ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2022 Справа № 914/2091/22

місто Львів

За позовом: Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс», м. Львів

до відповідача: Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс», м. Львів

про стягнення 8533,04 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Представники сторін не викликались

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua. не здійснювалося.

Історія розгляду справи

Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №5-1-1-2-5950 від 08.08.2018 року на загальну суму 8533,04 грн, з яких 6084,87 грн сума основного боргу, 1926,86 грн індексу інфляції та 521,31 грн три відсотки річних.

Ухвалою суду від 08.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи №914/2091/22 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.

Заперечень від сторін проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у встановлений чинним процесуальним законом строк не надходило.

21.09.2022 до суду надійшла заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№10553/22). Представник відповідача ознайомився з матеріалами справи в приміщенні суду 22.09.2022 року, що підтверджується відміткою на вказаному клопотанні.

03.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№20293/22). В прохальній частині відзиву відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Частинами 1, 3, 4, 5 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно з поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга. документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи дія подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Ухвалою суду від 08.09.2022 про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу строк впродовж 15 календарних днів з дня отримання ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165, 251 ГПК України.

Вказана ухвала була надіслана судом на адресу відповідача вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Промислова, будинок 9-Б.

Згідно з інформацією отриманою судом з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» щодо результатів пошуку поштового відправлення суду на адресу відповідача № 433 (ухвала суду від 08.09.2022) вбачається, що від 13.09.2022 міститься запис «відправлення вручено: особисто».

Разом з тим, суд враховує, що представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 22.09.2022 року, відтак дослідивши матеріали справи, з метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, враховуючи принцип змагальності сторін в судовому процесі, суд вважає за необхідне клопотання відповідача задовольнити, поновити Обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству «Галсільліс» процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

13.10.2022 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№21136/22).

24.10.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№21965/22). У вказаних запереченнях відповідач стверджує, що відповідь на відзив надійшла на електронну адресу ОКС ЛГП «Галсільліс» без долучення додатків до неї. У зв`язку з чим відповідач просить не брати до уваги відповідь на відзив на позовну заяву, оскільки така подана з порушенням норм ГПК України. Суд критично ставиться до вказаного твердження відповідача оскільки відповідачем не долучено доказів на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до ст. 13 ГПК України, сторонам створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Аргументи сторін

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач - Обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Галсільліс» неналежним чином виконує свої зобов`язання за Договором № 5-1-1-2-5950 про надання послуг з вивезення побутових відходів. Зокрема у відповідача наявна заборгованість в розмірі 6084,87 грн, за період з 01.01.2019 по 21.08.2022. Крім того, за неналежне виконання зобов`язань з оплати позивачем нараховано відповідачу 1926,86 грн індексу інфляції та 521,31 грн. - три відсотки річних.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають відшкодуванню з таких підстав:

- позивачем не долучено затверджений сторонами графік вивезення побутових відходів;

- заявок згідно з п. 6 Договору ОКС ЛГП «Галсільліс» не подавало;

- ОКС ЛГП «Галсільліс» не підписував актів виконаних робіт на виставлену позивачем суму, а рахунки на оплату долучені до матеріалів справи на думку відповідача безпідставні;

- позивачем не надано жодних доказів того, що рахунки на оплату надсилались на адресу ОКС ЛГП «Галсільліс»;

- повідомлено, що ОКС ЛГП «Галсільліс» неодноразового зверталось до ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» з листами про надання інформації про те, яким чином вираховується маса вивозу побутових відходів, та зазначали, що маса вивозу побутових відходів зазначених у рахунках є необґрунтованою та не відповідає дійсності, проте, відповіді на зазначені листи отримано не було;

- зазначено, що листами №583.19 від 12.12.2019 року та №604 від 16.12.2019 року, ОКС ЛГП «Галсільліс» повідомляв позивача про розірвання договору №5-1-1-2-5950 від 08 серпня 2018 року з 31.12.2019 року. ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» у грудні 2019 року не здійснював вивозу сміття з контейнера для збору сміття, відтак, на думку відповідача виставлений рахунок №42311 від 31 грудня 2019 року є безпідставним та таким, що не підлягає оплаті;

- щодо Актів звірки взаємних розрахунків відповідач зазначає, що ОКС ЛГП «Галсільліс» не підписувало актів звіряння взаємних розрахунків, та не погоджується з сумою виставлених рахунків на оплату за надання послуг.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтовані та безпідставні.

