршрутах зазначених у накладних.

Будь-яких зауважень до цілісності вагонів залізницею не здійснювалося.

Під час прямування до пунктів призначення було виявлено розкомплектування вищевказаних вагонів.

Відповідно до повідомлень форми ВУ-36M та BУ-23М вагони були направлені для проведення ремонту та технічного огляду вагоноремонтними структурними підрозділами Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

За змістом пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що для усунення пошкоджень позивач змушений був використати необхідні деталі та запасні частини для їх встановлення замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), складеними за участю виконавця - ТОВ "Каргоремтранс" (на підставі договору надання послуг з організації ремонту вагонів №ТО-04/2020 від 02.01.2020).

Для ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано та надано необхідні деталі, а також здійснено оплату технічного обслуговування, на загальну суму 103 872,85 грн.

Доводи відповідача стосовно необхідності надання форм ВУ-25, ВУ-25М та ГУ-23 в якості єдиної підстави для відшкодування збитків відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки позивачем долучено до матеріалів позовної заяви повідомлення форми ВУ-23М, в якому зазначено час та місце виявлення пошкодження, акт форми ВУ-22, дефектна відомість в якій зазначаються необхідні роботи та запчастини та акт форми ВУ-36М, в якому зазначено час закінчення ремонту.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує практику суду касаційної інстанції, на яку посилається скаржник. Так, у наведених стороною постановах (№910/313/19 від 20.02.2020, № 910/5827/19 від 16.01.2020), суд касаційної інстанції, процитувавши п. 19 Правил користування вагонами і контейнерами, взяв до уваги повідомлення саме форми ВУ-23М (як вбачається з мотивувальних частин постанов), як у даній справі та залишив без змін судові рішення попередніх інстанцій, яким стягнуто збитки із залізниці. Тому доводи відповідача щодо необхідності надання форм ВУ-25, ВУ-25М та ГУ-23 відхиляються судом апеляційної інстанції.

Однак вказане не було враховано місцевим господарським судом.

У свою чергу, відповідачем наводяться формальні недоліки щодо фіксування фату понесених позивачем збитків. А тому такі посилання відповідача визнаються необґрунтованими.

Також, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження його доводів в частині відсутності доказів пошкодження вагонів саме під час перебування їх у володінні відповідача або на шляху прямування.

При цьому матеріалами справи підтверджується як факт розукомплектування вагонів у період після їх прийняття залізницею до перевезення, так і факт проведення ремонтних робіт по вказаним вагонам.

Заперечень щодо вартості ремонту вагонів відповідачем також не наведено

Крім того, за твердженнями позивача за час перебування спірних вагонів в ремонті, він був позбавлений можливості їх використовувати, проте за цей час ним було сплачено оренду плату в розмірі 17 499,74 грн, в складі коштів перерахованих згідно платіжних доручень №12448 від 01.06.2021, №12476 від 02.06.2021, №12477 від 02.06.2021; №12578 від 10.06.2021; № 12612 від 15.06.2021; №12613 від 15.06.2021; №12783 від 01.07.2021; №12785 від 01.07.2021; №11169 від 16.01.2021, №11254 від 25.01.2021, №10790 від 04.12.2020; №10792 від 04.12.2020; №11162 від 14.014.2021, №12163 від 27.04.2021; №12193 від 29.04.2021, №12209 від 29.04.2021, №12210 від 29.04.2021; №10446 від 30.10.2020, №10447 від 20.10.2020.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Так, відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявні у матеріалах справи акти наданих послуг складені належним чином та є первинними документами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Згідно зі ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №17 від 29.01.2015, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Згідно з пунктом 6.4 Правил №856 порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 224 ГК передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку мова йде про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватного вагону (майна іншої особи) під час його використання (перевезення), а відтак статус такого майна (чи вантаж, чи пусті вагони) для встановлення складу цивільного правопорушення принципового значення немає.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

Разом з тим системний аналіз наведених норм цивільного законодавства свідчить, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою кредитора, вина заподіювача.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Ураховуючи положення статті 74 ГПК України саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з підпунктом "в" пункту 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 126 Статуту залізниць у разі самовільного використання залізницею вагонів (контейнерів), що належать підприємствам або орендовані ними, залізниця сплачує їм плату за користування, встановлену статтею 119 цього Статуту. За пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Враховуючи наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, вини Перевізника та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Так, матеріалами справи підтверджується наявність збитків (понесені витрати пов`язані з ремонтом вагонів, неотримання орендної плати за наявним договором), протиправність поведінки заподіювача збитків (не збереження цілісності вагонів під час їх пересилання) та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками (розукомплектування вагонів призвело до необхідності їх ремонтування та втрати коштів за можливість їх використання).А тому доводи відповідача про недоведеність всіх елементів складу цивільного правопорушення відхиляються як необґрунтовані.

Отже, враховуючи те, що при перевезенні таких вагонів: №62768361; №56104904; №59212290; №59139790; №59957654; №67198143; №55584460, які перебували в користуванні (оренді) позивача, залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), покладення відповідальності на скаржника за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Рейл Інжиніринг" про стягнення збитків в розмірі 121 372,56 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі та позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі.

Не приймаються аргументи наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування збитків у розмірі 121 372,56 грн, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено наявність підстав для задоволення позову, із мотивів наведених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 86 ГПК України).

Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності та наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» належними чином доведені та обґрунтовані.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового рішення про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Розподіл судових витрат

Частиною 14 ст. 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 ГПК України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: за подачу позову судовий збір покладається на позивача, а судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, , 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/13572/21 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» задовольнити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 5, корпус 2; ідентифікаційний код 40637393) збитки у розмірі 121 372 (сто двадцять одна тисяча триста сімдесят дві) грн 56 коп. та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 5, корпус 2; ідентифікаційний код 40637393) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття

6. Справу №910/13572/21 повернути до Господарському суду міста Києва.

7. Доручити Господарському суду міста Києва у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова