ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. Справа№ 910/21357/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Зубець Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Українська страхова група»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022

у справі №910/21357/21 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Українська страхова група»

до Комунальне підприємство «Київпастранс»

про стягнення 6 202,71 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Українська страхова група» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - Підприємство) 6 202,71 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 25.09.2018 Товариством і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0199-РМ-18-00142 (далі - Договір), відповідно до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземного транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - «Volkswagen Polo»);

- 24.12.2019 об 11 год. 45 хв. в м. Києві на перехресті вул. Льва Толстого та вул. Антоновича відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Polo» та автомобіля «МАЗ 203069», державний номерний знак НОМЕР_2 (далі - «МАЗ 203069»), під керуванням ОСОБА_2 ;

- постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020 у справі №752/821/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- на виконання умов Договору та на підставі заяви на виплату Товариством сплачено страхувальнику 28 958,76 грн. страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» (далі - ТОВ «Автосоюз»), що підтверджується платіжним дорученням від 28.01.2020 №2398, на підставі рахунка технічного обслуговування від 29.12.2019 №123042198;

- власником автомобіля «МАЗ 203069», яким керував ОСОБА_2 , є Підприємство; ОСОБА_2 , на момент ДТП перебував у трудових відносинах з Підприємством;

- цивільно-правова відповідальність відповідача, водій якого є винним у настанні ДТП, була застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі - Компанія) (поліс №ОА/3189950);

- 21.02.2020 Компанією сплачено Товариству 22 756,05 грн страхового відшкодування (в межах ліміту та з урахуванням фізичного зносу), що підтверджується платіжним дорученням від 21.02.2020 №12658;

- 04.06.2021 Товариством було надіслано Підприємству лист №1426 УГС/АСА про виплату страхового відшкодування у сумі 6 202,71 грн на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), проте вказаний лист залишений Підприємством без задоволення та страхове відшкодування у сумі 6 202,71 грн не сплачено.

Короткий зміст заперечень на позов

Відповідач 18.01.2022 подав суду відзив на позов, в якому Підприємство заперечило проти задоволення позовних вимог, оскільки при розрахунку та здійсненні страхової виплати Компанія не мала правових підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу до автомобіля «Volkswagen Polo», рік випуску якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є 2018 і на момент ДТП термін його експлуатації складав 1 рік 2 місяці 21 день, у зв`язку з чим Підприємство є неналежним відповідачем у даній справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.04.2022 у справі №910/21357/21 у задоволенні позовних вимог Товариства «Страхова група «Українська страхова група» до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 202,71 грн, відмовлено повністю. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладено на Товариство «Страхова група «Українська страхова група» .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки на момент ДТП строк експлуатації автомобіля «Volkswagen Polo» складав 1 рік 2 місяці 21 день, то коефіцієнт фізичного зносу вирахуванню не підлягав, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування підлягала повній виплаті Компанією, тобто Підприємство є неналежним відповідачем у даній справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство «Страхова група «Українська страхова група» подала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 по справі № 910/21357/21 та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

27.07.2022 відповідач через канцелярію Північного апеляційного господарського суду подав відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, а також відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/21357/21 передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. - головуючий, судді - Гаврилюк О.М., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.22 апеляційну скаргу Товариства «Страхова група «Українська страхова группа» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі № 910/21357/21 залишено без руху.

08.07.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.22 апеляційну скаргу Товариства «Страхова група «Українська страхова группа» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі № 910/21357/21 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги . Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі №910/21357/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства «Страхова група «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі № 910/21357/21. Витребувано справу № 910/21357/21 у Господарського суду міста Києва, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

20.07.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/21357/21.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

25.09.2018 Товариством і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір, за умовами до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземного транспортного засобу «Volkswagen Polo».

24.12.2019 об 11 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «МАЗ 203069», на перехресті вул. Льва Толстого та вул. Антоновича у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen Polo», який виїжджав з вул. Антоновича, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020 у справі №752/821/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Позивачем 24.12.2019 було отримано від страхувальника заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

29.12.2019 ТОВ «Автосоюз» виставлено ОСОБА_3 рахунок №123042198 на суму 33 612,76 грн (з ПДВ).

Згідно з ремонтною калькуляцією вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo» склала 33 612,76 грн.

28.01.2020 позивачем на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 27.01.2020 та страхового акта від 27.01.2020 №ДККА-69433 було перераховано ТОВ «Автосоюз» 28 958,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28.01.2020 №2398.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, водій якого є винним у настанні ДТП, була застрахована Компанією (поліс №ОА/3189950).

Товариство звернулося до Компанії з заявою від 06.02.2020 №11/19790 на виплату (страхового) відшкодування у сумі 28 958,76 грн.

За доводами позивача, 21.02.2020 Компанією сплачено Товариству 22 756,05 грн страхового відшкодування (в межах ліміту та з урахуванням фізичного зносу), що підтверджується платіжним дорученням від 21.02.2020 №12658.

04.06.2021 позивачем було надіслано Підприємству лист №1426 УГС/АСА про виплату страхового відшкодування у сумі 6 202,71 грн на підставі статті 1194 ЦК України.

Підприємство листом від 17.03.2021 №06-1/556 відмовило Товариству у виплаті страхового відшкодування, оскільки при розрахунку та здійсненні страхової виплати Компанія не мала правових підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу до автомобіля «Volkswagen Polo».

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, до позивача який здійснив виплату страхового відшкодування за Договором, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку (постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020 у справі №752/821/20), а тому вказані обставини не потребують додаткового доведення.

Як вбачається з матеріалів справи, власником «МАЗ 203069», яким керував ОСОБА_2 є Підприємство, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП застрахована Компанією (поліс №ОА/3189950).

Судом встановлено, що 21.02.2020 Компанією сплачено Товариству 22 756,05 грн. страхового відшкодування (в межах ліміту та з урахуванням фізичного зносу), що підтверджується платіжним дорученням від 21.02.2020 №12658.

Частинами 16 і 17 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до абзацу першого пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 1.1 - 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159; далі - Методика), передбачено, що ця Методика розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна.

Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Згідно з пунктом 7.39 Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки на момент ДТП строк експлуатації автомобіля «Volkswagen Polo» складав 1 рік 2 місяці 21 день, то кофіціент фізичного зносу вирахуванню не підлягав, у зв`язку з чим сума страхового відшкодування підлягала повній виплаті Компанією, тобто Підприємство є належним відповідачем у справі.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Товариства задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції гарантується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про відмову у позові, перегляд яких здійснено судом апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі № 910/21357/21, і дію оскаржуваного рішення зупинено, а за наслідками апеляційного розгляду справи оскаржуване рішення залишено без змін, відповідно, його дія підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі №910/21357/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі №910/21357/21 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі № 910/21357/21.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Українська страхова група»

5. Матеріали справи №910/21357/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

Л.П. Зубець