ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/3387/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агентство правової та фінансової інформації Юрінформ, м. Чернівці

до кредитної спілки Експрес Кредит Юніон Україна, м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 138038,04 грн

представники сторін:

від позивача Буряк О.І., ордер №1028640 від 08.09.2022

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агентство правової та фінансової інформації Юрінформ звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до кредитної спілки Експрес Кредит Юніон Україна про стягнення заборгованості за договором оренди приміщення №01/21-О від 01.08.2021 в розмірі 138038,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного договору оренди щодо своєчасності та повноти внесення орендних платежів та комунальних послуг, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 138038,40 грн заборгованості, з них: 80000,00 грн. борг по орендній платі з березня по серпень 2022 року, 28088,33 грн борг за спожиті послуги з електро-, газопостачання, 9972,61 грн. пені, 3288,00 грн. інфляційні втрати, 689,10 грн. три процента річних, 16000,00 грн. штрафу.

Ухвалою від 14.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 06.10.2022.

Ухвалою від 06.10.2022 відкладено розгляд справи на 26.10.2022.

Ухвалою від 26.10.2022 відкладено розгляд справи на 10.11.2022.

У судовому засіданні 10.11.2022 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позов не подав, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

01 серпня 2021 року між сторонами було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №01/21-О, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство правової та фінансової інформації «Юрінформ» передало Кредитній спілці «Експрес Кредит Юніон Україна» в користування нежиле приміщення загальною площею 77,30 кв.м. за адресою: м. Чернівці, вул. Руська,16.

На виконання умов договору того ж дня сторони підписали акт прийому об`єкта оренди.

Згідно з п.7.4. Договору Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та відшкодовувати за спожиті комунальні послуги та електроенергію, воду та газ.

Розмір орендної відповідно до п.5.2 Договору становить 16000,00 грн. на місяць. Відповідно до п.5.4. договору Орендна плата сплачується в національній валюті на розрахунковий рахунок Орендодавця або готівкою в касу в якості передоплати до 25 числа місяця, який передує місяцю користування приміщенням.

Проте орендна плата Відповідачем не вносилась на рахунок Позивача з березня по серпень місяць 2022 року. У зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем по орендній платі у сумі 80000,00 гривень.

Крім того, пунктом 5.5. Договору передбачено, що за спожиті послуги з електро-, газо- та водопостачання, а також за послуги по вивозу сміття Відповідач зобов`язується відшкодовувати витрати Позивача згідно представленому розрахунку - не пізніше 5 днів з дня отримання рахунку.

За період користування приміщенням відповідачем було спожито електричної енергії та природного газу на суму 28088,33 грн.

Однак, Відповідачем також не відшкодовані Позивачу кошти за комунальні послуги, які були сплачені останнім з лютого по серпень 2022 року.

З метою вирішення спору у позасудовому порядку Позивачем було направлено на адресу Відповідача лист з вимогою погасити заборгованість по орендній платі та за спожиті комунальні послуги.

Відповіді на лист Позивач так і не отримав, тому виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Приміщення не звільнив.

За несвоєчасну сплату орендних платежів Позивач нарахував Відповідачеві 9972,61 грн. пені, 3288,00 грн. інфляційні втрати, 689,10 грн. три процента річних, 16000,00 грн. штрафу.

Підставою звернення до суду з позовом, як вказує позивач, стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення №01/21-О, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 138038,40 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Приписами ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 284 ГК України, істотними умовами договору оренди є зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Обов`язок орендаря вносити орендну плату в повному обсязі шляхом щомісячних платежів, а також комунальних послуг встановлено умовами п.п. 5.4, 5.5 договору.

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе за умовами договору зобов`язання, в частині своєчасної сплати орендних платежів у період з березня по липень 2022 року включно, в зв`язку з чим борг становить 80 000,00 грн. Крім того, відповідач не відшкодував вартість послуг з утримання орендованого майна, згідно рахунків на оплату (а.с.13-19), у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в сумі 27134,44 грн. Решта заборгованість з утримання орендованого майна в сумі 953,89 грн. документально не підтверджена.

17.08.2022 позивач надіслав відповідачу претензію про сплату згаданої вище заборгованості, однак остання залишена без задоволення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем умови Договору оренди нежитлового приміщення №01/21-О від 01.08.2021 належним чином не виконуються, орендна плата та відшкодування вартості послуг з утримання орендованого майна своєчасно і у визначеному розмірі не сплачується, відтак у відповідача за період: 01.12.2019 - 31.01.2021 утворилась заборгованість в сумі (80000,00 +27134,44) 107 134,44 грн.

