РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022Справа № 910/8794/22
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України"

до Державної міграційної служби України

про стягнення 7820,90 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" до Державної міграційної служби України про стягнення 7820,90 грн, обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 49 про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплаченого земельного податку від 03.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 відкрито провадження по справі № 910/8794/22, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

03.10.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов.

12.10.2022 від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів, відповідь на відзив та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для її подання, обґрунтоване введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2022 поновлено позивачу процесуальний строк для подання відповіді на відзив у справі № 910/8794/22, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у Державної міграційної служби України підтверджуючі докази про отримання позивачем листів від 16.12.2021 №5.1-701/5.1.1-21, 5.1-702/5.1.1-21, від 05.05.2022 №14.1-5607/3.1-22.

08.11.2022 від відповідача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 25.10.2022.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу на електронну адресу, вказану ним у позові.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд справи.

Також, ухвала про відкриття провадження у справі № 910/8794/22 була надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана ним, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.08.2021 між Державною установою "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (Сторона 1) та Державною міграційною службою України (Сторона 2) укладено договір про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплаченого земельного податку № 49 (надалі також - договір), за умовами п. 1.1 Сторона 1 зобов`язується у порядку та на умовах, передбачених цим Договором забезпечити можливість користування Стороною 2 комунальними послугами (електропостачання КЕКВ - 2273, теплопостачання КЕКВ - 2271, водопостачання та водовідведення КЕКВ - 2272) у приміщеннях, розташованих за адресою: вул. Молодогвардійська, 28, м. Київ (далі - Приміщення) сплачувати земельний податок за земельну ділянку, на якій розташоване Приміщення, а Сторона 2 зобов`язується відшкодовувати витрати за спожиті комунальні послуги, згідно діючих тарифів на дату їх розрахунків, з урахуванням інфляції та за сплачений земельний податок (КЕКВ - 2240) відповідно до умов цього договору.

Сторона - 2 користується приміщеннями загальною площею 1 863,8 кв.м., з них: - склад взуття, літ В, загальною площею 683,8 кв. м; - склад, літ. Г, загальною площею 3 180,0 кв. м.

Відповідно до п. 2.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 21.10.2021, ціна Договору виходячи з витрат, згідно Додатку № 1 «Розрахунок відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплачений земельний податок» до даного Договору, який є його невід`ємною частиною, складає: 69 059,04 грн, без ПДВ.

У пунктах 2.2 та 2.3 договору визначено, що розмір плати за відшкодування витрат теплової енергії природного газу (розраховується пропорційно займаній площі), холодної води (згідно норм розрахунку водопостачання, пропорційно займаній площі), електроенергії (згідно розрахунків, пропорційно займаній площі), сплаченого земельного податку (розраховується пропорційно займаній площі).

Розрахунковим періодом згідно п. 1.1. Договору є календарний місяць.

За приписами пунктів 4.1-4.4 договору відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплаченого земельного податку здійснюється Стороною-2 на рахунки Сторони 1 зазначені в розділі 10 цього Договору протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання Сторонами Акту на відшкодування.

При відсутності на реєстраційному рахунку Сторони 2 коштів, виділених на оплату відповідного бюджетного зобов`язання, оплата здійснюється в міру надходження коштів на рахунок Сторони-2 протягом 10 робочих днів. Оплата здійснюється з урахуванням фінансового ресурсу Єдиного казначейського рахунку.

Відшкодування витрат здійснюється за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України за КПКВК 1004010.

Стороною-1 додатково до Актів на відшкодування надаються копії рахунків на оплату послуг підприємств, які надають Стороні-1 послуги з постачання у Приміщення електроенергії, теплопостачання, водопостачання та водовідведення щомісячно до 20-го числа місяця, наступного за звітним.

Акт на відшкодування Сторона 1 надає Стороні 2 щомісячно до 20-го числа місяця, наступного за звітним.

