ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2022 р. Справа№ 927/1082/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року (дата підписання повного тексту

у справі №927/1082/21 (суддя - Федоренко Ю.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Классен Віталія Францовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО"

про стягнення 322 684,07 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Классен Віталій Францович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 322 684,07 грн, з яких: 257 700,00 грн заборгованості, 37 517,62 грн пені, 19 379,04 грн інфляційних, 8087,41 грн 3% річних.

Позовні вимоги, зокрема, мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 02092019/1 про обслуговування від 02.09.2019 року та договору про реструктуризацію боргу №1 від 08.05.2020 року.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на користь Фізичної особи - підприємця Классен Віталія Францовича 257 700,00 грн основної заборгованості, 37 496,83 гр. пені, 19 379,04 грн інфляційних, 8 082,17 грн 3% річних та 4839,87 грн судового збору. У частині стягнення 20,79 грн пені та 5,24 грн 3% річних, відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, а також порушив норми процесуального права.

Так, за твердженням скаржника він не був повідомлений про час та дату розгляду даної справи, жодних документів підприємство не отримувало з приводу даної справи.

При цьому, скаржник вказав, що оскаржуване рішення у справі винесено без врахування позиції відповідача відносно позовних вимог, їх правомірності та підставності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 у справі №927/1082/21 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції сплати судового збору.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/733/22 від 07.02.2022 року, у зв`язку перебуванням судді Коротун О.М. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/1082/21.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/21. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 15.03.2022 року своєю ухвалою від 08.02.2022 року.

21.02.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд залишити рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/121 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" без задоволення.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача, а також ним було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву, яким відповідач не скористався.

Разом з цим, представник позивача наголосив, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року по справі №927/1082/21 є необґрунтованою, безпідставною та має бути залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. До того ж, за твердженням представника позивача, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було правильно встановлено обставини справи №927/1082/21.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02. 2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02. 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, 15.03.2022 року судове засідання у справі № 927/1082/21 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/21.

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст.216 Господарського процесуального кодексу України.

14.11.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи №927/1082/21 без участі представника фізичної особи-підприємця, яке було задоволено судом.

Крім того, 14.11.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшло клопотання про участь представника Классен Віталія Францовича, адвоката Матвійчук Анастасії Сергіївни, у судовому засіданні, призначеному на 17.11.2022 року по справі №927/1082/21 в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 року задоволено клопотання представника Классен Віталія Францовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №927/1082/21.

Представники сторін у судове засідання 17.11.2022 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, зокрема направленням на електронну адресу ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" - без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

02.09.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Классен Віталієм Францовичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» (замовник) було укладено договір про обслуговування № 02092019/1 (далі - договір про обслуговування), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи та надати послуги (обслуговувати) у сфері інформатизації, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

Виконавець виконує роботи та надає наступні послуги:

1.2.1. Абонентське обслуговування, до якого входить обслуговування серверного обладнання та програмного забезпечення: проведення вчасного оновлення, виявлення помилок, профілактичні перевірки; адміністрування мереж, серверного програмного забезпечення та обладнання; послуги, пов`язані з базами даних та іншими масивами інформації Замовника: забезпечення безперебійного функціонування, антивірусного захисту, збереження та резервного копіювання;

1.2.2. Ремонт та заправка оргтехніки;

1.2.3 Ремонт та технічне обслуговування електронного промислового обладнання, систем відеоспостереження та контролю доступу;

1.2.4. Послуги з технічного обслуговування і ремонту комп`ютерної техніки і периферійного обладнання, що використовується спільно з електронно-обчислювальною технікою (принтери, сканери, копіри т. ін.);

1.2.5. Послуги з монтажу кабельних систем, систем відеоспостереження та контролю доступу.

1.2.6. Послуги зі створення, вдосконалення та доопрацювання програмного забезпечення;

1.2.7. Інші послуги за завданням Замовника.

Відповідно до п. 4.1. договору про обслуговування абонентське обслуговування здійснюється виконавцем на постійній основі протягом дії цього договору.

Згідно з п. 4.6. договору про обслуговування вартість послуг вказується в додатку, що є невід`ємною частиною договору. Вартість послуги, які не включені до переліку в додатку, встановлюються за згодою сторін, та вказуються в акті виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.10. - 4.11. договору про обслуговування щомісячно, станом на останній день місяця, виконавець надає акт виконаних робіт на послуги, що відносяться до абонентського обслуговування. Акт на разові послуги згідно замовлення надається по мірі виконання замовлень. Підписаний сторонами акт засвідчує виконання робіт і надання послуг за даним договором в повному обсязі.

Пунктами 4.12.-п.4.13. договору про обслуговування встановлено, що розрахунки між замовником та виконавцем проводяться безготівковим розрахунком в національній валюті України. Оплата робіт і/або послуг виконавця проводиться згідно акту, не пізніше 10-ти банківських днів, наступних за останнім днем місяця, за який пред`явлено акт.

