РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.11.2022справа №910/8260/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/8260/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (вул. Молодогвардійська, буд. 28А, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 25270048)

до приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (вул. Борисоглібська, буд. 15 в, офіс 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 05763599)

про стягнення 31 242,59 грн,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (далі - Торговий дім) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі - Завод): 123 928,20 грн заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки від 11.01.2021 №20/027 (далі - Договір); 801,70 грн пені; 26 884,49 грн втрат від інфляції та 3 556,40 грн 3% річних, а всього 155 170,79 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- 11.01.2021 Торговим домом (постачальник) і Заводом (покупець) укладено Договір, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати покупцю в зазначені строки електроди зварювальні, що вказані в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити її вартість в порядку, передбаченому Договором;

- на виконання умов Договору позивачем здійснило поставку товару на загальну суму 123 928,20 грн, що підтверджується видатковими накладними, а саме: від 23.06.2021 №902 на суму 43 758 грн; від 03.08.2021 №1120 на суму 6 240 грн; від 03.08.2021 №1116 на суму 25 877,40 грн; від 16.08.2021 №1184 на суму 27 244,80; від 17.1.2021 №1823 на суму 10 440 грн та від 07.12.2021 №1961 на суму 10 368 грн;

- станом на 23.08.2022 (дата підписання позовної заяви) заборгованість Заводу перед Торговим домом складає 123 928,20 грн; у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору позивачем нараховано 801,70 грн пені, 26 884,49 грн втрат від інфляції та 3 556,40 грн 3% річних.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач 07.10.2022 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке:

- пунктом 8.1 Договору сторони домовилися про обов`язковий претензійний порядок врегулювання спорів; додана позивачем до позовної заяви претензія від 01.08.2022 №2 не була отримана відповідачем для розгляду та підготовки відповіді;

- 16.09.2022 Завод у повному обсязі здійснив оплату заборгованості у сумі 123 928,20 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №3727, №3726, №3728, №3748, №3731, №3730, №3732 і №3729;

- позивач у позовній заяві для підтвердження виконання своїх зобов`язань та при нарахування пені, втрат від інфляції та 3% річних зазначає видаткові накладні від 07.12.2021 №1961 і від 17.11.2021 №1823, які не мають жодного відношення до Договору, поставка за наведеними накладними здійснювалася за договірними листами від 07.12.2021 №027/21-799 і від 15.11.2021 №027/21-1702;

- через військову агресію російської федерації проти України Президентом України з 24.02.2022 запроваджено в Україні військовий стан, дія якого продовжена до 21.11.2022; наказом генерального директора Заводу від 28.02.2022 діяльність відповідача призупинена; військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1; виробничі потужності Заводу знаходяться у м. Краматорськ Донецької області; згідно з Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.09.2022, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 №206), Краматорська міська територіальна громада Донецької області входить до даного переліку, як зона проведення бойових дій з 24.02.2022 і по теперішній час; вказані обставини спричинили неможливість здійснення оплати відповідачем за Договором.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивачем 30.09.2022 подано суду для огляду оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви.

Судом оглянуто такі оригінали документів, встановлено відповідність наявних в матеріалах справи копій поданим оригіналам та листом від 05.10.2022 повернуто оригінали позивачу.

04.10.2022 позивач подав суду заяву про зміну предмету спору, в якій просило змінити предмет позову виклавши позовні вимоги в такій редакції: стягнути з відповідача 801,70 грн пені, 26 884,49 грн втрат від інфляції та 3 556,40 грн 3% річних, а всього 31 242,59 грн.

Частиною третьою статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Судом перевірено дотримання позивачем вимог вказаної статті та прийнято заяву про зміну предмету позову до розгляду.

Що ж до викладеної у прохальній частині такої заяви вимоги стосовно вирішення питання про повернення позивачу суми судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог, то така вимога не підлягає задоволенню оскільки позивачем подано заяву про зміну предмету позову, а не зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач 12.10.2022 подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач 18.10.2022 подав суду заперечення щодо вказаного клопотання відповідача, в яких просив залишити таке клопотання без розгляду у зв`язку з пропуском строку на його подання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву підписано Заводом 05.10.2022 і того ж дня надіслано до суду, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отримані відповідачем 05.10.2022 та надіслані до суду 06.10.2022 з клопотанням від 06.10.2022, а тому суд не вбачає підстав для залишення без розгляду клопотання Заводу про долучення до матеріалів справи доказів.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

11.01.2021 Торговим домом (постачальник) і Заводом (покупець) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов`язується передати покупцю у встановлені строки зварювальні електроди, зазначені у специфікації №1 (додаток №1), що є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язаний прийняти та сплатити їх у порядку, встановленому Договором (пункт 1.1 Договору);

- загальна вартість Договору складає 116 030,40 грн, у тому числі ПДВ 19 338,40 грн (пункт 2.1 Договору);

- оплата у розмірі 100% вартості фактично поставленої продукції, у тому числі ПДВ, зазначеної у специфікації №1 (додатку №1), здійснюється покупцем протягом 20 банківських днів від дати поставки продукції, за наявності рахунку постачальника, зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, складеної щодо поставки (пункт 3.1 Договору);

- датою поставки продукції вважається дата передачі продукції представнику покупця на складі покупця відповідно до видаткової накладної/товарно-транспортної накладної (пункт 4.4 Договору);

- разом з продукцією постачальник має надіслати такі документи: рахунок-фактуру; товарно-транспортну накладну; видаткову накладну; сертифікат якості або його копію, засвідчену печаткою постачальника; технічну документацію та інші документи (за потреби) (пункт 4.5 Договору);

- постачальник зобов`язаний надати податкову накладну/розрахунок коригування вартісних та кількісних показників до податкової накладної (розрахунок коригування), оформлені в електронному вигляді відповідно до вимог Податкового кодексу України (у тому числі з достовірно вказаним кодом УКТ ЗЕД) та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у строк не пізніше 3-х робочих днів від дати виникнення/зміни податкових зобов`язань за правилами Податкового кодексу України; надання податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється шляхом реєстрації в ЄРПН із проставленням електронного підпису уповноваженої постачальником особи (пункт 4.6 Договору);

- ненадання або несвоєчасне подання, а також надання неправильно складених документів, зазначених у пунктах 4.5 та 4.6 Договору, вважатиметься простроченням поставки продукції (пункт 4.7 Договору);

- у разі несплати поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від неоплаченої у строк суми за кожний день прострочення; при цьому загальна сума пені не повинна перевищувати 1% неоплаченої у строк суми (пункт 7.3 Договору);

- суперечки, розбіжності чи претензії, що виникають із Договору або у зв`язку з ним між постачальником та покупцем, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами; претензійний порядок досудового врегулювання спорів є обов`язковим; сторона, яка отримала претензію, зобов`язана розглянути її у 30-денний строк, що обчислюється з дня отримання претензії (пункт 8.1 Договору);

- будь-яка суперечка, розбіжність у зв`язку з Договором або його порушенням, припиненням або недійсністю розглядатимуться в господарському суді за місцем знаходження відповідача (пункт 8.2 Договору);

- сторони домовилися, що у разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили, яка не залежить від волі сторін), а саме: війни, воєнні дії, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції, валютні обмеження, інші дії держав, які унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повінь, інші стихійні лиха чи сезонні природні явища (замерзання моря, портів, закриття доріг, проток, каналів, перевалів), сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин (пункт 9.1 Договору);

- сторона, яка посилається на будь-яку з обставин, зазначених у пункті 9.1 Договору, зобов`язана протягом 10 днів з дати з дати його настання та 10 днів з дати припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону про настання та припинення дій цієї обставини, відповідно; несвоєчасне повідомлення про настання або припинення обставин непереборної сили позбавляє будь-яку зі сторін права посилатися на них у майбутньому, крім випадків, коли самі ці обставини перешкоджали надсиланню такого повідомлення (пункт 9.2 Договору);

- сторона, для якої виникли форс-мажорні обставини, надає іншій стороні відповідне письмове підтвердження, а у разі потреби на запит іншої сторони - документ ТПП України або іншого компетентного органу (пункт 9.3 Договору);

- Договір вважається укладеним від дати його підписання сторонами та діє до 30.12.2022 (пункт 12.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень товар на загальну суму грн, що підтверджується видатковими накладними від 23.06.2021 №902 на суму 43 758 грн (рахунок від 22.04.2021 №746), від 03.08.2021 №1120 на суму 6 240 грн (рахунок від 05.07.2021 №1270), від 03.08.2021 №1116 на суму 25 877,40 грн (рахунок від 02.08.2021 №1482), від 16.08.2021 №1184 на суму 27 244,80 грн (рахунок від 12.08.2021 №1569), від 17.11.2021 №1823 на суму 10 440 грн (рахунок від 15.11.2021 №2284) і від 07.12.2021 №1961 на суму 10 368 грн (рахунок від 02.12.2021 №2441).

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

За кожною з поставок позивачем було складено відповідні накладні, копії яких додано до позовної заяви.

Разом з тим, відповідачем поставлений позивачем товар у визначені Договором строки оплачено не було.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додано претензію від 01.08.2022 №2, в якій Торговий дім вимагав сплатити наявний у Заводу борг у сумі 110 141,60 грн.

Проте матеріали справи не містять доказів надіслання відповідачу вказаної претензії.

В свою чергу відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на обов`язковість врегулювання сторонами спору у претензійному порядку, що передбачено пунктом 8.1 Договору, однак позивач не виконав даної умови Договору чим порушив право відповідача на досудове врегулювання спору.

Досудове врегулювання господарських спорів являє собою систему заходів, що здійснюються організаціями, іншими суб`єктами господарювання, майнові права яких порушено, з метою безпосереднього вирішення конфлікту (спору) до звернення у господарський суд.

Відповідно до статті 19 ГПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Метою досудового врегулювання господарських спорів є усунення або запобігання негативного впливу на господарську діяльність з боку контрагентів. Добровільне задоволення претензійних вимог забезпечує найбільш швидке відновлення порушених прав кредитора. В цьому полягає позитивний аспект досудового порядку врегулювання спорів. Такий порядок є позитивним і для добросовісного боржника, оскільки позбавляє його додаткових витрат на судові видатки.

Право на судовий захист не позбавляє суб`єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено господарським договором, коли суб`єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту своїх прав. Досудове врегулювання спорів може мати місце за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності в договорі застереження щодо такого врегулювання спору.

Слід зазначити, що спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статтями 15 і 16 ЦК України та відповідними нормами ГПК України.

Даної позиції дотримується Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 09.07.2002 №15-рп/2002 дав роз`яснення застосування способу захисту свого порушеного права шляхом досудового вирішення спору. Так, зокрема, Конституційний Суд України зазначив, що:

- можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору;

- обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист;

- обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Відтак відсутність досудового врегулювання спору, що передбачено пунктом 8.1 Договору, не може позбавляти Торговий дім права на звернення до суду з даним позовом.

Що ж до доводів Заводу стосовно того, що видаткові накладні від 07.12.2021 №1961 і від 17.11.2021 №1823 не мають жодного відношення до Договору, поставка за наведеними накладними здійснювалася за договірними листами від 07.12.2021 №027/21-799 і від 15.11.2021 №027/21-1702, то, по-перше, всі надані позивачем видаткові накладні та рахунки на їх оплату містять посилання на основний договір, а по-друге, відповідачем не подано суду копій таких договірних листів, у зв`язку з чим встановити поставку за наведеними видатковими накладними не на виконання умов Договору не вбачається за можливе.

Слід зазначити, що Заводом після відкриття провадження у даній справі (15.09.2022) було сплачено у повному обсязі заборгованість за Договором у сумі 123 928,20 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 16.09.2022 №3726 на суму 26 784 грн, №3727 на суму 10 368 грн, №3728 на суму 43 758 грн, №3729 на суму 6 240 грн, №3730 на суму 460,80 грн, №3731 на суму 10 440 грн, №3732 на суму 24 780 грн і від 19.09.2022 №3748 на суму 1 097,40 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Частинами першою і другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

ВИСНОВКИ

Так, судом встановлено, що відповідачем було порушено строки оплати поставленої позивачем за Договором продукції.

У зв`язку з простроченням строків оплати Торговим домом нараховано Заводу 26 884,49 грн втрат від інфляції та 3 556,40 грн 3% річних.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що початок періодів нарахування вказаних сум і суми втрат від інфляції та 3% річних розраховані неправильно.

За перерахунком суду суми втрат від інфляції та 3% річних і періоди їх нарахування становлять:

- з 23.07.2021 (оскільки 22.07.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 23.06.2021 №902 на суму 43 758 грн) по 23.08.2022 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 10 293,29 грн, а 3% річних - 1 427,83 грн;

- з 02.09.2021 (оскільки 01.09.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 03.08.2021 №1120 на суму 6 240 грн) по 23.08.2022 сума втрат від інфляції становить 1 483,30 грн, а 3% річних - 182,58 грн;

- з 02.09.2021 (оскільки 01.09.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 03.08.2021 №1116 на суму 25 877,40 грн) по 23.08.2022 сума втрат від інфляції становить 6 151,25 грн, а 3% річних - 757,18 грн;

- з 15.09.2021 (оскільки 14.09.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 16.08.2021 №1184 на суму 27 244,80 грн) по 23.08.2022 сума втрат від інфляції становить 6 476,29 грн, а 3% річних - 768,08 грн;

- з 16.12.2021 (оскільки 15.12.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 17.11.2021 №1823 на суму 10 440 грн) по 23.08.2022 сума втрат від інфляції становить 2 039,25 грн, а 3% річних - 215,38 грн;

- з 07.01.2022 (оскільки 06.01.2022 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 07.12.2021 №1961 на суму 10 368 грн) по 23.08.2022 сума втрат від інфляції становить 2 025,18 грн, а 3% річних - 195,15 грн.

Отже, за перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 28 468,56 грн, а 3% річних - 3 546,20 грн.

Частиною другою статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, оскільки суд не може виходити за межі вимог позивача щодо стягнення суми втрат від інфляції, стягненню з відповідача підлягає 26 884,49 грн втрат від інфляції за розрахунком позивача та 3 546,20 грн 3% річних за розрахунком суду; у стягненні решти суми 3% річних (10,20 грн) слід відмовити.

Що ж до стягнення з відповідача 801,70 грн пені, то слід зазначити таке.

Судом перевірено розрахунок суми пені та періоди її нарахування і встановлено, що початок періодів нарахування пені визначений позивачем неправильно.

За перерахунком суду періоди нарахування пені становлять:

- з 02.09.2021 (оскільки 01.09.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 03.08.2021 №1120 на суму 6 240 грн) по 01.03.2022 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- з 02.09.2021 (оскільки 01.09.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 03.08.2021 №1116 на суму 25 877,40 грн) по 01.03.2022 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- з 15.09.2021 (оскільки 14.09.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 16.08.2021 №1184 на суму 27 244,80 грн) по 14.03.2022 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- з 16.12.2021 (оскільки 15.12.2021 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 17.11.2021 №1823 на суму 10 440 грн) по 15.06.2022 (дата, визначена позивачем у розрахунку);

- з 07.01.2022 (оскільки 06.01.2022 є останнім днем оплати заборгованості за видатковою накладною від 07.12.2021 №1961 на суму 10 368 грн) по 06.07.2022 (дата, визначена позивачем у розрахунку).

Разом з тим, за погодженням сторін загальна сума пені не повинна перевищувати 1% неоплаченої у строк суми (пункт 7.3 Договору).

Відтак, сума пені розрахована позивачем правильно, а тому 801,70 грн пені підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно ж доводів відповідача про неправомірне та необґрунтоване нарахування сум пені, втрат від інфляції та 3% річних за визначені позивачем періоди, з огляду на введення на території України з 24.02.2022 воєнного стану, то зобов`язання відповідача з оплати поставленої за Договорами продукції виникло у Заводу в вересні і грудні 2021 року та в січні 2022 року, а воєнний стан на території України був введений Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 9.2 Договору сторона, яка посилається на будь-яку з обставин, зазначених у пункті 9.1 Договору, зобов`язана протягом 10 днів з дати з дати його настання та 10 днів з дати припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону про настання та припинення дій цієї обставини, відповідно. Несвоєчасне повідомлення про настання або припинення обставин непереборної сили позбавляє будь-яку зі сторін права посилатися на них у майбутньому, крім випадків, коли самі ці обставини перешкоджали надсиланню такого повідомлення.

Проте доказів повідомлення позивача щодо неможливості здійснити оплату за Договором, хоч і з порушенням строків такої оплати, відповідачем суду не подано.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (вул. Молодогвардійська, буд. 28А, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 25270048) до приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (вул. Борисоглібська, буд. 15 в, офіс 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 05763599) про стягнення 31 242,59 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (вул. Борисоглібська, буд. 15 в, офіс 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 05763599) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ніса» (вул. Молодогвардійська, буд. 28А, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 25270048): 26 884 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн 49 коп. втрат від інфляції; 3 546 (три тисячі п`ятсот сорок шість) грн 20 коп. 3% річних; 801 (вісімсот одну) грн 70 коп. пені та 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн 19 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.11.2022.

Суддя Оксана Марченко