Зокрема, щодо Актів здачі-приймання робіт вказано, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за спірний період надсилалися боржникові разом з рахунками на оплату послуг. Рахунки на оплату послуг доставляються працівникам пошти згідно з Договором №10.7.1.-562 від 14.03.2018 р. Однак, відповідач не повернув відповідних актів, як і не оплатив рахунки за послуги. На думку позивача відповідач свідомо не повернув жодного акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за весь час дії договору, а не лише за спірний період, а тепер використовує відсутність підписаних з його сторони актів здачі-приймання робіт (надання послуг) як аргумент для підтвердження того, що він послугами не користувався. Також зазначено, що відповідач не повертав акти здачі-приймання робіт (надання послуг), але оплачував послуги, за винятком спірного періоду. Щодо суми заборгованості, то вона виникла в межах дії договору за період з березня по квітень 2019 та з вересня по грудень 2019, оскільки послуги надавалися до 31.12.2019, а договір не припинено, оскільки з відповідачем не підписано жодної угоди про його розірвання. Крім того, відповідачем не надано жодних підтверджень, що він не користувався послугою в березні-квітні 2019, у вересні - грудні 2019. Позивач стверджує, що відповідач не надав актів-претензій щодо ненадання йому послуг, що передбачено в п. 22 Договору, тому послуги вважаються наданими.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач не підтвердив вагу вивезених побутових відходів, зазначено, що це ніяк не впливає на обов`язок оплати наданих послуг, а крім того, об`єм (вага) вивезених відходів визначається об`ємом контейнерної тари, тому додаткового обґрунтування не потребує.

У поданих запереченнях відповідач наголошує про те, що ОКС ЛГП «Галсільліс» надсилало позивачу листи згідно яких відповідач повідомив позивача про розірвання договору №5-1-1-2-5950 від 08 серпня 2018 року з 31.12.2019 року. Додатково повідомлено про те, що ОКС ЛГП «Галсільліс» неодноразового зверталось з листами - претензіями про надання інформації про те, яким чином вираховується маса вивозу побутових відходів, та зазначали, що маса вивозу побутових відходів зазначених у рахунках у є необґрунтованою та не відповідає дійсності. Також зазначено, що ОКС ЛГП «Галсільліс» не підписувало на спірну суму актів виконаних робіт та актів взаєморозрахунків. Позивач, також не надав жодного доказу (підтвердження) щодо ваги вивезених побутових відходів згідно доданих рахунків.

Обставини, встановлені судом

08.08.2018 року між Львівським комунальним підприємством «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» (позивач по справі, виконавець за договором) та Обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Галсільліс» (відповідач по справі, споживач за договором) укладено Договір № 5-1-1-2-5950

про надання послуг з вивезення побутових відходів, за умовами якого виконавець зобов`язався згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати послуги у строки і на умовах, передбачених цим договором (далі - послуги) (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.п. 8-9 Договору обсяг та вартість надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм та тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування. При зміні норм та тарифів вартість послуг автоматично змінюється, при цьому обсяг, тариф та вартість послуг зазначаються в рахунку на оплату за надані послуги та вважаються погодженими сторонами у випадку відсутності письмових заперечень протягом 3-х календарних днів з дати отримання або вчинення стороною дій, що свідчать про його погодження, зокрема здійснення оплати за надані послуги.

Умовами договору визначено, що оплата послуг здійснюється згідно з Договором в наступному порядку; платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надавалися послуги.

Оплата за фактично вивезені відходи (понаднормовий обсяг) та одноразові послуги здійснюється споживачем, згідно виставлених рахунків та актів виконаних робіт (п. 10. Договору).

Плата вноситься на поточний рахунок Виконавця (п. 11. Договору).

Сторони погодили, що протягом трьох робочих днів після надання послуг виконавець складає акт здачі-приймання робіт (надання послуг) у двох примірниках, підписує його, скріплює печаткою та на свій вибір:

- або передає представнику споживача два примірники акта (з описом під підпис);

- або надсилає два примірники акта на адресу споживача, зазначену в Договорі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або е-mail (п. 13. Договору).

Споживач зобов`язаний підписати та повернути виконавцю один примірник акту здачі-приймання робіт (надання послуг) протягом десяти робочих днів із моменту його одержання або в такий самий строк надати письмові зауваження щодо ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості та викликати представника виконавця для складення акта-претензії в порядку передбаченого п.п. 24-26 Договору, в іншому випадку акт здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається таким, що повністю погоджений і затверджений споживачем без претензій, а вказані в ньому послуги підлягають оплаті в повному розмірі і сумі визначеній договором (п. 14. Договору).

Згідно з п.п. 1 п. 16 Договору споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з вивезення відходів. А виконавець відповідно до п.п. 1 п. 18 Договору зобов`язаний надавати послуги відповідно до вимог законодавства про відходи, санітарних норм і правил, Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України, та даного Договору.

Пунктом 22 Договору сторони погодили, що у разі ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості споживач викликає представника виконавця для складення акта-претензії, в якому зазначаються строки, види порушення кількісних і якісних показників тощо.

Відповідно до Додатка №1 до Договору об`єктом обслуговування є Обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Галсільліс», що знаходиться за адресою Промислова,9 Б.

Відповідно до Акту прийому-передачі контейнерів від 08.08.2018 року на виконання умов Договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів №5-1-1-2-5950 від 08.08.2018 року, виконавець забрав, а замовник передав технічно справні пластикові контейнери для збирання твердих побутових відходів в кількості 1 (одна) штука, місткістю 1,1 м. куб., вартістю 7875,00 грн за штуку з ПДВ. Акт містить підпис представника та відтиск печатки споживача.

21.11.2019 року відповідач звертався до позивача з Листом №545, яким зазначав про те, що ОКС ЛГП «Галсільліс» - комунальне підприємство Львівської обласної ради з середньосписковою чисельністю 8 осіб. Основними побутовими відходами у процесі діяльності підприємства є папір та сміття від санітарного очищення приміщень підприємства. Загальна маса накопичених відходів не перевищує 150 кг/місяць та є незначною за об`ємом. Разом з тим, відповідно до наданих актів виконаних робіт кількість вивезеного та захороненого побутового сміття щомісячно становить 872 кг, а вартість наданих послуг - 1304,72 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив розглянути можливість вивезення побутових відходів по графіку 1-2 рази на місяць та/або встановлення обґрунтованої договірної ціни. Доказів надіслання вказаного листа на адресу позивача до матеріалів справи не долучено.

21.11.2019 року укладено Додаткову угоду, якою з метою внесення змін в Дислокацію контейнерів з графіком вивезення твердих побутових відходів, сторони дійшли згоди внести зміни до договору №5-1-1-2-5950 від 8 серпня 2018 р. р. в частині дислокації та графіку вивозу сміття, та викласти у наступній редакції:

«Адреса дислокації контейнерів: Промислова, 9 Б (раз в два тижні); Кількість контейнерів: 1; Об`єм: 1,1; Форма власності контейнерів: Виконавця; Графік вивозу: ВТ; Примітки: раз в 2 т.».

Відповідно до положень визначених в Додатковій угоді оскільки на всіх адресах використовуватимуться контейнери Виконавця, тариф за вивіз 1 тонни ТПВ з ПДВ без захоронення буде становити 753,21 грн/т згідно з рішенням ЛМР №675 від 04.08.2017р.

Тариф на захоронення, згідно рішення ЛМР №455 від 21.06.2016 та №907 від 30.09.2016 розраховується щомісяця окремо і додається до основного тарифу.

Розрахунок вартості: м 3 переводяться в тонни через коефіцієнт 0,165 тобто 1м 3 важить кг. Вартість розраховують по формулі:

14x1,1 м 3 х 0,165 х вартість з захороненням за тонну = сума послуги,

де № кількість контейнерів

1,1 м 3 - об`єм контейнера,

0,165- коефіцієнт переводу м 3 в тонни

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди термін дії даної додаткової угоди до 31.12.2019 року. Якщо жодна з сторін за 30 днів до закінчення терміну, а саме до 31.12.2019 року не заявить про розірвання Договору №5-1-1-2-5950 від 8 серпня 2018 р. р про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, то такий Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

12.12.2019 року відповідач звертався до позивача з Листом №583.19, яким зазначено про економічну необґрунтованість вартості наданих послуг, відтак відповідно до п. 30 укладеного договору та керуючись статтею 188 Господарського кодексу України ОКС ЛГП «Галсільліс» надіслав повідомлення про розірвання договору № 5-1-1-2-5950 Про надання послуг з вивезення побутових відходів від 8 серпня 2018 року. Доказів надіслання вказаного листа на адресу позивача матеріали справи не містять.

Листом №604 від 16.12.2019 року відповідач у зв`язку з тим, що з 31.07.2019 року ціна за вивіз та захоронення побутових відходів значно зросла, тому просив надати рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого було розраховано суми за надані послуги згідно з переліком. Також вказаним листом відповідач просив надати інформацію, про те, яким чином ЛКП «Львівспецкомунтранс» вираховувало масу вивозу побутових відходів. Крім того, враховуючи норми ст. 907 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, пункт 29 Договору, повідомлено про розірвання Договору № 5-1-1-2-5950 від 08 серпня 2018 року з 31.12.2019 року. Доказів надіслання вказаного листа на адресу позивача матеріали справи не містять.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору ним було надано послуги які відповідачем не оплачено, а саме за період з 01.01.2019 по 21.08.2022 сума заборгованості становить 6084,87 грн

Матеріали справи містять копії Рахунків на оплату, а саме № 8733 від 31 березня 2019 р. на суму 1286,02 грн, № 12808 від 30 квітня 2019 р. на суму 1800,43 грн, № 31639 від 30 вересня 2019 р. на суму 3683,06 грн, № 33945 від 31 жовтня 2019 р. на суму 4130,53 грн, № 37145 від 30 листопада 2019 р. на суму 5297,77 грн та № 42311 від 31 грудня 2019 р. на суму 6084,87 грн.

Позивачем також долучено копію Договору №10.7.1-562 про надання послуг з доставки рахунків від 14.03.2018 року який укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» та Львівським комунальним підприємством «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс».

Крім того, позивачем долучено Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 21.08.2022.

Зазначений Акт звірки підписаний представником Львівського комунального підприємства "Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» та скріплений печаткою підприємства.

Оцінка суду

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір № 5-1-1-2-5950 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 08.08.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 35-1 вказаного Закону, власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Отже, в силу названих норм вивезення побутових відходів здійснюється на підставі договору з виконавцем послуг, укладення якого є обов`язковим.

Відповідно до п.п. 26-27 укладений між сторонами Договір діє з 08.08.2018 р. до 31.12.2018 р. і набирає чинності з дня його підписання сторонами. Сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли між ними з 08.08.2018 відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 21.11.2019 визначено, що термін дії даної додаткової угоди до 31.12.2019 року. Якщо жодна з сторін за 30 днів до закінчення терміну, а саме до 31.12.2019 року не заявить про розірвання Договору №5-1-1-2-5950 від 8 серпня 2018 р. р про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, то такий Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Тобто, сторони в договорі чітко погодили, що зміна умов договору проводиться у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі коли не досягнуто такої згоди, спір розв`язується у судовому порядку. Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не заявила про відмову від договору або про зміну його умов. Дія договору припиняється у випадках, передбачених чинними нормативно-правовими актами. (п.п. 28-30 Договору). Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач вказує, що листами №583.19 від 12.12.2019 року та №604 від 16.12.2019 року, ОКС ЛГП «Галсільліс» повідомляв позивача про розірвання договору №5-1-1-2-5950 від 08 серпня 2018 року з 31.12.2019 року, у зв`язку з чим останній вважає, що обов`язок щодо сплати заборгованості в Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» відсутній. Разом з тим суд зауважує, що відповідачем не дотримано визначеного у додатковій угоді строку звернення з таким листом, крім того доказів надіслання вказаних листів на адресу позивача матеріали справи не містять.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не долучено затверджений сторонами графік вивезення побутових відходів, оскільки таке спростовується матеріалами справи. Зокрема Дислокація, Графік вивезення побутових твердих побутових відходів міститься у Додатковій угоді від 21.11.2019 року, який долучено до позовної заяви.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №5-1-1-2-5950 від 08 серпня 2018 року.

Статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд зазначає, що Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (в чинній редакції та в редакції на момент укладення договору з відповідачем) передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Стосовно твердження відповідача про те, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не були надані позивачем та не підписувались відповідачем, суд зазначає таке.

Умовами Договору сторони передбачили, що оплата послуг здійснюється згідно з Договором в наступному порядку; платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надавалися послуги.