У Додатку №1 до договору № 02092019/1 від 02.09.2019 року, сторони визначили та встановили суму оплати за абонентське обслуговування, яку замовник зобов`язується сплачувати виконавцю за кожний календарний місяць, в розмірі 37 000,00 грн. Сторони встановили, що замовник сплачує виконавцю за обслуговування в повному обсязі або частинами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, згідно з актом виконаних робіт підписаного сторонами за відповідний місяць.

Відповідно до п.7.1.-7.3. договору про обслуговування, останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року. Після закінчення строку дії договору, у випадку, якщо сторони продовжують виконувати його умови, то строк дії договору продовжується на кожний наступний календарний рік. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від належного виконання його умов та відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач на виконання умов договору про обслуговування позивач виконав роботи та надав відповідний обсяг послуг, а відповідач прийняв такі роботи, послуги, що підтверджується актами виконаних робіт: № 7 від 30.09.2019 року на суму 642 280,00 грн; № 10 від 31.10.2019 року на суму 98 830,00 грн; № 26 від 30.11.2019 року на суму 167 000,00 грн; № 27 від 31.12.2019 року на суму 357 000,00 грн; № 2 від 30.01.2020 року на суму 68 000,00 грн; № 11 від 29.02.2020 року на суму 70 000,00 грн (наявні в матеріалах справи).

Відповідач, в свою чергу у порушення умов договору про обслуговування, оплату виконаних позивачем робіт оплатив не в повному обсязі, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 407 700,00 грн.

08.05.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Классен Віталієм Францовичем (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» (сторона-2) було укладено договір про реструктуризацію боргу № 1 (далі - договір про реструктуризацію боргу), відповідно до умов якого сторони дійшли згоди реструктуризувати заборгованість, яка виникла у сторони-2 перед стороною-1 в наслідок несвоєчасного виконання зобов`язань по договору на обслуговування № 02092019/1 від 02.09.2019 року по оплаті за надані послуги в сумі 407 700,00 грн, яка підтверджується сторонами.

Відповідно до п. 1.2 договору про реструктуризацію боргу реструктуризація заборгованості по договору № 02092019/1 здійснюється шляхом розстрочення виконання зобов`язання у відповідності до умов цього договору.

Пунктом 2.1. договору про реструктуризацію боргу сторони погодили та склали графік розстрочення боргу, а саме:

- до 08.05.2020 року - 150 000,00 грн;

- до 30.06.2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31.07.2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31.08.2020 року - 36 000,00 грн;

- до 30.09.2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31.10.2020 року - 36 000,00 грн;

- до 30.11.2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31.12.2020 року - 41 700,00 грн.

Згідно п. 2.3. договору про реструктуризацію боргу зобов`язання по здійсненню сплати «Розстроченого боргу» вважаються виконаними належним чином стороною-2 в момент, коли за умовами п. 2.1. цього договору, суми грошових коштів, що відповідають повному розміру сплати та строкам, будуть зараховані на рахунок сторони-1.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Классен Віталієм Францовичем (кредитор), Приватним акціонерним товариством «Чексіл Автосервіс» (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» (боржник) з метою забезпечення виконання зобов`язання, було укладено договір поруки № 08052020 (далі - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов`язується повно та солідарно відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржником, що виникли відповідно до договору про реструктуризацію боргу №1 від 08.05.2020 року в сумі першого платежу, а саме 150 000,00 грн.

У разі нездійснення Боржником оплати платежів згідно Договору про реструктуризацію боргу № 1 від 08.05.2020, протягом усього строку дії даного Договору поруки Поручитель зобов`язується виконувати за Боржника такі не виконі зобов`язання останнього у 2-х денний термін з дня прострочення відповідного платежу - за усною вимогою Кредитора.

Платіжним дорученням № 1157 від 08.05.2020 Поручитель сплатив Кредитору 150 000,00 грн, тобто зобов`язання відповідача в частині сплати заборгованості, визначеної сторонами в графіку календарних строків оплати - до 08.05.2020 в розмірі 150 000,00 грн, виконано в повному обсязі.

У подальшому, відповідач порушив свої зобов`язання по оплаті заборгованості в календарні строки, встановлені в п. 2.1. Договору про реструктуризацію визнаної заборгованості, а саме не сплатив:

- до 30 червня 2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31 липня 2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31 серпня 2020 року - 36 000,00 грн;

- до 30 вересня 2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31 жовтня 2020 року - 36 000,00 грн;

- до 30 листопада 2020 року - 36 000,00 грн;

- до 31 грудня 2020 року - 41 700,00 грн.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на 19.10.2021 року, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 257 700,00 грн.