Моментом відшкодування витрат Стороні 1 є дата списания коштів з відповідних рахунків Сторони 2.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. (п. 8.1 договору)

Всі зміни і доповнення до цього Договору складаються шляхом укладання додаткової угоди в письмовій формі, підписуються уповноваженими представниками Сторін та є невід`ємною частиною цього Договору. (п. 8.4 договору)

Як встановлено у п. 9.5 договору, будь-які повідомлення за цим Договором мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і направлені іншій Стороні на її поштову адресу рекомендованим або цінним листом (телеграмою) або доведені до відома іншої Сторони кур`єром під розписку. Поштовою адресою кожної Сторони вважається адреса, зазначена у розділі 10 цього Договору або письмово повідомлена нею іншій Стороні відповідно до пункту цього Договору.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з відшкодуванням вартості спожитих комунальних послуг та сплаченого земельного податку за грудень 2021 року у сумі 7820,90 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до опису вкладення у цінний лист та накладної 12.12.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача 8 актів виконаних робіт (надання послуг), а саме: № 21К-85 на відшкодування за електроенергію за грудень 2021 року в сумі 3640,00 грн (2 примірники), № 21К-87 на відшкодування за водопостачання та водовідведення за грудень 2021 року в сумі 197,12 грн (2 примірники), № 21К-88 на відшкодування витрат за користування земельною ділянкою за грудень 2021 року в сумі 52,27 грн (2 примірники), № 21К-86 на відшкодування за теплопостачання за грудень 2021 року в сумі 3931,51 грн (2 примірники), а також лист № 25/ДУЦІТ-82 від 23.12.2021 про погашення заборгованості за договором про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплаченого земельного податку № 49 від 03.08.2021 у сумі 7820,90 грн. Ці документи відповідач отримав 29.12.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідь на вказаний лист відповідач повідомив, що ним було надіслано листи від 16.12.2021 №№ 5.1-701/5.1.1-21/5.1-702/5.1.1-21 щодо повернення коштів, зайво перерахованих за жовтень-листопад 2021 року.

Так, у зазначених листах вказано, що у зв`язку з передачею нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28 (склад взуття літ. В) на баланс Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, необхідно зробити перерахунок та повернути кошти, зайво перераховані відповідачем за жовтень-листопад 2021 року.

При цьому, суд звертає увагу, що зазначені листи наявні у позивача, на відміну від його тверджень у відповіді на відзив, оскільки він сам долучив їх копії до позову.

У відзиві відповідач також стверджує, що відповідно до пунктів 10, 11 Положення про передачу об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 14 (далі - Положення №14), ДМС у жовтні 2021 року було передано нерухоме майно, яке розташоване за адресою:м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28 (склад взуття літ. В загальною площею 683,8 кв.м.) на баланс Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, що підтверджено Наказом ДМС «Про приймання-передачу нерухомого майна» від 09.09.2021№83/аг, Наказом ДМС «Про затвердження акта приймання-передачі» від 28.09.2021 № 91/аг, Актом приймання-передачі від 28.09.2021, а тому в частині переданого приміщення з жовтня місяця 2021 року усі договірні та фінансові питання мали вирішуватися між ДУ «Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України» та балансоутримувачем, а саме ДМУ ДМСУ у м. Києві та Київській області.

Однак, суд зазначені доводи відповідача відхиляє та не визнає такими, що спростовують його зобов`язання із відшкодовування витрат за спожиті комунальні послуги та за сплачений земельний податок за договором, оскільки Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області не є стороною договору про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплаченого земельного податку № 49 від 03.08.2021, жодних зобов`язань перед позивачем на себе не брало, а відповідних змін до договору в порядку п. 8.4 договору сторонами внесено не було. Належних доказів розірвання сторонами договору матеріали також справи не містять.

Отже, за наведених обставин, зобов`язаною за договором особою з відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги та сплаченого земельного податку була і є (в тому числі по грудень 2021 року) Державна міграційна служба України.

Оскільки заперечень на направлені позивачем акти відповідач не надав, доказів на спростування визначених у них сум комунальних послуг та земельного податку в межах справи не пред`явив, як і доказів їх оплати, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 37508470) на користь Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (вул. Молодогвардійська, 28, м. Київ, 03151, ідентифікаційний код 24521399) борг у розмірі 7820,90 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 16.11.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко