РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.11.2022Справа № 910/7483/22
Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7483/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

12 серпня 2022 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (позивач) надійшла позовна заява № 240/157821 від 01.08.2022 року до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 122 537,47 грн. (сто двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять сім гривень 47 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору страхування «Преміум Каско» № 2100182 від 16.06.2021 року, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/7483/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 600, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 року у справі № 910/7483/22 вручено уповноваженому представнику відповідача - 22.08.2022 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 06.09.2022 року (включно).

19.09.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 03/1951 від 13.09.2022 року, в якому відповідач просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог в розмірі 98 313,35 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 98 313,35 грн. Вказаний відзив направлений відправленням "Укрпошта Експрес" 13.09.2022 року за штриховим кодовим ідентифікатором 756, що підтверджується датою оформлення на конверті.

Суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що поданий до суду з порушення строку встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Тоді як, клопотання про продовження пропущеного строку, встановленого судом для подання відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

22.08.2022 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява № 264-157821 від 22.08.2022 року, в якій позивач просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 98 313,35 грн., в частині стягнення 24 224,12 грн. позов задовольнити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

23.08.2022 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття № 9-03/18233 від 23.08.2022 року.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» (надалі - позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір страхування «Преміум Каско» № 2100182, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідний страховий випадок настав 16.12.2021 року у м. Києві по вул. Карпатській, 17/17 за участю застрахованого позивачем автомобіля "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була уважною при виїзді на перехрестя з вул. Карпатська та не надала переваги в русі автомобілю "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався з правого боку по вул. Карпатська та скоїла з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до звіту № 157821 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 18.07.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 156 298,67 грн.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 2129277 від 12.01.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 122 067,47 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 125 037,47 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 623 від 13.01.2022 року на суму 122 067,47 грн. та № 7464 від 17.06.2022 року на суму 2970,00 грн. (копії містяться у матеріалах справи). Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи страховим актом № 157821 від 13.01.2022 року та страховим актом на доплату № 157821 від 17.06.2022 року.

За розрахунками позивача, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь становить 122 537,47 грн., з розрахунку: 125 037,47 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування) - 2500,00 грн. (франшиза).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування в розмірі 122 537,47 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10.06.2022 року у справі № 760/270/22 (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи) дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3.б, 16.12 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнено за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілій (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК та стаття 27 Закону України "Про страхування".

Судом встановлено, що відносини між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», як страховиком та власником автомобіля «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , як страхувальником врегульовані полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/206525122.

Таким чином, до спірних правовідносин є обґрунтованим застосування ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1. ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням відповідачем з власником автомобіля засобу «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , полісу страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР/206525122, відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, для здійснення страхового відшкодування у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" детально регламентовано дії суб`єктів таких правовідносин, зокрема потерпілого (іншої особи, яка має право на отримання відшкодування) та страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За змістом пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача із заявою № 04-333 від 04.02.2022 року про виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 122 067,47 грн., виплаченого позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.12.2021 року.

Однак, як встановлено судом, у межах встановленого строку (90 днів) відповідач позивачу страхове відшкодування не сплатив.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що 18.08.2022 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 98 313,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 30278 від 18.08.2022 року.

Таким чином, на момент винесення рішення у даній справі спір щодо суми заборгованості в частині 98 313,35 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 98 313,35 грн. припинив своє існування, суд дійшов висновку, що провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 98 313,35 грн. підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, ремонтна калькуляція № 2129277 від 12.01.2022 року та платіжні доручення № 623 від 13.01.2022 року на суму 122 067,47 грн. та № 7464 від 17.06.2022 року на суму 2970,00 грн. визнаються судом достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас суд зазначає, що відповідно до п. 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Згідно з п. 1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

Зі свідоцтва НОМЕР_3 про реєстрацію пошкодженого автомобіля "Volvo XC90", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається, що рік випуску автомобіля - 2019, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (16.12.2021 року) строк експлуатації означеного автомобіля не перевищував семи років.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 12, 22, 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу «Hyundai H200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 24 224,12 грн., з розрахунку: 122 537,47 грн. (заявлена до стягнення сума виплаченого позивачем страхового відшкодування) - 98 313,35 грн. (частково сплачена відповідачем сума страхового відшкодування).

Відповідно до ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ПАТ "Просто-страхування" було наведено розрахунок витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі № 909/452/19, 02.11.2020 року у справі № 922/3548/19 та 18.11.2019 року у справі № 923/1121/17.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 6000,00 грн.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав наступні докази: копію договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020 року; копію платіжного доручення № 8073 від 04.07.2022 року; копію акту виконаних робіт від 29.07.2022 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 29.07.2022 року.

Представництво інтересів позивача у даній справі здійснював адвокат Синюк С.Л. на підставі ордеру серія АІ № 1116322 від 04.07.2022 року.

На підтвердження наявності у ОСОБА_3 статусу адвоката надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 6423/10 від 15.02.2018 року.

Відповідачем подано заяву № 03/1952 від 13.09.2022 року про зменшення витрат на правничу (правову) допомогу позивача, посилаючись на те, що справа є не складною, підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, значних затрат часу, а відтак, витрати в розмірі 6000,00 грн. порівняно з складністю справи є завищеними.

Дослідивши надані позивачем докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат, у сумі 6000,00 грн. При цьому, відповідач не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи у суді витрат на професійну правничу допомогу із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу чи відмови у їх задоволенні.

За таких обставин, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/7483/22 за позовом № 240/157821 від 01.08.2022 року Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення грошових коштів в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 98 313,35 грн. (дев`яносто вісім тисяч триста тринадцять гривень 35 копійок) у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ідентифікаційний код 32382598, адреса: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (ідентифікаційний код 24745673, адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) грошові кошти: страхового відшкодування - 24 224,12 грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 12 копійок), витрат на професійну правничу допомогу - 6000,00 грн. (шість тисяч гривень) та судовий збір - 2481,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22.11.2022р.

Суддя О.В. Котков