27.07.2020 року позивач направив відповідачу вимогу №34 від 27.07.2020 року про сплату заборгованості в сумі 37 497,92 грн, що виникла станом на 27.07.2020 року.

Відповідач в свою чергу вищевказану вимогу залишив без розгляду, заборгованість не сплатив.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем свої зобов`язання за договором про обслуговування №02092019/1 від 02.09.2019 року виконано у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт: № 7 від 30.09.2019 року на суму 642 280,00 грн; № 10 від 31.10.2019 року на суму 98 830,00 грн; № 26 від 30.11.2019 року на суму 167 000,00 грн; № 27 від 31.12.2019 року на суму 357 000,00 грн; № 2 від 30.01.2020 року на суму 68 000,00 грн; № 11 від 29.02.2020 року на суму 70 000,00 грн.

Так, роботи були прийняті відповідачем без зауважень, вищевказані акти виконаних робіт підписані уповноваженою особою відповідача та скріплені печаткою відповідача.

Так, заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язань по договору на обслуговування № 02092019/1 від 02.09.2019 року, по оплаті за надані послуги склала 407 700,00 грн.

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору про реструктуризацію боргу №1 від 08.05.2020, сторони реструктуризували заборгованість шляхом розстрочення виконання зобов`язання за графіком розстрочення боргу, вказаним у п.2.1 договору.

Приватним акціонерним товариством «Чексіл Автосервіс», що є поручителем відповідно до договору поруки № 08052020 від 08.01.2020 року, сплачено позивачу платіжним дорученням № 1157 від 08.05.2020 року 150 000,00 грн.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, зобов`язання відповідача в частині сплати заборгованості, визначеної сторонами в графіку розстрочення боргу, а саме до 08.05.2020 року в розмірі 150 000,00 грн, була виконано в повному обсязі.

Зобов`язання по оплаті заборгованості в календарні строки, встановлені в п. 2.1. договору про реструктуризацію боргу №1 від 08.05.2020 року , а саме: до 30.06.2020 року - 36 000,00 грн; до 31.07.2020 року - 36 000,00 грн; до 31.08.2020 року - 36 000,00 грн; до 30.09.2020 року - 36 000,00 грн; до 31.10.2020 року - 36 000,00 грн; до 30.11.2020 року - 36 000,00 грн; до 31.12.2020 року - 41 700,00 грн, відповідач не виконав, заборгованість склала 257 700,00 грн.

Вимога позивача №34 від 27.07.2020 року про сплату заборгованості, направлена на адресу відповідача, залишена останнім без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується належними та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав та не провів оплату вартості виконаних робіт у визначений договором про реструктуризацію боргу № 1 від 08.05.2020 строк.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 257700,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 8087,41 грн за період з 01.07.2020 року по 19.10.2021 року та інфляційних витрат у сумі 19 379,04 грн за період з 01.01.2021 року по 30.09.2021 року, колегія суддів відзначає наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Колегія суддів перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, погоджується з висновком суду першої інстанції, що 3% річних підлягають частковому стягненню в сумі 8082,17 грн (позивачем при розрахунку річних невірно застосовано кількість днів прострочення, а саме не враховано, що у 2020 році - 366 днів), інфляційних в повному розмірі 19 379,04 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктами 5.1., 5.6. договору про обслуговування №02092019/1 від 02.09.2019 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, винна сторона несе відповідальність згідно з умовами цього договору та відповідно до законодавства. У разі несвоєчасної оплати замовником виконавцю за виконані роботи та надані послуги, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.3.5., 3.6. договору про реструктуризацію боргу №1 від 08.05.2020 року сторони встановили, що відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України строк позовної давності збільшується до 10 років; відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення договірних зобов`язань за даним договором, здійснюється без обмеження строку.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені за заявлений позивачем період в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення пені у розмірі 37 496,83 грн (позивачем при розрахунку пені невірно застосовано кількість днів прострочення, а саме не враховано, що у 2020 році - 366 днів).

Водночас, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що він не був повідомлений про час та дату розгляду даної справи, жодних документів підприємство не отримувало з приводу даної справи, відповідно

оскаржуване рішення у справі винесено без врахування позиції відповідача відносно позовних вимог, їх правомірності та під ставності, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду даної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №52651915 (а.с. 41).

При цьому, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своєю ухвалою від 22.10.2021 року.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи позовна заява разом з додатками направлялася відповідачу, що підтверджується описом вкладення фіскальним чеком (а.с. 32). Відповідач був обізнаний щодо наявності в суді позову.

Таким чином, відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позовну заяву не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджало розгляду позовної заяви.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень скаржник суду не надав.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛТЕКС МЕРІНО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2021 року у справі №927/1082/21.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

5. Матеріали справи №927/1082/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 18.11.2022 року.