Оплата за фактично вивезені відходи (понаднормовий обсяг) та одноразові послуги здійснюється споживачем, згідно виставлених рахунків та актів виконаних робіт (п. 10. Договору).

Плата вноситься на поточний рахунок Виконавця (п. 11. Договору).

Сторони погодили, що протягом трьох робочих днів після надання послуг виконавець складає акт здачі-приймання робіт (надання послуг) у двох примірниках, підписує його, скріплює печаткою та на свій вибір:

- або передає представнику споживача два примірники акта (з описом під підпис);

- або надсилає два примірники акта на адресу споживача, зазначену в Договорі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або е-mail (п. 13. Договору).

Споживач зобов`язаний підписати та повернути виконавцю один примірник акту здачі-приймання робіт (надання послуг) протягом десяти робочих днів із моменту його одержання або в такий самий строк надати письмові зауваження щодо ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості та викликати представника виконавця для складення акта-претензії в порядку передбаченого п.п. 24-26 Договору, в іншому випадку акт здачі-приймання робіт (надання послуг) вважається таким, що повністю погоджений і затверджений споживачем без претензій, а вказані в ньому послуги підлягають оплаті в повному розмірі і сумі визначеній договором (п. 14. Договору).

Позивач зазначав, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за спірний період надсилалися боржникові разом з рахунками на оплату послуг. Рахунки на оплату послуг доставляються працівникам пошти згідно з Договором №10.7.1.-562 від 14.03.2018 р. Однак, відповідач не повернув відповідних актів, як і не оплатив рахунки за послуги.

Одночасно суд вказує, що несвоєчасне подання позивачем актів наданих послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих йому послуг. Крім того, згідно з умовами договору, оплата здійснюється незалежно від отримання актів та рахунків на оплату.

Також варто зауважити, що за умовами п. 22 Договору, у разі ненадання або надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості споживач викликає представника виконавця для складення акта-претензії, в якому зазначаються строки, види порушення кількісних і якісних показників тощо.

Матеріали справи не містять доказів звернення до позивача у зв`язку з ненаданням або наданням не в повному обсязі послуг з вивезення ТПВ в спірний період.

Відповідачем не подано суду доказів укладення договору з іншим виконавцем-надавачем послуг з вивезення ТПВ, укладення якого є обов`язковим в силу імперативних вимог закону, та надання таких послуг іншим виконавцем в цей період.

Також відповідачем не надано суду жодних підтверджень, що він не користувався послугами з вивезення ТПВ.

Щодо Акту звірки взаємних розрахунків суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 19.04.2018 р. у справі № 905/1198/17, від 24.10.2018р. у справі №905/3062/17, від 05.03.2019 р. у справі № 910/1389/18, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.

Суд зауважує, що відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості.

Разом з цим, варто зазначити, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України). Стандарт доказування вірогідності доказів, який на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати, відтак, позовна вимога про стягнення 6084,87 грн. основного боргу є обґрунтованою.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Водночас учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано, і такі підстави судом не встановлено.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням Обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Галсільліс» зобов`язань із оплати за надані послуги, позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховано відповідачу та заявлено до стягнення 1926,86 грн індексу інфляції та 521,31 грн три відсотки річних.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», а також постановах Верховного Суду України від 26.04.2017р. у справі №3-1522гс16, від 06.06.2012 р. у справі №6-49цс12 та від 24.10.2011р. у справі №6-38цс11.

Перевіривши підстави, строки та правильність відповідних нарахувань, суд, провівши перерахунок з врахуванням настання моменту прострочення боржника із оплати наданих послуг, дійшов висновку, що вимоги Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про стягнення з відповідача 1926,86 грн індексу інфляції та 521,31 грн три відсотки річних обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» про стягнення 6084,87 грн основного боргу, 1926,86 грн індексу інфляції та 521,31 грн 3 % річних підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір в розмірі 2481,00 грн покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити

2. Стягнути з Обласного комунального спеціалізованого лісогоспо дарського підприємства «Галсільліс» (79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Промислова, будинок 9-б; ідентифікаційний код 30918317) на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецко мунтранс» (79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 18; ідентифікаційний код 03348465) 6084,87 грн основного боргу, 1926,86 грн індексу інфляції, 521,31 грн 3 % річних та 2481,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.22.

Суддя Щигельська О.І.