Зазначений факт відповідними доказами відповідачем не спростовано.

Відтак, оскільки розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 107 134,44 грн. заборгованості визнається судом та підлягає задоволенню, а позовна вимога в частині стягнення заборгованості з утримання орендованого майна в сумі 953,89 грн. необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної сплати орендних платежів, позивач просить суд, на підставі п. 10.3 договору, стягнути з відповідача 9972,61 грн. пені, нарахованої за період з 26.03.2022 по 07.09.2022.

Умовами п. 10.3 договору визначено, що у випадку несвоєчасного та/або не в повному обсязі перерахування орендарем орендної плати та інших платежів за даним Договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Досліджуючи наданий розрахунок, суд має за доцільне зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 9972,61 грн, розрахована в межах вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, на підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути 3288,00 грн. інфляційних втрат та 689,10 грн. три процента річних, нарахованих за період з 26.03.2022 по 07.09.2022.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних на суму 689,10 грн, а також розрахунок інфляційних втрат на суму 3288,00 грн за вказаний вище період, суд зазначає, що розрахунки є арифметично вірними, відповідають умовам Договору, а відтак позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог у частині стягнення 16000,00 грн. штрафу за неповернення орендованих приміщень, суду зазначає таке.

Відповідно до п.10.4 Договору, у випадку порушення строку повернення орендованих приміщень після закінчення строку оренди чи розірванні Договору оренди орендар крім орендної плати сплачує штраф в розмірі місячної орендної плати за кожний день несвоєчасного повернення орендодавцю орендованих приміщень.

У п. 8.1. Договору сторони визначили, що орендар зобов`язаний звільнити Приміщення та вивезти з Приміщення майно, що належить йому протягом 5-ти робочих днів наступних за днем, вказаного в п.4.1. даного Договору, за умови, що договір не було продовжено Сторонами.

Згідно п.4.1. Договір укладено на строк, що становить 12 місяців.

Обчислення строку Договору починається з дати підписання акту приймання-передачі у відповідності до п.3.1. Договору (п.4.2. Договору).

Договір продовжує свою дію на термін вказаний у п.4.1. Договору, якщо жодна із сторін не заявить про інше за 30 календарних днів до дня, закінчення строку дії Договору (п.4.3. Договору).

Сторони мають право достроково розірвати даний Договір у випадках, передбачених законодавством України та згідно до умов цього Договору (п.4.4.Договору).

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача за 30 календарних днів до дня закінчення строку дії договору про припинення договірних відносин, як і не надав доказів розірвання договору.

Відповідач не подав суду докази повернення орендованого ним приміщення у відповідності до умов п.8.1., 8.2. Договору.

Таким чином, станом на момент розгляду справи орендоване приміщення відповідачем не повернуто.

Отже, за відсутності доведеності факту закінчення строку дії договору чи його розірвання, позовні вимоги про стягнення 16000,00 грн. штрафу, згідно п.10.4 Договору, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем, не надані докази, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 121084,15 грн., з них 80000,00 грн. борг по орендній платі, 27134,44 грн борг за спожиті послуги з електро-, газопостачання, 9972,61 грн. пені, 3288,00 грн. інфляційні втрати, 689,10 грн. три процента річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У частині позовних вимог про стягнення 16000,00 грн. штрафу та 953,89 грн. боргу за спожиті послуги з електро-, газопостачання суд відмовляє в їх задоволенні.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з кредитної спілки Експрес Кредит Юніон Україна (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська,72, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агентство правової та фінансової інформації Юрінформ (58008, м.Чернівці, вул.Руська, 16, ) заборгованість в сумі 121084,15 грн., з них 80000,00 грн. борг по орендній платі, 27134,44 грн борг за спожиті послуги з електро-, газопостачання, 9972,61 грн. пені, 3288,00 грн. інфляційні втрати, 689,10 грн. три процента річних, 2176,28 грн. судового збору.

3.У частині позовних вимог про стягнення 16000,00 грн. штрафу та 953,89 грн. боргу за спожиті послуги з електро-, газопостачання відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2022.

Суддя В.В.Дутка